Справа № 2114/3997/12
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 травня 2012 року Суддя Комсомольського районного суду м. Херсона Спічак О.Б., розглянувши матеріали за позовом Приватного підприємства Жиспінадо ОСОБА_1 про захист порушених прав шляхом визнання договору дійсним,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просить визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме свердловини за № 12, що розміщена за адресою м. Херсон, вул. Нафтовиків б/н, укладеного 18 травня 2005 року між ПП Жиспінаі ОСОБА_2 та визнати на неї право власності.

Свої вимоги щодо визнання договору дійсним позивач обґрунтовує тим, що 18 травня 2005 року між приватним підприємством Жиспіната ОСОБА_2 було укладено у простій письмовій формі договір купівлі-продажу свердловини за № 12, що розміщена за адресою : м. Херсон, вул. Нафтовиків б/н. На виконання зобов'язань визначених у договорі ПП Жиспіна, ОСОБА_3 було передано 4000,00 гривень, а ОСОБА_2 передав вказане в договорі майно у власність ПП Жиспіниі з моменту укладання договору, а саме з 18 травня 2005 року ПП Жиспіна, розпоряджається та користується цією свердловиною. Це свідчить про те, що всі зобов'язання по договору купівлі-продажу сторонами договору були фактично виконані, але Відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення вказаного договору оскільки вважає, що свердловина не являється нерухомим майном і даний договір не підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. До теперішнього часу правовідносини з приводу купівлі-продажу свердловини так і не врегульовані.

Вказана позовна заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, згідно якої позовна заява зокрема має містити: зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування, чого позивачем належним чином не зроблено.

Так, позивач просить суд визнати договір купівлі-продажу дійсним, але при цьому не надає доказів про те, на якій підставі свердловина належить продавцю, не підтверджує факт передачі 4000 грн. в рахунок оплати по договору, не наводить доказів про факт ухилення відповідача від нотаріального посвідчення правочину, при тому що відповідач не був стороною спірного договору.

Також позивач висуваючи вимогу про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна, право власності на яке виникає з моменту державної реєстрації, не звертає увагу на п. 13 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.2009 року, згідно якої норма частини другої статті 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

Крім того, згідно п. 5.2 Договору від 18.05.2005 року договір на момент його укладення не підлягав подальшому нотаріальному посвідченню, що позивачем ніяк не прокоментовано; не наведено обґрунтування та не надано посилань на норми права на підтвердження цих обґрунтувань про те, що договір купівлі-продажу свердловини підлягає обовязковому нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Зокрема, слід зазначити, що окрім визнання договору купівлі-продажу дійсним позивач просить визнати право власності за ним не зазначаючи при цьому підстави для такої вимоги, адже рішення суду про визнання договору купівлі-продажу дійсним є підставою для реєстрації його в БТІ, що тягне за собою набуття права власності.

Звертаю увагу на те, що обовязок доказування і подання доказів покладений на сторони, а не на суд, а отже кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

З урахуванням цього, позивачу необхідно привести зміст позовних вимог, викладені обставини щодо їх обґрунтування, у відповідність до вимог закону, з врахуванням зауважень суду викладених у мотивувальній частині цієї ухвали, за для можливості розгляду спору по суті.

Відповідно до ст. 121 ЦПК суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Таким чином, недоліки позовної заяви допущені позивачем мають бути усунуті, за для усунення перешкод в її розгляді та дотримання порядку її подання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 121 ЦПК України,

У Х В А Л И Л А:

Позовну заяву залишити без руху.

Надати позивачу пятиденний строк для усунення вказаних недоліків з дня отримання ухвали.

Розяснити що у випадку невиконання вимог суду про усунення недоліків, позовна заява буде вважатися не поданою та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_4