Справа № 1007/9861/2012
Провадження № 2/1007/2976/2012
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 грудня 2012 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Пухної О.М.

при секретарі - Якименко А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнаннячення частки у спільній сумісній власності

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2012 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про визначення розміру частки, що перебуває у спільній сумісній власності. Свої вимоги мотивувала тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло сторонам: їй , її дочці ОСОБА_2 та її онуці ОСОБА_4 належить на праві спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_1. Відповідачі перешкоджають їй користуватися своєю власністю, влаштовують сварки та скандали, вона змушена мешкати у чужій квартирі. Визначення частки потрібно їй для реалізації свого права приватної власності на вільне володіння, розпорядження та користування своїм майном.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Додатково пояснили, що навіть рахунки по оплаті комунальних послуг позивачка не взмозі сплатити, оскільки відповідачі користуються всією квартирою і приходить одна квитанція, тоді як вона бажає платити лише за свою частку. При визначенні частки, позивач зможе реалізувати своє право на вільне володіння, користування та розпорядження своєю часткою у квартирі, тоді як наявність спільної сумісної власності позбавляє її права на самостійне прийняття рішень щодо своєї частки. Позивач вважає, що кожному співвласнику у квартирі має належати по 1/3 частці.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник не заперечували, що позивачу ОСОБА_1 належить 1/3 частка у спільній сумісній власності на квартиру АДРЕСА_1 й ніхто не оспорює це право. Проте відповідач заперечує щодо визначення вказаної частки, оскільки в даному випадку не ставляться вимоги про поділ майна, виділення частки із спільного майна, звернення стягнення на майно учасника спільної власності або відкриття спадщини. Крім того, вона не бажає проводити у майбутньому будь який поділ вказаної квартири, або ж виділ позивачу її частки у квартирі, оскільки це не можливо.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з?явилася, подала заяву про слухання справи у її відсутність та не визнання позовних вимог.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази в справі, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до вимог ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За змістом ст. ст. 317, 319 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні ( ст. 321 ЦК України).

В судовому засіданні встановлено, що сторонам, а саме: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 належить на права спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_2, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 21 листопада 2001 року, виданим Фондом комунального майна Броварської міської ради.

Також з?ясовано, що позивач неодноразово намагалась здійснити своє право власності на вказану квартиру та вселитися туди й користуватися нею, проте між сторонами постійно виникають сварки та скандали. Зазначені обставини не заперечувала й відповідач ОСОБА_2 та надала суду постанови від 22 грудня 2006 року, від 19 серпня 2008 року про відмову в порушення кримінальних справ, а також постанову від 1 квітня 2009 року про звільнення сторін від кримінальної відповідальності.

Відповідач ОСОБА_2 також не заперечувала й проти того, що позивачу ОСОБА_1 належить 1/3 частина квартири в спільній власності на житло, проте заперечує про визначення частки, оскільки не бажає виділу цієї частки.

ОСОБА_1 в свою чергу вказала, що має намір після визначення її частки у спільному майні реалізувати своє право власності на майно шляхом володіння, користування або ж розпорядження ним, що ускладнюється при спільній сумісній власності.

Відповідно до вимог ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власносі.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що визначення частки позивача у спільній власності на квартиру не порушує прав та законних інтересів відповідачів, які не заперечують щодо розміру частки позивача у спільній сумісній власності, та дає можливість позивачу на реалізацію свого права власності на майно.

Відповідно до правил ст. 356 ЦК України власність двох і більше осіб з визначенням часток кожного з них є спільною частковою власністю.

За правилами ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

До суду за захистом своїх прав звернулася ОСОБА_1, тому суд на підставі вищенаведених положень закону вирішує спір в межах її позовних вимог.

Враховуючи наведене та керуючись ст. ст. 316, 317, 319, 321, 355, 356 ЦК України, ст. 11, 60, 62, 64, 212 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнаннячення частки у спільній власності - задовольнити.

Визначити частку, що належить ОСОБА_1 у праві власності на квартиру АДРЕСА_3 б в м.Бровари згідно свідоцтва про право власності на житло від 21 листопада 2001 року, в розмірі 1/3 її частини.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги через Броварський міськрайонний суд до Апеляційного суду Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.М. Пухна