Справа № 1007/5908/2012
Провадження № 2/1007/2120/2012
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2012 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Пухної О.М.

при секретарях -Якименко A.B.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину удаваним, визнання особи добросовісним набувачем, визнання права власності на автомобіль,

І

ВСТАНОВИВ:

У травні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, про визнання правочину удаваним, визнання особи добросовісним набувачем, визнання права власності на автомобіль. В обґрунтування своїх вимог зазначав, що 28 лютого 2008 року ОСОБА_2 надав на ім'я позивача нотаріально посвідчену довіреність на розпорядження автомобілем «Деу Нексіа» сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1, а відповідач передав йому грошові кошти за автомобіль в розмірі 4 900 доларів США, тобто фактично сторони уклали договір купівлі - продажу вказаного автомобіля, який було приховано договором доручення. Також Броварське МРЕВ ДАІ ГУ УМВС України видало йому тимчасовий реєстраційний талон. Зважаючи на викладене, просив визнати договір доручення, укладений між сторонами, удаваним та таким, що приховує інший договір, а саме договір купівлі - продажу автомобіля, та визнати за ним право власності на автомобіль.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 вимоги підтримав повністю.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, подано до суду його письмові пояснення, в яких він визнає позовні вимоги.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до вимог ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили.

Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

З матеріалів справи вбачається, що 28 лютого 2008 року ОСОБА_2 надав на ім'я позивача ОСОБА_1 нотаріально посвідчену довіреність на розпорядження автомобілем «Деу Нексіа» сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1. Зазначеним автомобілем користувався позивач ОСОБА_1 на підставі вказаного доручення, а також тимчасового реєстраційного талону. ОСОБА_2 28 лютого 2008 року видав ОСОБА_1 розписку про отримання грошових коштів за автомобіль «Деу Нексіа» сірого* кольору, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Згідно зі ст..ст. 237, 244, 245 ЦК України довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій для представництва перед третіми особами, ґрунтується на договорі та визначає правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчиняти правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

З огляду на викладене, видача довіреності не є правочином щодо передачі у власність довіреній особі будь - якого майна, а свідчить лише про уповноваження такої особи на представництво інтересів довірителя перед третіми особами.

Що ж до тимчасового реєстраційного талону, то він підтверджує лише право користування і (або) розпорядження транспортним засобом за особою, але не право власності на нього.

Торгівля ж транспортними засобами здійснюється відповідно до Правил роздрібної торгівлі транспортними засобами і номерними агрегатами, затвердженими наказом міністерства економіки та з питань європейської інтеграції від 31.07.2002 року №228, які були чинними на момент видачі довіреності.

Видачу генеральної довіреності чи передоручення повноважень на транспортний засіб без укладення договору купівлі - продажу, на що посилається позивач як на обгрунтування позову, вказуючи, що саме цей договір було укладено між сторонами, не можна вважати договором, що допускає перехід права власності до третіх осіб.

За правилами ст.. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

За таких обставин, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання правочину удаваним, визнання права власності на автомобіль, підлягають відхиленню в повному обсязі

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 235, 237, 244, 245, 328 ЦК України, Правилами роздрібної торгівлі транспортними засобами і номерними агрегатами, затвердженими наказом міністерства економіки та з питань європейської інтеграції від 31.07.2002 року №228, ст. ст. 10, 60, 212 - 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину удаваним, визнання особи добросовісним набувачем, визнання права власності на автомобіль, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.М. Пухна