КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 2-64/11
Провадження № 2/1414/19/2012 р.
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.12.2012 року м.Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого по справі судді - Безпрозванного В.В.,

при секретарі судового засідання - Харитонової І.В.,

за участю позивачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_5 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням, та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, за участю третьої особи - ДЄЗ «Океан», про вселення, встановлення порядку користування житловим приміщенням та зобовязання не чинити перешкод в користуванні житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ :

В квітні 2009 року позивачі звернулись до суду із позовною заявою, в якій просили суд визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою № 76 по вул. Артема, 54 в м. Миколаєві.

В обґрунтування позовних вимог позивачі вказували, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зареєстровані та проживають в спірній квартирі. Відповідач ОСОБА_4 є колишнім чоловіком ОСОБА_6 та батьком ОСОБА_3 Відповідач є квартиронаймачем, хоча не проживає спірній квартирі з 2002 року, оскільки має іншу сімю. Коштів на оплату квартири та житлово-комунальних послуг відповідач не надає, добровільно знятися з реєстраціє не бажає, хоча втратив право користування житловим приміщенням.

В судовому засіданні позивачі позов підтримали, посилаючись на факти, наведені в позовній заяві, просили позов задовольнити.

30.11.2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив вселити його в спірну квартиру та встановити порядок користування квартирою № 76 по вул. Артема, 54 в м. Миколаєві, надавши в його користування кімнату загальною площею 11,3 кв.м., у загальному користуванні залишити приміщення коридорів, кухні, ванної кімнати, вбиральні, лоджій та вбудованої шафи.

Обгрунтовуючи свої вимоги, ОСОБА_4 в судовому засіданні вказував, що спірна квартира була надана його батьку, після смерті якого залишалась у їх користуванні.

В 2005 році позивач ОСОБА_2 та відповідач припинили шлюбні відносини.

До 2007 року відповідач проживав у зазначеній квартирі, але згодом ОСОБА_2 створювала неможливі для його проживання умови, а саме влаштовувала скандали, в звязку з чим він був вимушений періодично залишати спірне житло.

Також, ОСОБА_4 зазначав, що систематично сплачує кошти за користування квартирою та комунальні послуги.

ОСОБА_5 та ОСОБА_3 зустрічний позов не визнали.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, - ДЄЗ «Океан» про час та дату судового засідання повідомлена належним чином та своєчасно, в судове засідання не направила свого представника, про причини неявки суд не повідомили.

Дослідивши письмові докази по справі, вислухавши пояснення сторін, давши належну оцінку показам свідків, суд вважає первісний позов не обгрунтованим та таким ,що не підлягає задоволенню, а зустрічний позов ОСОБА_4 доказаним з наступних

Судом встановлено, що у відповідності до рішення виконкому міської ради № 442 від 27.02.2007 року видано свідоцтво № 351 про переоформлення, обєднання, поділ особового рахунку та відкрито особовий рахунок на гр.. ОСОБА_4 житлову площу 40,76 кв.м., що складається з трьох кімнат АДРЕСА_1, правом укладання договору найму житлової площі. З довідки ДЄЗ «Океан» за вих. № 2199 від 10.03.2009 р. вбачається, що у квартирі АДРЕСА_2 зареєстровано - ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 23).

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 25 серпня 2009 р. ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 належать по 1/3 частці квартири АДРЕСА_3.(а.с. 61), але рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 15.05.2012 року зазначене свідоцтво визнане недійсним (а.с.82).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Посилання позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на акт від 07.04.2009 року непроживання ОСОБА_4 та покази свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8 спростовується наявними в матеріалах справи доказами, а саме: квитанціями про сплату ОСОБА_4 витрат на комунальні послуги (а.с. 19, 49-56), судовим наказом, за яким було стягнуто заборгованість за комунальні послуги у розмірі 4830,13 грн.(а.с. 39),яку ОСОБА_4 частково сплачено (а.с. 54).

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні підтвердила, що ОСОБА_4 був обмежений у праві користування квартирою, оскільки позивачі чинили йому перешкоди.

В постанові про відмову у порушенні кримінальної справи від 05.08.2009 року вказано, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 після розлучення у 2005 році за усною домовленістю встановили порядок користування квартирою №76, що знаходиться по вул. Артема, 54 в ОСОБА_1, згідно якого ОСОБА_4 проживав в одній з кімнат (а.с.59).

Та обставина, що ОСОБА_4 в період тимчасової відсутності не втрачав звязок із спірною квартирою, підтверджується рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 03.10.2007 року, за яким позов ОСОБА_4 про визнання ОСОБА_10 таким, що втратив право на житло задоволено та визнано, що ОСОБА_4 на той час проживав у ІНФОРМАЦІЯ_1.(а.с. 64). Крім того, ОСОБА_4 у 2009 році звертався до органів місцевої влади з питання приватизації квартири та отримав свідоцтво власності, яке за судовим рішенням визнано недійсним (а.с.64).

Згідно ст. 71 Житлового Кодексу УРСР в судовому порядку особа визнається такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки без поважних причин.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 фактично виконуються обов'язки, передбачені ст. 64 ЖК УРСР, а відтак жодних підстав для визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, суд не вбачає, та визнає його тимчасову відсутність обумовлену поважними причинами.

Таким чином, суд не вбачає підстав для задоволення первісного позову.

Зустрічний позов ОСОБА_4 підлягає задоволенню, оскільки статтею 104 Житлового Кодексу Української PCP передбачена можливість члена сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу.

У разі відмовлення членів сім'ї дати згоду на укладення окремого договору найму а також у разі відмови наймодавця в укладенні такого договору спір може бути вирішено в судовому порядку.

Відповідно до вимоги ч. 1 ст. 63 ЖК УРСР предметом договору найму жилого. приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду є окрема квартира або інше ізольоване жиле приміщення, що складається з однієї чи кількох кімнат, а також одноквартирний жилий будинок.

Згідно плану квартира АДРЕСА_4, складається з трьох кімнат загальною площею 68,80 кв.м., житловою 40,30 кв.м., (а.с. 63). Відтак надання ОСОБА_4 у користування окремої ізольованої кімнати площею 11,3 кв.м. є можливим та не порушує права інших співмешканців. Приміщення коридору, кухні, ванної кімнати, вбиральні, лоджій та вбудованої шафи необхідно залишити за їх призначенням у загальному користуванні співмешканців спірної квартири.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд стягує з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 судовий збір в розмірі 107,30 грн.

Керуючись ст.ст. 208,209,212-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням - АДРЕСА_5 - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_4 - задовольнити.

Вселити ОСОБА_4 в АДРЕСА_6, надавши ОСОБА_4 право користування ізольованою житловою кімнатою площею 11,3 кв.м., надати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право користування ізольованими житловими кімнатами площею 19, 0 кв.м. та 9,7 кв.м.; кухню, коридор, ванну кімнату, вбиральню та інші приміщення залишити в загальному користуванні.

Зобовязати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_4 перешкод у користуванні його житловою кімнатою та приміщеннями загального користування.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з кожної на користь ОСОБА_4 сплачений судовий збір в розмірі 53 грн. 65 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд м. Миколаєва. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В.Безпрозванний