Провадження № 2/2517/1596/12
Єдиний унікальний № 2517/8106/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2012 року Прилуцький міськрайсуд Чернігівської області в складі: головуючого- судді Кантур А.М.при секретарі Геєць О.О.,розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Прилуки справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення земельного сервітуту,

ВСТАНОВИВ:

В с.Дідівці Прилуцького району по вул.Низовій /на горбистому рельєфі земель територіальної громади цього села/ розташовані будинки з надвірними спорудами №62 та №64,які належать відповідно позивачці ОСОБА_1 та відповідачці ОСОБА_2 на підставі свідоцтв про право на спадщину від 9.08.2002р.та 12.11,2007р.,у зв»язку з чим їхні городи знаходяться нижче по горизонту навпроти садиби кожної з них/а.с.6,27-28,32/.

Як зазначає в позовній заяві ОСОБА_1, тривалий час проїзд транспортом до своєї земельної ділянки№62 через подвір»я садиби №64 дозволяли їй попередні власники ОСОБА_3П та М.Т.,але їхня спадкоємиця- відповідачка ОСОБА_2 цього не робить з 2008р.та не виконує рекомендації комісії Дідовецької сільради від 30.03.10р. про виділення частини ділянки №64 для облаштування під»їзду до будинку №62 та розширення в»їзних воріт згідно п.3.22 ДБН 360-92 до 3,5м/а.с.11/. Тому позивачка просить суд установити безоплатний сервітут на частину земельної ділянки №64 по вул. Низовій с.Дідівці для облаштування безперешкодного під»їзду до будинку №62 по вул..Низовій с.Дідівці Прилуцького району,мотивуючи неможливістю встановлення такого під»їзду іншим шляхом у даній горбистій місцевості зі складним ландшафтом.

В судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги,а відповідачка та її представник їх не визнали і заперечували проти встановлення витребовуваного земельного сервітуту з тих мотивівлцо такого на шкоду земельний інтересам останньої фактично кілька років домагається для себе представник ОСОБА_4,в будинку якого по вул.Дачній №18 в с.Єгорівка Дідовецької сільради проживає його матір-позивачкаУа.с.5-7,29/,хоча залишається можливість облаштування позивачкою під»їзду до свого будинку №62 з об»їзних для нього верхньої або нижньої доріг,якими користуються інші сусіди. Цю ж позицію висловив у суді й представник 3-ї особи без самостійних вимог-Дідовецький сільський голова ОСОБА_5

Вислухавши пояснення відповідачки,представників сторін та 3-ої особи,проаналізувавши подані по справі докази,необхідно відмовити в задоволенні цього позову з наведених відповідачкою і таких підстав.

Зокремалинним рішенням Прилуцького міськрайсуду від 21.11.08р.позивачці ОСОБА_1 відмовлено в задоволенні позову до ОСОБА_2 про знесення спорудженої нею огорожі по межі садиб сторін у зв»язку з відсутністю порушень у землекористуванні між ними/а.с.37/.

Сторони не оспорювали достовірність акту комісії Дідовецької сільради від 13.11.12р.та доданих до нього фото таблиць,згідно яких відстань між зруйнованим сараєм позивачки та схилом становить 3,00м, від рогу будинку відповідачки ОСОБА_2до схилу становить 4,8м,від середини цього будинку до того ж схилу- 5,2м,а від ганку до літнього душу -2,4м/а.с.30-31,33-36,39/. Отже,немає об»єктивної потреби в установленні надуманого позивачкою земельного сервітуту за рахунок інтересів чи коштів землекористувача ОСОБА_2,оскільки зазначена ширина в Зм,на думку суду, є достатньою для проїзду легковим автомобілем до садиби №62 по існуючих грунтових дорогах нижнього та верхнього горизонтів,а для покращення існуючого проїзду чи влаштування іншого своїми зусиллями чи за свої кошти позивачка не запропонувала жодного варіанту.

Між тим,ст.98 ЗК України визначає зміст земельного сервітуту /постійного та строкового/ як право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою/ділянками/; встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки,щодо якої встановлений земельний сервітут,прав володіння,користування та розпорядження нею; що земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки,щодо якої він встановлений. В даному ж випадку зазначений позивачкою та її представником вид земельного сервітуту-право проїзду на транспортному засобі через двір сусідки ОСОБА_2-призведе до дискомфорту для членів сім»ї останньої протягом неки^няченого чягу nnfSu nnnvmvRa'ruivrf' її гтпяпп ua nnuunniuup

землекористування,тобто не відповідає цьому необхідному критерію,у зв»язку з чим необхідно відмовити в задоволенні даного позову.Тому,керуючися ст.ст.209,212-215,218 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 в позові-до ОСОБА_2 про встановлення земельного сервітуту - відмовити.

На рішення протягом 10 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Чернігівської області через Прилуцький міськрайсуд.

Суддя А.Кантур