2014/4330/2012
2/2014/1324/2012
РІШЕННЯ
Іменем України

28.11.2012 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області
в складі: головуючого судді Бібіка О.В.,
за участю секретаря судового засідання Онацької В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві Харківської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Д»якова ОСОБА_2, Д»якова ОСОБА_3, третя особа Зміївська державна нотаріальна контора Харківської області про визнання права власності на земельну ділянку,-
встановив:
13 листопада 2012 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Д»якова В.М., Д»якова В.М. третя особа Зміївська державна нотаріальна контора Харківської області, і просить ухвалити рішення, згідно якому визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,078 га, яка призначена для обслуговування та експлуатації житлового будинку та господарських будівель, що розташована за адресою пров. Таранівський, 22 м. Зміїв Харківської області. На обгрунтування посилається, що на підставі договору довічного утримання від 20.06.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу ОСОБА_4 і зареєстрованому в реєстрі за № 1042 вона є з цієї дати власником будинку № 22 по провулку Таранівському в м. Змієві Харківської області. Вказаний будинок з надвірними будівлями розташований на земельній ділянці площею 0,078 га, яка призначена для обслуговування та експлуатації даного житлового будинку. Земельна ділянка на праві власності до дня смерті 25 серпня 2002 року належала на праві власності її матері Д»яковій Є.І., що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії Р1 № 690366 від 14 червня 2001 року. Після смерті матері вона звернулась до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини для оформлення спадкових прав на спірну земельну ділянку. Однак, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку у зв»язку з тим, що частину спадщини прийняли інші спадкоємці (відповідачі у справі), а так як земельна ділянка не була предметом цивільно-правової угоди при укладенні договору довічного утримання, то вона відноситься до спадкової маси і за відсутності заповіту її мають у спадкувати усі спадкоємці за законом. У зв»зку з чим, нотаріусом письмово відмовлено в оформленні її спадкових прав на приналежність до головної речі, тому вона звернулась за захистом своїх цивільних прав до суду.
Представник третьої особи Зміївської районної державної нотаріальної контори Харківської області, в судове засідання не з»явився, надав до суду заяву в якій просить справу розглядати за його відсутності.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свій позов підтримала в повному обсязі, підтвердила фактичні обставини, викладені в позовній заяві.
Відповідач Д»яков ОСОБА_2 пояснив, що фактичні обставини справи не оспорює позов визнає в повному обсязі.
В судовому засіданні відповідач Д»яков ОСОБА_3 позов визнав в повному обсязі.
Суд, вислухавши позивача, відповідачів, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши кожен доказ окремо та в їх сукупності встановив наступне.
Матері позивача Д»яковій Є.І., за життя належала на праві власності земельна ділянка площею 0,078 га передана для будівництва і обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться по пров. Таранівському, 22 м. Змієва Харківської області в селі що підтверджується копією державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 690366 від 14 червня 2001 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Зміївської міської ради № 328 від 31 грудня 1997 року, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 6185 (а.с.5).
20 червня 2001 року між позивачем та Д»яковою Є.І. укладено договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу ОСОБА_4 і зареєстрований в реєстрі за № 1042 . вказаний договір зареєстровано у Зміївському малому державному підприємстві технічної інвентаризації 04 лютого 2003 року за № 843 (а.с.6,7).
30 серпня 2002 року померла відчужувач за договором довічного утримання будинку № 22 по провулку Таранівському в м. Змієві Харківської області Д»якова Є.І., вказаний факт підтверджується копією свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ № 324044 від 30 серпня 2002 року ( а.с.13).
11 жовтня 2012 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Зміївської державної нотаріальної контори Харківської області про видачу свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну ділянку, як спадкоємцю першої черги. Однак нотаріусом було відмовлено у видачі вказаного свідоцтва, так як до кола спадкоємців першої черги за законом відносяться і відповідачі, які прийняли частину спадкового майна..( а.с.15).
Відповідно до ст.. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Після укладення 20 червня 2001 року між позивачем та Д»яковою Є.І. договору довічного утримання, посвідченого приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу ОСОБА_4 і зареєстрованого в реєстрі за № 1042, та переході права власності на будинок з господарськими будівлями № 22 по провулку Таранівському, у м. Змієва Харківської області до набувача ОСОБА_1, вказана земельна ділянка до складу спадкової маси після смерті Д»якової Є.І. не входить.
Про зазначене свідчать положення ст.. 186 ЦК України, де річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і пов»язана з нею спільним призначенням, є її приналежністю.
Приналежність слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Як вбачається із державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 690366 від 14 червня 2001 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Зміївської міської ради № 328 від 31 грудня 1997 року, та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 6185, земельна ділянка площею 0,078 га за цільовим призначенням передана для будівництва і обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями, по пров. Таранівському, 22 м. Змієва Харківської області (а.с.5)
Відповідно до ст.. 30 ЗК України ред..1990 року ( чинного на час переходу права на головну річ) При переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди.
Право власності або право користування земельною ділянкою у перелічених випадках посвідчується Радами народних депутатів відповідно до вимог статті 23 цього Кодексу.
Вказане правило кореспондує приписам ч. 3 ст.. 120 ЗК України, згідно якому у разі переходу права власності на будинок або його частину від однієї особи до іншої за договором довічного утримання право на земельну ділянку переходить на умовах, на яких вона належала попередньому власнику.
Відповідно до ст. 81 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами: безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше видані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі на місцевості належної їм частки (паю).
Так, згідно із ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.
Абзацом 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України передбачено, що якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.
Виходячи з наведеного, право власності у позивача на будинок № 22 по провулку Таранівському в м. Змієві виникло з 04 лютого 2003 року після реєстрації договору від 20 червня 2001 року довічного утримання, посвідченого приватним нотаріусом Зміївського районного нотаріального округу ОСОБА_4 і зареєстрований в реєстрі за № 1042 у Зміївському малому державному підприємстві технічної інвентаризації за № 843 (а.с.7).
Отже, з цього часу, позивач мала можливість реалізувати своє право у спосіб визначений ст.. 116-118 ЗК України, звернувшись з відповідною заявою до територіальної громади.
Згідно із ч. 1 ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Однак, позивач, не надала доказів про оформлення права на спірну земельну ділянку у порядку та спосіб, визначений спеціальною нормою, а саме ч.3 ст. 120 ЦК України, а обрала не належний спосіб захисту свого права, вважаючи що на вказані правовідносини поширюється інститут спадкового права.
В даний час позивач не скористалась своїм правом звернутись до міської ради за місцем знаходження земельної ділянки, у відповідності до ст. 116-118 ЗК України ( в редакції на час виникнення правовідносин) та отримати у власність земельну ділянку, необхідну для обслуговування отриманого нею за договором довічного утримання будинку з господарськими спорудами по провулку Таранівському, 22 в м. Змієві Харківської області.
Виходячи з наведеного, суд прийшов до висновку по відсутність порушеного права позивача з боку відповідачів, та про відмову з цих підстав у задоволенні позову.
Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України,суд,-
вирішив:
ОСОБА_1 у задоволенні позову до Д»якова ОСОБА_2, Д»якова ОСОБА_3, третя особа Зміївська державна нотаріальна контора Харківської області про визнання права власності на земельну ділянку площею 0,078 га передану для будівництва і обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями, який знаходиться по провулку Таранівському, 22 м. Змієва Харківської області - відмовити в повному обсязі.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Бібік О.В.