2/1326/1517/2012
РІШЕННЯ

Іменем України

21.03.2012 року Франківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Ванівському Ю.М.

при секретарі Мочульській М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Західне ГРУ ВАТ «Приватбанк»про поділ спільного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з цивільним позовом про поділ спільного майна подружжя в якому просить ухвалити рішення, яким поділити спільне майно з ОСОБА_2, виділивши останньому легковий автомобіль марки «Деу»модель «Ланос», 2007 року випуску, срібного кольору, д.н.з. НОМЕР_1, зареєстрований за ОСОБА_2, стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 4 746 доларів США (чотири тисячі сімсот сорок шість доларів США) компенсації за легковий автомобіль марки «Деу»модель «Ланос», 2007 року випуску, срібного кольору, д.н.з. НОМЕР_1, зобовязати ОСОБА_2 одноособово виконувати обовязки та користуватися правами за кредитним договором №LVH1AU00040095 від 25.06.07, судові витрати покласти на відповідача.

16 червня 2011 року Позивачем подана заява про збільшення позовних вимог в якій просить ухвалити рішення, яким поділити спільне майно з ОСОБА_2, виділивши останньому легковий автомобіль марки «Деу»модель «Ланос», 2007 року випуску, срібного кольору, д.н.з. НОМЕР_1, зареєстрований за ОСОБА_2, автомобільну магнітолу DAEWOO, AGC-5280, цифрову камеру JVC GR-D340E, автомобільні колонки ELENBERG TX-6940, портативний ПК SAMSUNG NP-R60, мишу G-CUBE GOL-60P, сумку DICOTA 50400N/12228/P Base XX 154 Universal, стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 4 746 доларів США (чотири тисячі сімсот сорок шість доларів США) компенсації за легковий автомобіль марки «Деу»модель «Ланос», 2007 року випуску, срібного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 та 3 349 грн (три тисячі триста сорок девять гривень) компенсації за автомобільну магнітолу DAEWOO, AGC-5280, цифрову камеру JVC GR-D340E, автомобільні колонки ELENBERG TX-6940, портативний ПК SAMSUNG NP-R60, мишу G-CUBE GOL-60P, сумку DICOTA 50400N/12228/P Base XX 154 Universal, зобовязати ОСОБА_2 одноособово виконувати обовязки та користуватися правами за кредитним договором №LVH1AU00040095 від 25.06.07, судові витрати покласти на відповідача

Представник позивач позов підтримав повністю. В судовому засіданні пояснив, що згідно кредитного договору №LVH1AU00040095 від 25.06.07 р. укладеного між ЗГРУ ВАТ «Приватбанк»та відповідачем, останній отримав кредит у розмірі 11 250,94 доларів США (одинадцять тисяч двісті пятдесят доларів США 94 центи) на купівлю автомобіля марки «Деу»модель «Ланос», 2007 року випуску, срібного кольору, д.н.з. НОМЕР_1. В період з червня 2007 року по червень 2009 року перебуваючи у шлюбі з відповідачем здійснювали погашення заборгованості за кредитним договором №LVH1AU00040095 від 25.06.07 спільними коштами. З липня 2009 року позивач, відповідно до усного договору з відповідачем, здійснювала погашення заборгованості за кредитним договором самостійно аж до червня 2010 року, коли відповідач вніс на рахунок ВАТ «Приватбанк»900 доларів США (девятсот доларів США).

Покликається на те, що 20.02.2007 року (в період шлюбу) між ТзОВ «ОСОБА_3 Стандарт»та відповідачем, як позичальником, укладено кредитний договір №59800556 на придбання автомобільної магнітоли, цифрової камери та автомобільних колонок на суму 2 753,67 грн. (дві тисячі сімсот пятдесят три гривні 67 копійок).

16.04.2008 року (в період шлюбу) між ТзОВ «Комерційний банк «Дельта»та відповідачем, як позичальником, укладено кредитний договір №001-13002-160408 на придбання портативного ПК SAMSUNG та аксесуарів до нього на суму 3 944, 90 грн. (три тисячі девятсот сорок чотири гривні 90 копійок).

У відповідності до ст. 70 Сімейного кодексу України вважає, що майно підлягає поділу у рівних частках між подружжям.

У відповідності до ст. ст. 19, 22, 41, 55 Конституції України, ст. ст. 60-71 Сімейного кодексу України просить позовну заяву задовольнити повністю.

Відповідач у судовому засіданні визнав позов частково в розмірі 1000 доларів США (однієї тисячі доларів США) проти інших позовних вимог заперечив.

В своїх запереченнях покликається на те, що поділу підлягає майно, яке є наявним на час розірвання шлюбу відповідно до його вартості на момент подачі позовної заяви, а оскільки згоди щодо вартості майна сторонами не досягнуто і така вартість на момент подачі позовної заяви не встановлена то позовні вимоги в розмірі 4 746 доларів США (чотири тисячі сімсот сорок шість доларів США) є необґрунтованими та незаконними. Вважає, що позивач не має права на половину майна, оскільки вона не дбала про матеріальне забезпечення сімї, витрачала його на шкоду інтересам сімї.

Представник відповідача у судовому засіданні визнав позов частково у розмірі 1000 доларів США (тисяча доларів США) проти інших позовних вимог заперечив.

В запереченнях покликається на те, що кредитний договір №LVH1AU00040095 від 25.06.07 не вказує на вартість автомобіля на час розгляду справи у суді, а лише на виникнення у відповідача та позивача боргу перед ЗГРУ ВАТ «Приватбанком». Вважає, що належними доказами вартості автомобіля могли б бути довідка-рахунок, рахунок-фактура, договір купівлі-продажу тощо. Вважає, що позивачем не доведене вартість майна на час розгляду справи та не враховані боргові зобовязання. Щодо авто магнітоли, цифрової камери та автомобільних колонок то вказує на те, що представником позивача надано лише заявку на отримання кредиту, що не може бути належним та допустимим доказом по справі. Покликається на Постанову Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя.

Заслухавши пояснення представників сторін та відповідача, дослідивши матеріали справи, наявні у справі докази, суд вважає, що позов слід задоволити частково з наступних підстав.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 16.09.2009 року по справі №2-1570/2009 року розірвано шлюб між позивачем та відповідачем.

Позов про поділ спільного майна подружжя подано позивачем у грудня 2010 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб.

Так судом встановлено, що на час розірвання шлюбу та припинення спільного ведення господарства у спільній сумісній власності позивача та відповідача перебували автомобіль марки «Деу»модель «Ланос», 2007 року випуску, срібного кольору, д.н.з. НОМЕР_1, портативний ПК SAMSUNG NP-R60, миша G-CUBE GOL-60P, сумка DICOTA 50400N/12228/P Base XX 154 Universal, які були придбані у 2007 та 2008 роках відповідно. Як вбачається з матеріалів справи основним джерелом коштів для придбання цих речей була заробітня плата відповідача, оскільки з поданої копії трудової книжки позивача вбачається, що остання працювала за строковим трудовим договором лише з 01.09.2006 року по 02.10.2006 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Так судом не можуть бути взяті до уваги доводи позивача та його представника про те, що до спільної сумісної власності позивача та відповідача належать автомобільна магнітола DAEWOO, AGC-5280, цифрова камера JVC GR-D340E, автомобільні колонки ELENBERG TX-6940, оскільки дані твердження позивача не підтверджені доказами по справі, зокрема заява (оферта) на отримання кредиту на придбання цих товарів не вказує на отримання такого кредиту та купівлю зазначеного майна. Інших доказів щодо наявності даного майна позивачем чи його представником суду не надано.

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Так позов про поділ спільного майна подружжя подано позивачем у грудні 2010 року. В обґрунтування вартості майна, а зокрема автомобіля марки «Деу» модель «Ланос», 2007 року випуску, срібного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 позивач посилається на кредитний договір №LVH1AU00040095 від 25.06.07 укладений між ЗГРУ ВАТ «Приватбанк»та відповідачем за яким останній отримав кредит у розмірі 11 250,94 доларів США (одинадцять тисяч двісті пятдесят доларів США 94 центи) на купівлю автомобіля.

Однак виходячи з змісту п 22 постанови Пленуму Верховного Суду України та ч. 1 ст. 58 Цивільного процесуального кодексу України кредитний договір від 2007 року не може бути доказом, який вказує на вартість автомобіля на час розгляду справи судом. Позивачем не представлено суду доказів, які б вказували на реальну вартість автомобіля, зокрема довідки-рахунку, рахунку-фактури, договору купівлі-продажу тощо.

Суд вважає, що в даному випадку заслуговують уваги доводи представника відповідача, яким зазначено, що згідно п. 7.1 кредитного договору №LVH1AU00040095 від 25.06.07 для купівлі автомобіля виділялося не 11 250,94 доларів США (одинадцять тисяч двісті пятдесят доларів США 94 центи), а лише 8 627,00 доларів США (вісім тисяч шістсот двадцять сім доларів США 00 центів) на новий автомобіль. При врахуванні фактичної вартості автомобіля на момент розгляду справи судом слід було враховувати знос автомобіля тощо.

Клопотань щодо проведення експертизи для визначення фактичної вартості автомобіля марки «Деу»модель «Ланос», 2007 року випуску, срібного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 на момент розгляду справи судом ні позивачем, ні його представником суду не подавалося.

Не заслуговують уваги суду і доводи представника позивача про те, що поділу підлягає не сам автомобіль, а гроші сплачені за нього.

Так відповідно до ст. 177 Цивільного кодексу України обєктом цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 Цивільного кодексу України законним платіжним засобом, обовязковим для приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня.

Відповідно до ч. 2 ст. 192 Цивільного кодексу України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 178 Цивільного кодексу України обєкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті, або не є невідємними від фізичної чи юридичної особи.

Таким чином, при купівлі автомобіля марки «Деу»модель «Ланос», 2007 року випуску, срібного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 гроші як обєкт цивільних прав перейшли у власність продавця, а отже в силу ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України з моменту купівлі автомобіля та сплати за зобовязаннями по кредитному договору №LVH1AU00040095 від 25.06.07 гроші, які перейшли у власність продавця не можуть підлягати поділу, оскільки не є спільною сумісною власністю подружжя.

Окрім того в силу п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року а ні позивачем, а ні його представником не надано суду доказів щодо наявності будь яких грошових коштів на рахунках відповідача.

Судом враховано, що відповідач визнав частково позов щодо питання сплати компенсації за автомобіль позивачу у розмірі 823,33 долари США (вісімсот двадцять три долари США 33 центи).

Відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї.

Відповідно до ч. 4 ст. 65 Сімейного кодексу України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї.

Так станом на момент розлучення, а саме 16.09.2009 року, у позивача та відповідача існував борг перед ЗГРУ ВАТ «Приватбанк», щодо погашення кредиту взятого на купівлю автомобіля. Цей борг підлягає поділу між подружжям.

Станом на момент розлучення в позивача та відповідача також існував борг перед ТзОВ «Комерційний банк «Дельта». Цей борг також підлягає поділу між подружжям.

З врахуванням боргу перед ТзОВ «Комерційний банк «Дельта»та фактичної сплати по кредиту за портативний ПК SAMSUNG NP-R60, мишу G-CUBE GOL-60P, сумку DICOTA 50400N/12228/P Base XX 154 Universal відповідач позов в цій частині визнав.

Відповідно до ч. 2 ст. 70 Сімейного кодексу України де зазначається, що при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засад рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сімї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сімї.

Аналогічна норма міститься і у п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя де зазначається, що при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 СК).

Що стосується твердження відповідача, що позивач не дбав про матеріальне становище сімї та використовував майно на шкоду інтересам сімї, слід зауважити, що представник позивача проти даного твердження не заперечив, доводи наведені відповідачем щодо того, що позивач не навчався, не хворів, не доглядав за дітьми, оскільки таких не було та не займався домашнім господарством знаходять своє підтвердження з матеріалів справи та не спростовувалися представником позивача. Окрім того, будучи фактично безробітною позивач не вчиняла жодних дій щодо можливості працевлаштування, не зверталася у службу зайнятості для отримання на період пошуку місця праці соціальної допомоги. Проти таких тверджень позивач через свого представника заперечень не висловлювала, документів щодо спростування таких тверджень не надавала.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Відповідно до п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18.12.2009 року у разі предявлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведення іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення.

Так позов слід задоволити частково у розмірі 1000 доларів США (однієї тисячі доларів США). Станом на 21.03.2012 року офіційний курс долара США до гривні становить 798,50 гривень (сімсот девяносто вісім гривень 50 копійок) за 100 доларів США (сто доларів США), згідно даних офіційного інтернет-представництва Національного банку України.

Таким чином, станом на 21.03.2012 року 1000 доларів США (тисяча доларів США) становить 7985,00 гривень (сім тисяч девятсот вісімдесят пять гривень 00 коп.).

Судом також вважається, за необхідне зазначити, що у відповідності до ч. 3 ст. 372 Цивільного кодексу України у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Враховуючи вищевикладене та у відповідності до ст. ст. 60-71 Сімейного кодексу України, ст. ст. 10, 60, 61, 88, 209, 213-215 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 177, 178, 192, 372 Цивільного кодексу України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7985, 00 гривень (сім тисяч девятсот вісімдесят пять гривень 00 копійок) компенсації за легковий автомобіль марки «Деу»модель «Ланос», 2007 року випуску, срібного кольору, д.н.з. НОМЕР_1, портативний ПК SAMSUNG NP-R60, мишу G-CUBE GOL-60P, сумку DICOTA 50400N/12228/P Base XX 154 Universal та 79,85 гривень (сімдесят девять гривень 85 копійок) витрат на судовий збір.

Виділити ОСОБА_2 легковий автомобіль марки «Деу»модель «Ланос», 2007 року випуску, срібного кольору, д.н.з. НОМЕР_1, зареєстрований за ОСОБА_2, портативний ПК SAMSUNG NP-R60, мишу G-CUBE GOL-60P, сумку DICOTA 50400N/12228/P Base XX 154 Universal.

Зобовязати ОСОБА_2 одноособово виконувати обовязки та користуватися правами за кредитним договором №LVH1AU00040095 від 25.06.07 укладеним між ОСОБА_2 та Західним ГРУ ВАТ «Приватбанк».

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Франківський районний суд м. Львова шляхом подачі в 10 денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ю.М.Ванівський