Справа № 1313/1859/2012
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

01.08.2012 року Миколаївський
районний суд Львівської області

в складі: головуючого -судді Павлів В.
Р.

при секретарі Волківській Н.Б.,

з участю позивача ОСОБА_1,

його представника ОСОБА_2

представника відповідача Павловського
А.В.

представника третьої особи Гусак Л.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Миколаєві справу за
позовом ОСОБА_1 до ПАТ
«Миколаївцемент», третя особа:
Профспілковий комітет ПАТ
«Миколаївцемент» про скасування
наказів, поновлення на роботі, виплату
заробітної плати за час вимушеного
прогулу ,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в Миколаївський
районний суд Львівської області з
позовом до ПАТ «Миколаївцемент», третя
особа Профспілковий комітет ПАТ
«Миколаївцемент», у якому з
врахуванням уточнених позовних вимог
просить ухвалити рішення , яким
поновити його на роботі на посаді
інженера звітності та планування
виробництва з випуску цементу, визнати
недійсним наказ № 104 від 15.03.2012 року
«Про зміну істотних умов інженера
звітності та планування ОСОБА_1.» ,
визнавши його незаконним, визнати
недійсним наказ № 194 від 16.05.2012 року
«Про звільнення з роботи ОСОБА_1.»,
визнавши його незаконним, стягнути з
ПАТ «Миколаївцемент» заробітну плату
за час вимушеного прогулу за період з
17.05.12 року по день поновлення на роботі.

Заявлені позовні вимоги обґрунтовує
тим, що був незаконно звільнений з
посади працював на посаді інженера
звітності та планування виробництва з
випуску цементу ПАТ
«Миколаївцемент», 16.03.2012 року отримав
попередження від 15.03.2012 року про зміну
істотних умов праці з 15.05.2012 року, яка
полягає у встановленні йому системи
преміювання згідно положення про
преміювання робітників та
інженерно-технічних працівників
ПАТ «Миколаївцемент» діючого з
01.01.2009 року, а саме 20 % місячної премії і
встановлення посадового окладу в
розмірі 2 500, 00 грн., при непогодженні з
якими трудовий договір буде припинено
з 15.05.2012 року на підставі п.6 статті 36
КЗпП України.

Також позивач зазначає, що його було
ознайомлено з наказом № 104 від 15.03.2012
року, який вважає незаконним, оскільки
однією з підстав його винесення в ньому
зазначено акт про відмову від
написання письмової відмови від
продовження роботи в істотних умовах,
також було вручено посадову
інструкцію, яка на його думку
потребувала доопрацювання, про що ним
зазначено при підписанні акту
ознайомлення з вказаними документами.

Незаконність дій відповідача на думку
позивача підтверджується листом
Державної інспекції з питань праці у
Львівській області від 20.04.2012 року, до
якої він звертався з приводу
незаконності наказу ПАТ
«Миколаївцемент» № 104 від 15.03.2012 року
«Про зміну істотних умов інженера
звітності та планування ОСОБА_1.», в
якому вказувалось, що мало місце
порушення вимог статей 29 та 247 КЗпП
України, про що складено акт та
протокол про адміністративне
правопорушення, постанову
Миколаївського районного суду
Львівської області вважає незаконною.

Також вважає, що незаконність дій
Відповідача полягає у тому, що комісія
по трудових спорах незаконно та
безпідставно відмовила в розгляді його
звернення щодо незаконності
вищенаведених оспорюваних наказів, так
само залишилось без реагування
звернення позивача до генерального
директора ПАТ «Миколаївцемент», що на
його думку є порушенням Відповідачем,
окрім норм законодавства про працю,
вимог Закону України «Про звернення
громадян», Закону України «Про
колективні договори і угоди».

В судовому засіданні позивач, та його
представник позов підтримали повністю
, навели пояснення аналогічні,
зазначеним у позовній заяві,
звільнення вважають незаконним,
просять уточнені позовні вимоги
задовольнити повністю.

Третя особа голова профспілкового
комітету ПАТ «Миколаївцемент» Гусак
Л.Ф. позов підтримала, вважає
звільнення позивача незаконним
просить позовні вимоги задовольнити
покликаючись на обставини викладені
позивачем та його представником у
позовній заяві додатково повідомила,
що зміни істотних умов праці не
відбулось.

Представники відповідача Павловський
А.В. та Козленко С.А. проти позову
заперечили та зазначили про те що,
звільнення позивача проведено у
відповідності до вимог законодавства
про працю України, а викладені у позові
обставини не відповідають дійсності.

Зазначили, що підставою для звільнення
позивача на підставі п. 6 статті 36 КЗпП
України, стала його відмова від
продовження роботи у зв'язку із зміною
істотних умов праці, які були
зумовлені змінами в організації
виробництва і праці ПАТ
«Миколаївцемент», та полягали у
раціоналізації та перегляді посадових
обов'язків працівників підприємства,
відсутності необхідності у виконанні
покладених на ОСОБА_1 обов'язків.

Також сторона відповідача відповідача
повідомила, що позивач був
повідомлений за два місяці про зміну в
організації виробництва і праці,
протягом яких позивач мав право дати
згоду на продовження роботи після
зміни істотних умов праці, але згоду на
продовження в нових умовах праці він не
надав, більше того відмовився від
продовження роботи в змінених умовах,
зокрема зазначив про це у своїй заяві
від 16.05.2012 року.

Вважають, що покликання позивача на
порушення відповідачем вимог статей
29 та 247 КЗпП України є безпідставними,
оскільки в наказі про прийняття на
роботу № 37/Кпр від 20.08.2008 року позивач
власноручно розписався про те, що
згідний з умовами роботи та визначеною
посадою та відділом, крім цього
працівнику проведено інструктаж з
охорони праці, про що вчинено запис - з
ризиками і шкідливими факторами
професії, пільгами та компенсаціями
ознайомлений.

З приводу акту перевірки Державної
інспекції з питань праці у Львівській
області та протоколу про
адміністративне правопорушення
зазначили, що ці обставини та документи
в підтвердження інспектором до уваги
не взято, хоча в акті перевірки
міститься запис про те, що - в ході
проведення перевірки для вивчення
піднятих питань у зверненні
адміністрацією Товариства
представлено первинні документи,
ведення яких передбачено
законодавством про працю. Щодо
порушення вимог ст. 247 КЗпП України
зазначили, що вказаною статтею не
передбачено вимоги погоджувати
питання зміни розміру оплати праці з
первинною профспілковою організацією.

Заслухавши сторони, дослідивши
матеріали справи, допитавши свідків
ОСОБА_6, ОСОБА_7, суд вважає, що в позові
слід відмовити з наступних підстав:

Як встановлено з досліджених
матеріалів справи та досліджених
доказів у судовому засіданні позивача
20.03.2008 року згідно наказу № 37/кпр було
прийнято на посаду спеціаліста з
альтернативних палив ПАТ
«Миколаївцемент». З вказаного наказу
та пояснень позивача, наданих у
судовому засіданні вбачається , що
працівник під підпис ознайомився та
погодився з умовами праці, вимогами
роботи, пройшов інструктаж з охорони
праці, пройшов медичний огляд, був
ознайомлений з структурним
підрозділом до якого відноситься
посада, з ризиками і шкідливими
факторами, пільгами і компенсаціями.

Суд не бере до уваги посилання
позивача, як на підставу незаконності
оскаржуваних наказів, відсутність на
момент звільнення посадової
інструкції, оскільки як випливає з
позовної заяви та самих пояснень
позивача обов'язки за посадою йому
доводилися до відома керівництвом і як
вказує Позивач в позовній заяві йому
була запропонована посадова
інструкція, яка на його думку
потребувала доопрацювання.

З копії особової картки ОСОБА_1
видно, що позивач під підпис
ознайомився із правилами внутрішнього
трудового розпорядку. В подальшому
відповідно до наказу № 100/кпр
від 01.09.2010 року його як працівника було
переведено на посаду інженера
звітності та планування виробництва з
випуску цементу.

15.03.2012 ПАТ «Миколаївцемент» видано
наказ № 104 «Про зміну істотних умов
праці інженера звітності та планування
ОСОБА_1.», згідно якого у зв'язку із
зміною функціональних обов'язків,
зміною виробничого та трудового
навантаження його переведено на
систему преміювання згідно положення
про преміювання робітників та
інженерно-технічних працівників ВАТ
«Миколаївцемент» діючого з 01.01.2009 року,
а саме 20 % місячної премії і
встановлення посадового окладу в
розмірі 2 500 грн.

В матеріалах справи міститься
лист-попередження від 15.03.2012 року № 05650,
яким Позивача під підпис попереджено
про зміну істотних умов праці з 15.05.2012
року та зазначено в чому вони
полягають, роз'яснено про розірвання
трудового договору у випадку відмови у
продовженні роботи у зв'язку із зміною
істотних умов праці. На попередженні
міститься надпис, вчинений позивачем
про отримання копії посадової
інструкції (потребує доопрацювання і
уточнення) та копії наказу № 104 від
15.03.2012 року. Сам позивач в судовому
засіданні підтвердив отримання
вказаних документів та попередження.

Згідно показів свідка ОСОБА_6 зміна в
організації виробництва і праці
полягала у зміні функціональних
обов'язків, змінах виробничого та
трудового навантаження внаслідок
перерозподілу функцій, які виконують
працівники підприємства та у зв'язку із
тим, що у виконанні певних функцій
відпала необхідність та в свою чергу
зберегти істотні умови праці за
посадою позивача за таких обставин
можливості не було. Також свідок
ОСОБА_6 пояснила, що підприємство
вимушено було зменшувати розмір
заробітної плати, але фактично пішло
назустріч позивачу і замість
скорочення його посади віднайшо
можливість зберегти існуючі з ОСОБА_1
трудові відносини. Позивачем та
третьою особою не надано доказів на
спростування вказаних обставин.

Судом встановлено, що наказом від 17.04.2012
року № 159 по ПАТ «Миколаївцемент» було
внесено зміни до наказу № 104 від 15.03.2012
року, згідно якого - у зв'язку із тим, що
позивач був ознайомлений з
повідомленням про зміну істотних умов
праці 16.03.2012 змінено дати з 15.05. на 16.05.2012
року . З даним наказом позивач теж був
ознайомлений, що підтверджується
наявним на наказі підписом позивача
про його ознайомлення з вказаним
наказом. Вимог про скасування даного
наказу позивач не заявляв.

З матеріалів справи, пояснень сторін та
показів свідків слідує, що з моменту
отримання попередження до моменту
звільнення позивач не звертався до
Відповідача із заявами про згоду на
роботу із зміненими істотними умовами
праці. Натомість 16.05.2012 року позивачем
подано заяву на ім?я генерального
директора ПАТ «Миколаївцемент», в якій
вказано про те, що він не погоджується
працювати у змінених умовах праці.
24.07.2012 року у судовому засіданні
позивач пояснив, що він не погодився
працювати у змінених умовах праці.

Крім цього, 16.05.2012 працівниками
ПАТ «Миколаївцемент» ОСОБА_6, ОСОБА_10,
ОСОБА_7 було складено акт про те, що
ОСОБА_1 відмовився подати письмову
відмову про те, що він не погоджується
працювати у змінених умовах праці.
Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підтвердили
факт складання такого акта та
обставини, які в ньому викладені.

Не заслуговують на увагу доводи
представника позивача про штучне
виготовлення даного акту комісією,
доводи про незаконність даної комісії
через відсутність наказу на її
створення є безпідставними, оскільки
дана комісія не є постійно діючою, а
була утворена в силу присутності її
членів при відмові Позивача надати
письмову відмову від праці у змінених
умовах праці ОСОБА_1

16.05.2012 року ПАТ «Миколаївцемент»
видано наказ № 194 про звільнення з
роботи ОСОБА_1 згідно п. 6 статті 36 КЗпП
України - відмова від продовження
роботи у зв'язку із зміною істотних
умов праці.

На підставі наведеного, суд приходить
до висновку, що по відношенню до ОСОБА_1
у відповідності до вимог закону
відбулась зміна істотних умов праці, а
саме: зміна систем та розмірів оплати
праці, яка полягала у зміні системи
преміювання та розміру посадового
окладу, що підтверджується наказом по
ПАТ «Миколаївцемент» № 104 від 15.03.2012
року «Про зміну істотних умов праці
інженера звітності та планування
ОСОБА_1.» Вказане підтверджується
постановою Миколаївського районного
суду від 15.06.2012 по справі №1313/1492/2012 якою
провадження в справі про
адміністративне правопорушення,
передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП, відносно
ОСОБА_8 закрито у зв'язку із відсутністю
складу адміністративного
правопорушення.

Суд вважає, що проведення власником
заходів щодо зміни організації
виробництва і праці це виключне
повноваження власника. Водночас такі
зміни не повинні визначати примусу до
праці, тому відповідно до ч. 3 ст.32 КЗпП
України, у зв?язку із змінами в
організації виробництва і праці
допускається зміна істотних умов праці
при продовженні роботи за тією ж
спеціальністю, кваліфікацією чи
посадою. Про зміну істотних умов праці -
систем та розмірів оплати праці, пільг,
режиму роботи, встановлення або
скасування неповного робочого часу,
суміщення професій, зміну розрядів і
найменування посад та інших - працівник
повинен бути повідомлений не пізніше,
ніж за два місяці.

Позивач у встановлений частиною 3
статті 36 КЗпП України строк, належним
чином був повідомлений про зміни
істотних умов праці та, як зрозуміло з
матеріалів справи, показів свідків та
пояснень Позивача відмовився
продовжувати роботу у зв'язку із зміною
істотних умов праці.

Відповідно до вимог статті 103 КЗпП
України про нові або зміну діючих умов
оплати праці в бік погіршення власник
або уповноважений ним орган повинен
повідомити працівника не пізніш як за
два місяці до їх запровадження або
зміни.

Згідно з вимогами ч.3 статті 60 ЦПК
України - доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір. В свою
чергу згідно ч.1 статті 61 - обставини,
визнані сторонами та іншими особами,
які беруть участь у справі, не
підлягають доказуванню.

Посилання позивача на те, що питання
зміни істотних умов праці та
звільнення в цілому не погоджувалося з
профспілковим органом ПАТ
«Миколаївцемент», то такий обов'язок
не передбачено КЗпП України, оскільки
розірвання трудового договору за
попередньою згодою профспілкової
організації проводиться виключно з
підстав, передбачених пунктами 1 (крім
випадку ліквідації підприємства,
установи, організації), 2 - 5, 7 статті 40
пунктами 2 і 3 статті 41 КЗпП України, а
позивача було звільнено на підставі п. 6
ст. 36 КЗпП України.

Оцінка даним обставинам також дана у
постанові Миколаївського районного
суду від 15.06.2012 по справі №1313/1492/2012 якою
провадження в справі про
адміністративне правопорушення,
передбачене ч. 1 ст. 41 КУпАП, відносно
ОСОБА_8 закрито у зв'язку із
відсутністю складу адміністративного
правопорушення. Відтак суд не бере до
уваги протокол про адміністративне
правопорушення від 20.04.2012 р. №13-18-010/0291,
акт перевірки № 13-18-010/0482-0295 від 20.04.12 та
відповідний припис складені головним
державним інспектором Територіальної
державної інспекції з праці у
Львівській області Деникевич М.М.
відносно посадових осіб ПАТ
«Миколаївцемент».

Відповідно до ч.4 статті 61 ЦПК України -
вирок у кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов?язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Також не може бути підставою для
задоволення позову порушення
Відповідачем, вимог Закону України
«Про звернення громадян», Закону
України «Про колективні договори і
угоди» навіть якби такі мали місце,
оскільки не можуть бути підставою для
скасування оскаржуваних наказів.

Щодо посилання позивача на порушення
допущенні Комісією з розгляду трудових
спорів ПАТ «Миколаївцемент» суд
зазначає про те, що предметом даної
справи є поновлення на роботі Позивача
та визнання недійсними наказів,
визнавши їх незаконними, а не
законність рішень, дій (бездіяльність)
Комісії з розгляду трудових спорів ПАТ
«Миколаївцемент» (посадових осіб).

Керуючись ст.ст. 8,10,57,58,60,88,208,209,212,215 ЦПК
України, 32, 36, 97, 103 КЗпП України, суд,-

в и р і ш и в :

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову
про поновлення на роботі, оплаті за час
вимушеного прогулу та визнання
недійсними наказів ПАТ
«Миколаївцемент» № 104 «Про зміну
істотних умов інженера звітності та
планування ОСОБА_1.» від 15.03.2012 року та
№ 194 «Про звільнення з роботи ОСОБА_1
від 16.05.2012 року, визнавши їх
незаконними.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Львівської області
протягом 10 днів з моменту його
проголошення.

Суддя :
Павлів В. Р.