Справа № 2-6411/11
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"17" лютого 2012 р.Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Антипової Л.О.

при секретарі Пятаченко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виселення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про виселення, свої вимоги обґрунтовує тим, що в квартирі АДРЕСА_1 вона з чоловіком та донькою проживає з 1975 року. З 2005 року разом з ними в спірній квартирі почав проживати відповідач, який постійно вживає спиртні напої, вчиняє бійки, погрожує їй, у звязку із чим вона вимушена звернутися до суду за захистом свої прав та просить виселити відповідача з спірної квартири без надання іншого житлового приміщення.

Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав, не заперечував проти його задоволення.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши в судовому засіданні свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

В судовому засіданні встановлено, що позивач з чоловіком та донькою ОСОБА_3 проживали в ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1975 року.

Квартира належала батькам чоловіка позивача. Мати чоловіка позивача, ОСОБА_8, була наймачем квартири, що підтверджується копією витягу рішення №637 від 09.09.1963 року Виконавчого комітету Дарницької районної Ради депутатів трудящих. (а.с. 8).

Згідно витягу з рішення виконавчого комітету Дніпровської районної ради м. Києва від 15.09.1995 року №274 було змінено договір найму на дві кімнати загальною площею 30,9 кв.м. в трикімнатній комунальній квартирі АДРЕСА_1 та укладено з позивачем ОСОБА_1, складом сімї із 2-х осіб, в звязку з виїздом квартиронаймача ОСОБА_8

Згідно довідки Ф-3, виданої ЖРЕО-401 в квартирі зареєстровані позивач, її донька ОСОБА_3 та син ОСОБА_4

В 2005 році року в спірній квартирі почав проживати відповідач ОСОБА_5, який не працює, вживає спиртні напої разом з дітьми позивача, вчиняє бійки, виносить речі з квартири, всіляко погрожує позивачу.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому засіданні підтвердили факт того, що відповідач не працює, перешкоджає позивачу вільно користуватися спірною квартирою, вчиняє бійки відносно сина позивача, виносить речі з квартири.

Відповідно до ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сімї або інші особи, систематично руйнують, чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного спрживання роблять неможливим для інших проживання з ним в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших зацікавлених осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року №2 зі змінами та доповненнями, при вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ним в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статись і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Т.б. заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіяями виконкомів, а також громадського впливу та інше.

Відповідно до ч.3 ст.116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

Оцінивши в сукупності встановлені обставини та відповідні їм норми закону, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі.

Керуючись ст. 116 ЖК України, ст.ст. 57-60, 212-215, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про виселення - задовольнити.

Виселити ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Апеляційного суду м. Києва через районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: