Справа № 1407/2-2219/11
РІШЕННЯ

іменем України

"07" лютого 2012 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючої - судді - Вострікової Л.В.,

при секретарі Козаченко О.І.,

з участю: представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача:

ОСОБА_2 міської Ради

Миколаївської області - ОСОБА_3

розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Вознесенськ цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 міської Ради Миколаївської області про визнання угоди частково недійсною, -

В С Т А Н О В И В:

30.11.2011 року позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 міської Ради Миколаївської області про визнання угоди частково недійсною.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 08.10.2007 року, між ним, фізичною особою ОСОБА_4, та ОСОБА_2 міською Радою Миколаївської області була укладена письмова угода про відшкодування збитків від недоотримання грошових коштів ОСОБА_2 міською Радою Миколаївської області за фактичне землекористування суб*єктом господарювання у розмірі 8 020,74 грн.

Крім того, відповідно до вимог, передбачених п. 1 вказаної угоди щодо визначення розміру збитків від недоотримання грошових коштів та розрахунок суми відшкодування збитків від недоотримання грошових коштів за користування земельною ділянкою загальною площею 0,3101 га, яка розташована у м. Вознесенську по пров. Шкільному, 10 та надана для обслуговування цеху для виготовлення взуття, були укладені в порушення чинного законодавства, а саме: не відповідали порядку відшкодування та розміру збитків.

Позивач в позовній заяві просив його вимоги задовольнити, визнати недійсними п. 1 угоди про відшкодування збитків за землекористування №368 від 08.10.2007 року та розрахунок суми відшкодування збитків від недоотримання коштів за користування земельною ділянкою, що є частиною вказаної угоди.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача - ОСОБА_2 міської Ради Миколаївської області в судовому засіданні позов визнала, підтвердила, що ОСОБА_4 не був зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності, договір оренди на земельну ділянку з ним не укладався.

Заслухавши учасників цивільного процесу, дослідивши та оцінивши матеріали справи на підставі наданих доказів, суд приходить до наступного.

У судовому засіданні достовірно встановлено, що 08.10.2007 року, між фізичною особою ОСОБА_4 та ОСОБА_2 міською Радою Миколаївської області була укладена письмова угода про відшкодування збитків від недоотримання грошових коштів ОСОБА_2 міською Радою Миколаївської області за користування земельною ділянкою загальною площею 0,3101 га, яка розташована у м. Вознесенську по пров. Шкільному, 10 та надана для обслуговування цеху для виготовлення взуття в розмірі 8 020,74 грн.

Згідно вимог, передбачених ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які передбачені ч.1 ст. 203 ЦК України, а саме зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим актам цивільного законодавства.

Як вбачається з угоди про відшкодування збитків від недоотримання коштів ОСОБА_2 міською Радою Миколаївської області за фактичне землекористування суб*єктом господарювання, зареєстрованої за № 368 від 08.10.2007 року, в ній вказано, що угода діє до моменту оформлення правовстановлюючих документів на земельну ділянку, тоді як для надання земель у використання укладається договір оренди землі, а не тимчасова угода.

Згідно ч.4 ст. 15 ЗУ «Про оренду землі», яка передбачає істотні умови договору оренди, невід'ємною частиною договору оренди землі є план або схема земельної ділянки, яка передається в оренду; кадастровий план земельної ділянки з відображенням обмежень у її використанні та встановлених земельних сервітутів. Вказані дії відповідачем вчинені не були, а відповідно до норм ЦК України, правочин має бути спрямований на використання землі, яке в Україні є платним. Плата за землю справляється у вигляді земельного податку або орендної плати (ст.2 ЗУ «Про плату за землю»). Розмір орендної плати визначається в договорі оренди землі. Зазначення плати за землю в тимчасовій угоді є порушенням законодавства.

Крім того правочин, якщо він вчинений у встановленій законом формі, підлягає державній реєстрації. Зазначена тимчасова угода на внесення плати за землю не пройшла державну реєстрацію.

Відповідно до довідки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців, виданої 17.01.2012 року за № 62 державним реєстратором ОСОБА_2 міської Ради Миколаївської області, інформація про наявність в ЄДР відомостей про проведення реєстраційних дій відносно ОСОБА_4 відсутня (а.с.131).

Тому, виходячи з вище викладеного, суд вважає, що вказана угода, а також і розрахунок суми відшкодування збитків від недоотримання коштів за користування земельною ділянкою суперечить чинному законодавству, т.я. момент виникнення у позивача права користування земельною ділянкою та відповідного обовязку внести плату за вказане користування визначено ст.ст.18,20 ЗУ «Про оренду землі»та ст.125 ЗК України, а відповідно до ст.2 ЗУ «Про плату за землю»справляється у вигляді земельного податку або орендної плати, що є підставою для визнання угоди недійсною за ч.1 ст. 215 ЦК України, тому є правові підстави для задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2 міської Ради Миколаївської області про визнання угоди частково недійсною - задовольнити.

Визнати угоду про відшкодування збитків за землекористування №368 від 08.10.2007 року та розрахунок суми відшкодування збитків від недоотримання коштів за користування земельною ділянкою, що є частиною вказаної угоди, укладену між територіальною громадою м. Вознесенськ в особі ОСОБА_2 міської ради та фізичною особою ОСОБА_4 недійсною.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Л.В.Вострікова