Справа № 2-1045/11
номер провадження 2/1604/73/2012
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 серпня 2012 року Глобинський
районний суд Полтавської області в
складі:

головуючої судді -
Прикіпєлової Л.В.

при секретарі
- Таранець Л.П.

з участю адвоката
- ОСОБА_1

адвоката
- ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Глобине позовну заяву
ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 - про визнання
права власності, поділ житлового
приміщення придбаного за час шлюбу
подружжям та поділ в натурі

в с т а н о в и в :

З зазначеною позовною заявою
позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися
до суду до відповідача ОСОБА_4 14.12.2011
року. В подальшому позовні вимоги
неодноразово уточнювали і остаточно
просять визнати за позивачкою ОСОБА_3
право власності на ? частину
домоволодіння з надвірними будівлями
АДРЕСА_1, що є об»єктом спільної
сумісної власності подружжя, просять
виділити позивачам: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 3/4
частини вищевказаного володіння у
сумісну власність згідно другого
варіанту розподілу за висновками
судової будівельно-технічної
експертизи № П-108 від 30.04.2012 року,
стягнути з відповідача ОСОБА_4 на їх
користь грошову компенсацію в різниці
вартості часток в майні та судові
витрати. Визнати за відповідачем
ОСОБА_4 право власності на ? частину
домоволодіння АДРЕСА_1 та виділити йому
? частину вищезазначеного
домоволодіння згідно другого варіанту
розподілу за висновками судової
будівельно-технічної експертизи № П-108
від 30.04.2012 року. Позовні вимоги про
право користування 0,075 га присадибної
земельної ділянки просять залишити без
розгляду. Позивачі посилаються на те,
що між сторонами: позивачкою ОСОБА_3 та
відповідачем ОСОБА_4 шлюб юридично
зареєстровано 30.04.2005 року, який надалі,
за рішенням Глобинського районного
суду Полтавської області, розірвано
30.08.2010 року. Під час перебування у
зареєстрованому шлюбі, 16.12.2005 року
позивачка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 (рідна
дочка позивачки ОСОБА_3 за згодою своєї
матері), та, нині відповідач, ОСОБА_4 - як
покупці - придбали у продавця кожен по ?
частини житлового будинку з
господарськими будівлями за адресою:
АДРЕСА_1 на присадибній земельній
ділянці Глобинської міської ради.
Договір купівлі-продажу нотаріально
посвідчено та зареєстровано в
електронному реєстрі право власності
на нерухомість за кожним з покупців
06.02.2006 року. За цим договором ОСОБА_2 є
власницею ? частини житлового будинку
АДРЕСА_1, а інша ? частина вказаного
домоволодіння придбана подружжям
(позивачкою) ОСОБА_3 та (відповідачем)
ОСОБА_4 на ім»я останнього під час їх
перебування у зареєстрованому шлюбі а
тому є спільною сумісною власністю
подружжя, Позивачі вважають, що вказана
частина домоволодіння підлягає
розподілу між бувшими дружиною та
чоловіком. Після розірвання шлюбу
відповідач в добровільному порядку
розподілити домоволодіння
відмовляється. Згідно домової книги як
позивачі так і відповідач всі
зареєстровані в АДРЕСА_1. Фактично в
ньому, на даний час, проживає лише
відповідач, який позивачів на
територію домоволодіння проживати не
допускає.

В судовому засіданні позивачі
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 свої заявлені
уточнені позовні вимоги підтримали,
просять їх задовольнити і дали суду
пояснення за змістом аналогічним
викладеному в позовній заяві та
вищевикладеному, додавши, що в
придбання житлового будинку АДРЕСА_1
були також вкладені гроші отримані
ними від продажу приватизованої ними
квартири, також гроші отримані в
дарунок ОСОБА_2 при житті від її нині
покійного батька крім того позивачка
ОСОБА_3 брала неодноразові банківські
кредитні кошти.

Відповідач ОСОБА_4 заявлені
позовні вимоги не визнав повністю,
вважає, що будинок було куплено за його
гроші отримані від продажу раніше
належного йому іншого житлового
будинку, а також отримані в порядку
банківського кредиту та позики у
фізичної особи. Належна за договором
купівлі-продажі позивачці ОСОБА_2 ?
частина домоволодіння АДРЕСА_1,
придбавалась під час неповноліття
ОСОБА_2 як частина належна в шлюбі її
матері: позивачці ОСОБА_3, а тому в
спірному домоволодінні йому
(відповідачу) належить ? частина.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, оцінивши
докази за своїм внутрішнім
переконанням, що ґрунтується на
всебічному, повному, об»єктивному та
безпосередньому дослідженню наявних у
справі доказів, оцінивши належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв»язок доказів у їх
сукупності надійшов до слідуючого.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленого цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Частиною 3 ст.10 ЦПК України
визначено, що кожна сторона повинна
довести ті обставини, на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Нормами ст. 11 ЦПК України
визначено, що суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданими
відповідно до цього Кодексу в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі. Особа, яка бере
участь у справі, розпоряджається
своїми правами щодо предмету спору на
власний розсуд.

За ст.57 ЦПК України доказами є
будь-які фактичні дані, на підставі
яких суд встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інші
обставини, які мають значення для
вирішення справи.

У відповідності до ст. 60 ЦПК
України кожна сторона зобов»язана
довести ті обставини на які вона
посилається як на підставу своїх вимог
і заперечень. Доказуванню підлягають
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у справі та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.

В судовому засіданні сторонами по
справі шляхом заявлення позовних вимог
або зустрічним позовом не оспорюється
достеменність нотаріально
посвідченого та укладеного 16.12.2005 року,
покупцями ОСОБА_2 та відповідачем
ОСОБА_4 договору купівлі-продажу кожним
по ? частки житлового будинку з
господарськими спорудами під номером
АДРЕСА_1. До суду з визнанням вказаного
договору недійсним ні позивачі ОСОБА_2
та ОСОБА_3, ні відповідач ОСОБА_4 не
звертались. Вказаний договір, згідно
зробленому в ньому запису,
зареєстровано в електронному реєстрі
прав власності на нерухоме майно 06.02.2006
року. Витяг з державного реєстру
правочинів доводить його реєстрацію і
набувачами за договором
купівлі-продажу житлового будинку під
АДРЕСА_1 вказані позивачка ОСОБА_2 та
нині відповідач ОСОБА_4 Згідно витягу
реєстрації права власності на нерухоме
майно по Кременчуцькому МБТІ
приватними власниками вищевказаного
житлового будинку з господарськими
спорудами по ? частки значаться ОСОБА_2
та ОСОБА_4 Нотаріально посвідчений
договір купівлі-продажу від 16.12.2005 року
покупцями: ОСОБА_4 та неповнолітньою на
той час ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1), по ? частки
кожного укладався зі згодою матері
неповнолітньої (нині позивачки ОСОБА_3)
про що є посилання нотаріуса у змісті
договору, тобто при укладенні договору
купівлі-продажу житлового будинку з
господарськими спорудами АДРЕСА_1
повністю дотримані вимоги ст. 32 ЦК
України де на вчинення неповнолітньою
особою правочину щодо нерухомого
майна повинна бути письмова
нотаріально посвідчена згода батьків.

Вищевказаний договір набрав
чинності. Посилання в судовому
засіданні відповідача ОСОБА_4 на
наявність домовленості з позивачкою
ОСОБА_3 (матір»ю ОСОБА_2) під час
перебування сторін у зареєстрованому
шлюбу, що нібито ОСОБА_3 передає належну
їй в шлюбі як дружині, ? частку
житлового будинку з господарськими
спорудами АДРЕСА_1 на користь своєї -
станом на 2005 рік неповнолітньої дочки
ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1), а тому
безпосередньо від імені ОСОБА_2 на
купівлю неповнолітньою ? частки
спірного домоволодіння, тобто на думку
відповідача ОСОБА_4 договір
купівлі-продажу від 16.12.2005 року був
укладений про людське око (мнімий) на
думку суду не заслуговує на увагу, так
як посилаючи з часу укладення
вказаного договору (від 16.12.2005 рік) і по
даний час ОСОБА_4 в судовому порядку не
оспорював, з зустрічним позовом про
недійсність договору до суду також не
звертався. Допитані в судовому
засіданні за ініціативою відповідача
ОСОБА_4 свідки ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8
підтвердили суду, що станом на 16.12.2005
року (під час укладення договору) у
ОСОБА_4 перебували гроші яких за
кількістю могло бути достатньо для
купівлі спірного домоволодіння, однак
суд звертає уваги, що вказані свідки не
були присутні при передачі саме цих
грошей ОСОБА_4 продавцю за будинок, під
час нотаріального посвідчення
договору свідки також присутніми не
були.

При таких обставинах суд,
вирішуючи спір між сторонами виходить
з наявності договірно посвідченої
власності за позивачкою ОСОБА_2 та
відповідачем ОСОБА_4 за кожним з них по ?
частки на спірне домоволодіння.

Щодо ? частки належної ОСОБА_4 в
житловому будинку з господарськими
спорудами АДРЕСА_1, то ця частки набута
позивачем 16.12.2005 року під час його
перебування у зареєстрованому шлюбі з
позивачкою ОСОБА_3, такі обставини
сторонами не оспорюються. Рішенням
Глобинського районного суду від 30.08.2010
року шлюб укладений 30.04.2005 року між
ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано.

Згідно ст.ст. 60, 63, 65, 69 СК України
майно, набуте подружжям за час шлюбу,
належить дружині та чоловіку на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з
поважної причини самостійного
заробітку (доходу). Вважається, що кожна
річ, набута за час шлюбу, є об»єктом
права спільної сумісної власності
подружжя. Дружина та чоловік мають
рівні права на володіння, користування
і розпорядження майном, що належить їм
на праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними. При укладенні договорів одним
із подружжя вважається, що він діє за
згодою другого з подружжя. Дружина і
чоловік мають право на поділ майна, що
належить їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу. У разі поділу майна, що є
об»єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначене домовленістю між
ними або шлюбним договором.

З урахуванням викладеного суд
приходить до висновку, що придбана у
приватну власність 16.12.2005 року за
договором купівлі продажу
відповідачем ОСОБА_4 ? частка житлового
будинку з господарськими спорудами
АДРЕСА_1 є спільною сумісною власність
бувшого подружжя: позивачки ОСОБА_3 та
відповідачем ОСОБА_4 Наявності
будь-якої домовленості між ними щодо
права володіння, користування,
розпорядження вказаним майном в
судовому засіданні не доведено.

Таким чином, виходячи із рівності
часток подружжя позивачці ОСОБА_3 та
відповідачу ОСОБА_4 на праві власності
при розподілі спільної сумісної
власності подружжя належить по ?
частки житлового будинку з
господарськими спорудами АДРЕСА_1 (по ?
від ? ).

Згідно п.6 Постанови № 7 від 04.10.91р.
Постанови Пленума Верховного Суду з
послідуючими змінами «Про практику
застосування судами законодавства, що
регулює право приватної власності
громадян на жилий будинок» при
вирішенні справ про виділ в натурі
часток жилого будинку, що є спільною
частковою власністю, це можливо, якщо
кожній із сторін може бути виділено
відокремлену частину будинку з
самостійним виходом (квартиру) . Виділ
також може мати місце при наявності
технічної можливості переобладнання
приміщення і ізольовані квартири.

За ініціативою позивачів по
справі було призначено проведення
судової будівельно-технічної
експертизи Варіантами якої (2-й
варіант, 3-й та 4-й варіант) визначено
виділення ? та ? частки спірного
домоволодіння.

Досліджуючи матеріали експертизи
судом встановлено, що виділення
окремої квартири ( з послідуючим
переплануванням та переобладнанням)
яка складає ? частку спірного
домоволодіння, щоб були кухня та жила
кімната, здійснити неможливо.
Запрошена в судове засідання експерт
по справі пояснила суду, що кімната 1-6,
площею 5,3 м2 вікна не має. Судом
запропоновано сторонам провести
додаткову судову будівельну
експертизу відносно перепланування
під кухню кімнати 1-6 однак як позивачі
так і відповідач від такого проведення
відмовились. По варіанту 3 та 4
відповідачу, як ? експертом
пропонується виділити лише одну
кімнату 1-3, однак суд вважає, що це не є
окрема квартира. Добудувати ще кімнату
відповідач ОСОБА_4 за власний кошт не
погоджується.

Використання відповідачем ОСОБА_4
та з послідуючим переобладнанням під
стаціонарну кухню виділеного окремого
погосподарського приміщення не
створює окремої квартири, тобто не
відповідає вимогам п.6 Пленуму. Сам
відповідач також на такі умови не
погоджується.

Таким чином задовольняючи
позовні вимоги про визнання за
позивачкою ОСОБА_3 ? приватної
власності на спірний будинок суд
відмовляє у вимогах про реальне
виділення часток.

Добровільних узгоджених
пропозицій по реальному розподілу
житлового будинку ( ? та ? частки) від
сторін до суду не надходило. Сторони
також не зверталися до суду про
встановлення порядку користування
відособленими приміщеннями
(кімнатами), а тому суд за власною
ініціативою не може вийти за межі
позовних вимог.

Щодо присадибної земельної
ділянки по АДРЕСА_1, то в судовому
засіданні встановлено, що рішенням
місцевих органів влади нікому із
сторін в користування така ділянка не
надавалась.

Також присадибна земельна
ділянка ніким із сторін не
приватизовувалась. В судовому
засіданні позивачі в цій частині позов
просять залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 10, 11 60, 212-215, 218 ЦПК
України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3
задовольнити частково.

Визнати право власності за
ОСОБА_3 на ? частину житлового будинку з
господарськими спорудами
розташованого під номером АДРЕСА_1.

Визнати право власності за ОСОБА_4 на ?
частину житлового будинку з
господарськими спорудами
розташованого під номером АДРЕСА_1.

Відмовити у виділенні в натурі у
сумісну власність ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ?
частини домоволодіння АДРЕСА_1.

Відмовити у виділенні в натурі
ОСОБА_4 ? частини домоволодіння АДРЕСА_1.

Позовні вимоги про право користування
0,075 га земельною ділянкою по АДРЕСА_1
залишити без розгляду.

Рішення суду може бути оскаржене
до Апеляційного суду Полтавської
області протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі , але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

СУДДЯ ГЛОБИНСЬКОГО

РАЙОНОГО СУДУ
Л. В. Прикіпєлова