Справа № 1222/161/12
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.07.2012року м. Попасна

Попаснянський районний суд Луганської області в складі :

головуючого судді Суббота М.І.

при секретарі Соловйової О.І.

за участю : представника скаржника ТОВ «ЛЕО» ОСОБА_1

представника ВДВС Попаснянського РУЮ ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Попасна матеріали справи за скаргою ТОВ «Луганське енергетичне обєднання»на постанову державного виконавця ВДВС Попаснянського РУЮ ОСОБА_3 про відмову у відкритті виконавчого провадження, -

В с т а н о в и в :

ТОВ «Луганське енергетичне обєднання»звернулося до Попаснянського районного суду із зазначеною скаргою на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Попаснянського районного управління юстиції Луганської області щодо виконання судового наказу № 2-н-97/11/1222 , виданого Попаснянським районим судом 31.03.2011, за яким ТОВ «Луганське енергетичне обєднання»є стягувачем. У скарзі зазначено, що 05.06.2012 року стягувачем зазначений судовий наказ був переданий для примусового виконання до ВДВС Попаснянського РУЮ, а 12.06.2012 року державним виконавцем ВДВС Попаснянського РУЮ ОСОБА_3 винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, де визначено, що виконавчий документ не відповідає вимогам п.3 ч. 1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», Інструкції з організації примусового виконання рішень, а саме - не зазначено індивідуальний ідентифікаційний номер боржника.

Скаржник, вважаючи постанову про відмову у прийнятті до провадження виконавчого документу незаконною, такою, що суперечить ст.ст.18,26 Закону України «Про виконавче провадження», просить суд визнати вказану постанову неправомірною та зобовязати ВДВС Попаснянського РУЮ відкрити виконавче провадження за судовим наказом № 2-н-97/11/1222 від 19.04.2011 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ТОВ «Луганське енергетичне обєднання»суми в розмірі 514 грн. 48 коп. та 55 грн. 50 коп. судових витрат.

У судовому засіданні представник ТОВ «ЛЕО» підтримав в повному обсязі заявлені вимоги та дав пояснення, аналогічні викладеним у скарзі.

Представник відділу ДВС Попаснянського РУЮ скаргу не визнав пояснивши, що виконавчий документ не відповідає вимогам Закону України Про виконавче провадження , а саме: не вказаний індивідуальний ідентифікаційний боржника, тому відмова у відкритті провадження є правомірною.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали скарги, оцінивши надані докази, суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено сулом з пояснень сторін та наданих матеріалів справи, 31.03.2011 року Попаснянським районним судом був виданий судовий наказ № 2-н-97/11/1222 про стягнення з ОСОБА_5 на користь ТОВ «Луганське енергетичне обєднання»суму вартості спожитої електроенергії в розмірі 514 грн. 48 коп. та 55 грн. 50 коп. судових витрат. При поданні до суду заяви про видачу зазначеного судового наказу по справі №2-н-97/11/1222 стягувачем не були надані відомості про присвоєння боржнику ідентифікаційного номеру, не надавалися такі дані ним і не були встановлені у процесі розгляду даної справи, при видачі виконавчого документу /судового наказу/; стягувачу судом був виданий виконавчий документ по справі, зміст якого відповідає вимогам, зазначеним у ст.369 ЦПК України, ст.18 ЗУ „ Про виконавче провадження , а вказати відомості про ідентифікаційний номер боржника суд не мав можливості, оскільки такі відомості суду не були відомі.

05.06.2012 року стягувачем зазначений судовий наказ був переданий для примусового виконання до ВДВС Попаснянського РУЮ.

Як убачається з постанови ( л.с.3), 12.06.2012 року державним виконавцем ВДВС Попаснянського РУЮ ОСОБА_3 винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, де визначено, що виконавчий документ не відповідає вимогам п.3 ч. 1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», п. 3.3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, а саме - не зазначено індивідуальний ідентифікаційний номер боржника.

Суд зазначає , що виконання рішення є кінцевим етапом юрисдикційної (правозахисної) діяльності. Без реалізації цієї стадії (етапу) втрачається сенс попередньої діяльності суду та інших органів (осіб), які уповноважені на здійснення захисту прав, свобод та законних інтересів фізичних чи юридичних осіб, територіальних громад чи держави. Важливими ознаками рішення суду є загальнообовязковість та реалізованість.

У відповідності до статті 2 Закону України Про державну виконавчу службу правову основу діяльності державної виконавчої служби становлять Конституція України, Закон України Про державну виконавчу службу, інші закони та нормативно-правові акти, що прийняті на їх виконання.

У статті 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 124 ч.5 Конституції України, передбачено, що судові рішення є обов»язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст.3 ЗУ «Про виконавче провадження»від 21.04.1999 № 606-XIV /Редакція від 06.05.2012, підстава 4650-17/, примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, що видаються судами.

Частина 3 ст. 95 Цивільного процесуального кодексу України встановлює, що Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом.

Відповідно до п.3 ч. 1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження»від 21.04.1999 № 606-XIV /Редакція від 06.05.2012, підстава 4650-17/, у виконавчому документі повинні бути зазначені: повне найменування (для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові за наявності) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника за наявності (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника за наявності (для фізичних осіб - платників податків), а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст.26 цього ж Закону передбачено, що державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону.

Інструкція з організації примусового виконання рішень, затверджена Наказом МЮУ 02.04.2012 № 512/5 також встановлює, що виконавчий документ повинен відповідати вимогам до виконавчого документа, зазначеним у статті 18 Закону.

Статтею 7 Закону України "Про державну виконавчу службу" встановлено, що державний виконавець зобовязаний сумлінно виконувати службові обовязки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України.

В статті 85 Закону України "Про виконавче провадження" йдеться про судовий захист прав сторін виконавчого провадження при здійсненні виконавчих дій, що є реалізацією закріпленого ст. 55 Конституції України положення про гарантію кожному судового захисту його прав і свобод, про можливість оскарження до суду рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Таким чином , виходячи із системного аналізу чинного законодавства та нормативних актів , якими регламентуються вимоги до виконавчих документів, передбачені права та обовязки державного виконавця, постанова державного виконавця Урсола О.О. від 12.06.2012 року про відмову у відкритті виконавчого провадження на підставі невідповідності п.3 ч. 1 ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», п.3.3. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затверджена Наказом МЮУ 02.04.2012 № 512/5 є такою, що не відповідає вище зазначеному закону.

Судом не приймаються до уваги заперечення представника ВДВС проти скарги, його ствердження та посилання на те, що відомості про ідентифікаційний номер боржника у виконавчому документі є обовязковими, що при їх відсутності відмовляється у прийнятті до провадження такого виконавчого документу та у відкритті виконавчого провадження на виконання судового рішення. Статтею 18 даного Закону«Про виконавче провадження»передбачені відомості, які повинні бути зазначенні, серед яких передбачений ідентифікаційний номер і вказано, що відомості про нього вказуються, якщо вони відомі суду. Державний виконавець зобовязаний вживати заходів примусового виконання судових рішень, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Таких дій ним фактично вчинено не було.

Крім того ст..98 ЦПК України не передбачено, що у заяві про видачу судового наказу повинно бути зазначено індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника і суд не має права вимагати надання інших відомостей, не передбачених вище зазначеною статтею.

Виходячи із завдань державної виконавчої служби, враховуючи, що мається судове рішення, яке набрало чинності і є обовязковим для виконання на території України, оцінюючи вказані докази у сукупності, суд вважає, що дії державного виконавця Урсол О.О. щодо відмовити у прийнятті до провадження виконавчого документу та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа є неправомірними, такими, що суперечать ст.18, ст.26 ЗУ «Про виконавче провадження», тому заявлені ТОВ «Луганське енергетичне обєднання»вимоги у цій частині підлягають задоволенню у повному обсязі.

Що до вимог про зобов»язання ВДВС відкрити виконавче провадження, суд вважає, що ці вимоги не підлягають задоволенню, так як, згідно роз»яснень зазначених у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 р. № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», «виходячи зі змісту ст. 248-24 ЦПК у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобовязує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника. При цьому суд не вправі зобовязувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом № 606-XIV можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби».

Керуючись ст.3,5,6,18,19,26 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.3,10,11,15,60,79, 88,197, 209,210,383-389 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Скаргу ТОВ «Луганське енергетичне обєднання»задовольнити частково.

Визнати неправомірною постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Попаснянського районного управління юстиції ОСОБА_3 про відмову у прийнятті до провадження виконавчого документу та у відкритті виконавчого провадження на виконання судового наказу № 2-н-97/11/1222 виданого Попаснянським районний судом Луганської області 31.03.2011 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь ТОВ «Луганське енергетичне обєднання»суму вартості спожитої електроенергії в розмірі 514 грн. 48 коп. та 55 грн. 50 коп. судових витрат та зобов»язати ВДВС Попаснянського РУЮ усунути допущенні порушення.

У задоволені іншої частини вимог відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя :