Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 2-486/12
РІШЕННЯ

Іменем України

30.03.2012 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

головуючої судді Медвідь Н.О.

при секретарі Остролуцькій Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 В»ячеслава Григоровича до ОСОБА_2 міської філії АКБ «Укрсоцбанк» про скасування іпотечних договорів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 міської філії АКБ «Укрсоцбанк» про скасування іпотечних договорів, посилаючись на те, що він 14 квітня 2006 року уклав кредитний договір на суму 15000 доларів США та кредитний договір на суму 100000 доларів США з відповідачем, які забезпечені договорами іпотеки № 02-038/732і від 08 вересня 2006 року та договору іпотеки 02-038/231 і від 14 квітня 2006 року, № 02-038/143к та договір № 02-038/422к від 08 вересня 2006 року, що забезпечує виконання зобов'язання. В подальшому з його боку внаслідок всесвітньої фінансово-економічної кризи було припинено платежі до зазначеним вище кредитним договорам, внаслідок чого з боку відповідача було проведено примусові дії по отриманню коштів.

Згідно кредитних договорів відповідач вчинив виконавчі написи нотаріуса, та було відкрито виконавчі провадження по виконанню зазначених документів по примусовому виконанню зобов'язань з боку відповідача на загальну суму 1870273,73 грн.

Протягом двох років з боку Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського РУЮ проводились всі необхідні дії по виконанню документів по примусовому стягненню заборгованості з нього, було проведено оцінку іпотечного майна та проведено публічні торги два рази які не відбулися в зв'язку з тим, що майно ніхто не купив. Державним виконавцем було запропоновано зазначене майно в рахунок погашення боргу отримати відповідачу, на що відповідач не погодився.

30 вересня 2011 року державний виконавець виніс постанову про повернення виконавчого документу відповідачу на підставі п.3 ч.1 ст.47 та ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Тому просив скасувати іпотечний договір № 02-038/732і від 08 вересня 2006 року зареєстрований в Держаному реєстрі іпотек 08 вересня 2006 року за № 3705950, та договір іпотеки 02-038/231і від 14 квітня 2006 року який зареєстрований в Держаному реєстрі іпотек від 16 квітня 2006 року за номером 3110085, які забезпечують кредитні договори № 02-038/143к та договір № 02-038/422к від 08 вересня 2006 року.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав.

Представник відповідача позов не визнав, вважає вимоги позивача необґрунтованими, оскільки договір іпотеки є прямим доказом того, що відповідач має виключне та першочергове право звернення стягнення на заставне майно позивача. Відповідно, договір іпотеки діє до моменту припинення основного зобов'язання, кредитного договору. Відповідач є комерційною структурою, яка здійснює підприємницьку діяльність з метою отримання прибутку.

Банк, здійснюючи господарську діяльність з метою отримання прибутку укладає з клієнтами кредитні договори, зокрема, з позивачем згідно умов та протягом дії яких банк має наміри отримувати окрім сум наданих кредитів, ще й відсотки за користування кредитними коштами, а у випадку порушення позивачем умов договорів кредиту банк має право отримати штрафи за порушення відповідних пунктів договорів кредиту, за кожен випадок порушення та пеню від несвоєчасно сплаченої суми кредиту, процентів, комісії за кожен день прострочення.

У випадку невиконання позивачем зобов'язань за кредитними договорами, банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки чи застави для погашення суми заборгованості за кредитом, нарахованих відсотків, пені та штрафу.

Суд вислухавши осіб, які приймають участь у розгляді справи, вивчивши матеріали справи, в позові відмовляє з наступних підстав:

Судом встановлено, що сторони 14 квітня 2006 року уклали кредитний договір № 02-038/143к на суму 15000 доларів США та кредитний договір № 02-038/422к від 08 вересня 2006 року на суму 100000 доларів США, які забезпечені договорами іпотеки у відповідності до ЗУ «Про іпотеку» № 02-038/732і від 08 вересня 2006 року та договору іпотеки 02-038/231і від 14 квітня 2006 року, № 02-038/143к та договір № 02-038/422к від 08 вересня 2006 року.

Згідно кредитних договорів відповідач вчинив виконавчі написи нотаріуса № 469590 виданий 12.05.2009 року та виконавчий напис 469591 виданий 12.05.2009 року, та відкрито виконавчі провадження по виконанню зазначених документів по примусовому виконанню зобов'язань з боку відповідача на загальну суму 1870273,73 грн.

Судом встановлено, що ВДВС було проведено оцінку іпотечного майна та проведено публічні торги , які не відбулися в зв'язку з тим, що майно ніхто не купив.

Згідно ст.. 49 ЗУ «Про іпотеку « протягом десяти днів з дня оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до приоритету їх зареєстрованих вимог мають право придбати предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна.

Якщо іпотекодержатель не скористався правом , передбаченим ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про іпотеку» за результатами других прилюдних торгів , іпотека може бути припиненою за рішенням суду.

30 вересня 2011 року державний виконавець виніс постанову про повернення виконавчого документу Відповідачу на підставі п.3 ч.1 ст.47 та ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», тобто стягувач відмовився залишити майно за собою.

Згідно ЗУ «Про іпотеку» ч. З ст. 49 Якщо іпотекодержатель не скористався правом, передбаченим частиною першою цієї статті, за результатами других прилюдних торгів, іпотека може бути припиненою за рішенням суду.

Тобто, ці норми закону не зобов»язують кредитора отримати предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості. Також іпотека може бути припиненою за рішенням суду.

Згідно ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги.

Відповідно до статті 572 Цивільного кодексу України, в силу застави (іпотеки) кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника.

Згідно ст. 1 ЗУ «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, договір іпотеки є прямим доказом того, що ПАТ «Укрсоцбанк» має виключне та першочергове право звернення стягнення на заставне майно позивача.

Тому, договір іпотеки діє до моменту припинення основного зобов'язання, кредитного договору.

У випадку невиконання позивачем зобов'язань за кредитними договорами, банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки чи застави для погашення суми заборгованості за кредитом, нарахованих відсотків, пені та штрафу.

На даний час позивач має заборгованість за кредитним договором, що не оспорювало ся в судовому засіданні..

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Представник позивача не довів тих обставин на які посилався як на підставу позовних вимог, не надав докази в обґрунтування цих вимог, не спростував тих обставин на які посилався представник відповідача в обґрунтування своїх заперечень, що є його обов»язком відповідно до засад змагальності процесу за ст.. 10 ЦПК України . При цьому суд створив всі умови для змагального процесу , роз»яснював представнику позивача його права та обов»язки.

Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність вимог позивача, оскільки вони не відповідають вимогам ст.ст.57-59 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 572, 589, 1050 ЦК України, ст. 1, 49 ЗУ «Про іпотеку», ст.ст. 10, 11, 209, 212-214, 215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 В»ячеславу Григоровичу до ОСОБА_2 міської філії АКБ «Укрсоцбанк» про скасування іпотечних договорів, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: