Справа № 2-564/11
Провадження № 2/509/81/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м.Вугледар
09 лютого 2012
року

Вугледарський міський суд Донецької
області в складі: головуючого – судді
Жамбровський С . І .,при секретарі
Соколовій Л.М., за участю позивача
ОСОБА_1, представника позивачів ОСОБА_2,
розглянувши в відкритому судовому
засіданні в приміщенні Вугледарського
міського суду цивільну справу за
позовною заявою ОСОБА_1, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11, третя
особа: КП ККЖКП Вугледарської міської
ради, КП
«Вугледартепломережа»Вугледарської
міської ради, К ПККП м.Вугледар, ТОВ ПЕМ
«Енерговугілля»Донецької області, КП
БТІ м.Вугледар, про визнання права
власності на нерухоме майно, на
підставі набувальної давності, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулися до суду з позовною
заявою про в визнання права власності
на нерухоме майно, на підставі
набувальної давності.

Позовні вимоги мотивовані тим, що з
серпня 1999 року позивачі мешкають у
квартирі АДРЕСА_1, яку вони домовилися
купити за 800 доларів США через сестру
дружини основного наймача ОСОБА_12, яка
й повідомила їм про продаж квартири та
вручила ключі від неї. З господарем
квартири вони домовилися про те, що
спочатку сплатять йому 400 доларів США, а
іншу частину, ще 400 доларів США,
віддадуть на протязі року. На той час
коли вони вселилися в квартиру, вона
була в жахливому стані, так як на
протязі шести років в ній ніхто не
мешкав, та не сплачував комунальні
послуги. 29.09.1999 року позивачі передали
ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 400 доларів
США, що підтверджується розпискою, а
він передав їм технічний паспорт на
квартиру та домову книгу. Після чого
він зник, вони писали йому листи на
вказану адресу, але вони поверталися,
так як адресат не мешкав за вказаною
адресою. В 2009 році позивачі мали намір
звернутися до суду з позовом про
визнання договору купівлі-продажу
дійсним, але ті відмовилися від цього,
так як дізнались, що в спірній квартирі
до цього проживав не один ОСОБА_6, а крім
нього там мешкало ще сім чоловік, місце
знаходження яких їм також не відомо,
тому продати її основний наймач не зміг
би за будь-яких умов. Таким чином
позивачі проживаючи в спірній квартирі
з 1999 року користувалися нею, зробили в
ній ремонт та сплачували комунальні
послуги, сім’я ж ОСОБА_6 до
теперішнього часу за місцем свого
колишнього мешкання не з’являлася та
не давала про себе нічого знати, а тому
позивачі просили суд визнати за ними
право власності на нерухоме майно за
набувальною давністю.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_13 та
його представник підтримали свої
позовні вимоги та їх обґрунтування,
просили суд задовольнити їх в повному
обсязі.

Позивачі: ОСОБА_3 та ОСОБА_4, в судове
засідання не з’явилися, надали суду
заяву в якій підтримали заявлені
позовні вимоги та їх обґрунтування,
просили суд розглянути справу без їх
участі.

Відповідачі: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_14,
ОСОБА_14, ОСОБА_14, ОСОБА_10 та ОСОБА_11, в
судове засідання не з’явилися з
невідомої для суду причини, про час та
дату розгляду справи повідомлялися
через оголошення в пресі, газеті
«Урядовий кур’єр»№ 21(465) від 03.02.2012
року, а тому суд у відповідності до ч.4
ст.169 ЦПК України вирішив розглянути
справу без їх участі.

Відповідно до ст.224 ЦПК України у разі
неявки у судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло повідомлення про
причини неявки або якщо зазначені ним
причини визнані неповажними, суд може
ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі доказів, якщо позивач
не заперечує проти такого вирішення
справи.

Представники третіх осіб: КП ККЖКП,, КП
«Вугледартепломережа», КП ККП
м.Вугледар, ТОВ ПЕМ «Енерговугілля»
Донецької області, КП БТІ м.Вугледар, в
судове засідання не з’явилися, надали
суду заяви з проханням розглянути
справу без їх участі.

Свідки: ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17,
ОСОБА_18та ОСОБА_19, в судовому засіданні
підтвердили той факт, що сім’я ОСОБА_11
раніше проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1. З
вересня 1999 року в даній квартирі
проживає сім’я ОСОБА_4, яка зробила в
квартирі ремонт та сплачує комунальні
послуги.

Вислухавши думку позивача ОСОБА_1, його
представника, надані письмові заяви
позивачів, свідків, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

В судовому засіданні встановлено та
підтверджується матеріалами справи, що
з фактично з 1993 року сім’я ОСОБА_11 не
мешкає в квартирі АДРЕСА_2.

З вересня 1999 року до сьогоднішнього дня
в даній квартирі фактично проживає
сім’я ОСОБА_1. Добросовісно та
безперервно відкрито користується
даним нерухомим майном, доглядає за
квартирою, утримує її, постійно робить
в ньому поточний та капітальний ремонт,
здійснює комунальні платежі тощо.

Відповідно до Свідоцтва про право
власності №06565 від 12.02.1994 року квартира
АДРЕСА_3 належить: ОСОБА_6, ОСОБА_5,
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_14, ОСОБА_20 та
ОСОБА_11 (а.с.8).

Згідно актів №324, 325, 334 від 16 травня 2011
року та 24травня 2011 року зареєстровані
ОСОБА_6 та ОСОБА_5, фактично з серпня 1999
року проживають ОСОБА_1, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 (а.с.11,13,14).

З огляду домової книги вбачається,
ОСОБА_6 та його повнолітні діти зняті з
реєстрації з 14.04.1999 року і вибули за
адресою: Белгородська область,
Гайворонський район,с. Головчино
(а.с.18-22)

За вказаною адресою відповіді від
відповідачів не надходило, як
вбачається з повідомлення пошти:
адресат за вказаною адресою не мешкає
(а.с.23), але відповідно до довідки
наданої адміністрацією Антонівського
сільського округу за №674 від 20.08.2001
року, вбачається, що ОСОБА_5 проживає в
гуртожитку по вул. Харківській,
с.Головчино, Гайворонівського району,
Белгордської області з 20.07.1993 року
(а.с.24).

Як вбачається з листа ОСОБА_6 він
погодився продати квартиру за 800
доларів США та погашення всіх боргів по
комунальним послугам (а.с.25-26).

Відповідно до довідки з КП БТІ
м.Вугледар за №20 від 11.02.2009 року, згідно
реєстраційних та облікових справ
станом на 11.02.2009 року право власності на
квартиру АДРЕСА_4 - не зареєстроване
(а.с.31)

Відповідно до ст. 344 Цивільного кодексу
України набувачеві достатньо володіти
чужим майном із дотриманням вимог,
встановлених законом.

Статтею 344 ч.1 Цивільного Кодексу
України передбачено, що особа, яка
добросовісно заволоділа чужим майном і
продовжує відкрито і безперервно
володіти нерухомим майном протягом 10
років, набуває право власності на це
майно (набувальна давність).

Згідно з ч.4 ст.344 ЦК України право
власності за набувальною давністю на
нерухоме майно набувається за рішенням
суду.

Відповідно до статті 1 Першого
протоколу Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод кожна
фізична або юридична особа має право
мирно володіти своїм майном. Ніхто не
може бути позбавлений своєї власності
інакше як в інтересах суспільства і на
умовах, передбачених законом і
загальними принципами міжнародного
права.

Як видно з представлених доказів та
підтверджується показаннями свідків,
квартира з вересня 1999 року і до цього
часу знаходиться у відкритому
користуванні сім’ї ОСОБА_4, інші особи
на володіння та користування даною
квартирою на підставах, передбачених
законом, своїх прав не заявляли і не
заявляють, придатність квартири для
проживання ніким не оспорюється.

В той же час, право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом, власник майна
може пред’явити позов про визнання
його права власності, зокрема, за
набувальною давністю, а також якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою(ст.344, ст.382 ч.2, ст.392 ЦК
України).

Крім того, згідно ч.4 ст.3 Закону України
“Про державну реєстрацію речових прав
на нерухоме майно та їх обтяжень”
права на нерухоме майно, що виникли до
набрання чинності цим Законом,
визнаються дійсними у разі відсутності
їх державної реєстрації, передбаченої
цим Законом, за таких умов: якщо
реєстрація прав була проведена
відповідно до законодавства, що діяло
на момент їх виникнення, або якщо на
момент виникнення прав діяло
законодавство, що не передбачало
обов'язкової реєстрації таких прав. А у
відповідності до п.5 ч.1 ст.19 цитованого
Закону державна реєстрація прав
проводиться на підставі, зокрема,
рішень судів, що набрали законної сили.

Отже, із представлених позивачами
доказів є доведеним, що вони
добросовісно, з дозволу власника
квартири вселилися і вільно
користуються та володіють квартирою
№87 в будинку №25 по вулиці 13
Десантників міста Вугледар Донецької
області, вже понад десять років, однак
не можуть нею розпоряджатися, хоча є її
фактичними власниками.

Зважаючи на наведене, суд приходить до
висновку про необхідність задоволення
позовних вимог та визнання право
власності на підставі набувальної
власності на квартиру АДРЕСА_5 за:
ОСОБА_1 у розмірі 1/3 частки, ОСОБА_21 у
розмірі 1/3 частки та ОСОБА_4 у розмірі 1/3
частки.

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 344,
382, 392 ЦК України, керуючись ст.ст. 3,8,10,15,
169, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_21 та
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11, третя
особа: КП ККЖКП Вугледарської міської
ради, КП
«Вугледартепломережа»Вугледарської
міської ради, К ПККП м.Вугледар, ТОВ ПЕМ
«Енерговугілля»Донецької області, КП
БТІ м.Вугледар, про визнання права
власності на нерухоме майно –
задовольнити.

Визнати право власності на підставі
набувальної власності на квартиру
АДРЕСА_5 за :

- ОСОБА_1 у розмірі 1/3 частки;

-          ОСОБА_21 у розмірі 1/3 частки;

-          ОСОБА_4 у розмірі 1/3 частки.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача протягом десяти
днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення до Апеляційного суду
Донецької області через Вугледарський
міський суд. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Вугледарского

міського суду
С. І .
Жамбровський