АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
___________________________
Справа № 2004/2-10/11
Головуючий1 інстанції:
Провадження № 22ц/2090/436/2012
Категорія:відшкодування шкоди
Доповідач: Малінська С.М.
Ухвала

іменем України

06 лютого 2012р.

Судова колегія судової палати з
цивільних справ апеляційного суду
Харківської області у складі :

Головуючого - судді - Малінської С.М.

суддів - Даниленка В.М.,
Швецової Л.В.

при секретарі : Подпрядовій
В.Г.,Колісник Я.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Харкові цивільну справу
за апеляційними скаргами Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у Богодухівському районі
Харківської області та ОСОБА_2 на
рішення Богодухівського районного
суду Харківської області від 16
листопада 2011року по справі за
позовом ОСОБА_2 до Відділу культури і
туризму Богодухівської районної
державної адміністрації, Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у Богодухівському районі
Харківської області про відшкодування
шкоди , заподіяної ушкодженням здоров'я
, пов'язаним з виконанням трудових
обов'язків,-

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернулася до суду з
позовом до відділу культури і туризму
Богодухівської районної державної
адміністрації Харківської області,
Богодухівського відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України, про відшкодування
шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я,
пов'язаним з виконанням трудових
обов'язків, в якому після
неодноразового уточнення просить:
визнати її інвалідом з професійного
захворювання з 01.04.1996 року, з'ясувати у
відсотковому співвідношенні ступінь
провини відповідачів, їх співучасть в
погашенні страхових виплат, стягнути з
відділу культури і туризму
Богодухівської районної державної
адміністрації Харківської області,
Богодухівського відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України на користь ОСОБА_2:
частину втраченого заробітку за період
з 01.04.1996 року по день фактичної виплати,
враховуючи індекси інфляції в сумі 613 672
грн. 02 коп., одноразову допомогу, з
урахуванням індексу інфляції за період
з 01.04.1996 року по день фактичної виплати
в сумі 446 321 грн. 20 коп., компенсацію в
зв'язку з несвоєчасною виплатою
частини втраченого заробітку за період
з 01.04.1996 року по день фактичної виплати,
враховуючи індекси інфляції в сумі 3 066
456 грн. 70 коп., компенсацію в зв'язку з
несвоєчасною виплатою одноразової
допомоги за період з 01.04.1996 року по день
фактичної виплати, враховуючи індекси
інфляції в сумі 3 3597 304 грн. 24 коп.,
моральну шкоду в розмірі двохсот
мінімальних розмірів заробітної плати
на день фактичних виплат в сумі 181 400
грн. вартість двох санаторно -
курортних путівок до санаторіїв
Південного берегу Криму в розмірі
вартості на фактичний день виплати за
період з 01.04.1996 року до 31.11.2001 року в сумі
20 000 грн.. додаткові матеріальні витрати
для забезпечення судового розгляду (
розрахунки за послуги, послуги
адвокатів, витрати на проїзд, витрати
на комп'ютерний набір тексту, витрати з
виробництва розрахунків, інші витрати),
зобов'язати Богодухівське відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України : зробити
розрахунок частини втраченого
заробітку, на підставі
середньомісячного заробітку ОСОБА_2 за
останні 3 місяці до звільнення , а саме з
01.10.1984 року по 31.12.1984 року, придбати для
неї іонізатор повітря, який рішенням
ОблМСЕК №2 від 26.05.2004 року покладено на
Богодухівське відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України і до даного часу не
придбаний, стягнути з відповідачів на
користь ОСОБА_2 всі заборговані суми
через Богодухівське відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України, зобов'язавши при
цьому відповідачів погасити борг перед
Фондом, зобов'язати відповідачів
перерахувати визначені судом суми
відшкодування шкоди, їх компенсації,
моральну шкоду та матеріальні витрати
перевести на розрахунковий рахунок
«ПриватБанку», зобов'язати
відповідачів сплатити суму судового
збору та суму витрат на інформаційно -
технічне забезпечення розгляду справи
в суді.

Свої вимоги позивачка мотивує тим, що з
22.08.1972 року до 31.08.1977 року вона працювала
швачкою - мотористкою в філії
Вільшанської швейної фабрики, з 14.11.1977
року по 30.08.1983 року та з 05.07.1984 року до
02.01.1985 року працювала на різних посадах
по обслуговуванню читачів в
Богодухівської централізованої
бібліотечної системи Богодухівського
відділу культури, з 1992 року до 1995 року
працювала головним фахівцем
Харківського Управління захисту прав
споживачів Харківської обласної
державної адміністрації. У грудні 1995
року та в січні 1996 року ОСОБА_2
знаходилася на обстеженні стану
здоров'я в Харківському науково -
дослідному інституті гігієни праці та
профзахворювань, де комісією лікарів
було поставлено діагноз : бронхіальна
астма, середнього ступеню тяжкості у
фазі нестійкої ремісії, хронічний
бронхіт поза загостренням, емфізема
легень другого ступеню, дихальна
недостатність другого ступеню,
сенсибілізація до виробничих
алергенів джинсової тканини,
формальдегіду, бібліотечного пилу,
захворювання професійне. Причиною
виникнення професійного захворювання
виявилося вплив бібліотечного пилу на
органи дихання, оскільки при
обстеженні умов праці в бібліотеці
були виявлені грубі порушення умов
праці. 10.04.1996 року Фрунзенська МСЕК
оглянула позивачку та визнала її
інвалідом III групи у зв'язку з
профзахворюванням з 01.04.1996 року до
01.04.1997 року, ступінь втрати професійної
працездатності у відсотках становить
40%. На даний час позивачка є інвалідом І
групи , втрата професійної
працездатності 90 %. ОСОБА_2 неодноразово
зверталася до відповідачів з проханням
здійснювати належні їй виплати, але у
цьому їй було відмовлено, оскільки
останні не визнають своєї вини. На
обгрунтування позовних вимог в частині
стягнення додаткових матеріальних
витрат для забезпечення судового
розгляду, зазначила, що вона витрачала
кошти на поїздки в таксі, на
ксерокопіювання документів які
подавалися нею до суду, на здійснення
розрахунків. Просила задовольнити її
позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні суду першої
інстанції ОСОБА_2 просила позовні
вимоги задовольнити в повному обсязі,
оскільки на даний час їй не виплачена
одноразова допомога при отриманні
професійного захворювання, а також не
виплачувалися щомісячні страхові
виплати за період з 1.04.1996 року по
грудень 2001року.

Представник відділу культури і туризму
Богодухівської районної державної
адміністрації Волошко А.М. позовні
вимоги визнала частково, визнала в
частині виплати одноразової допомоги.
При цьому вона пояснила, що ОСОБА_2 до
того, як прийти на роботу в бібліотеку
працювала на швейній фабриці і саме там
нею було отримано професійне
захворювання, при роботі в бібліотеці
її стан здоров'я дійсно погіршився, але
підприємство в цьому не винне. Акт щодо
проведення перевірки санітарно -
епідеміологічною станцією не може бути
дійсним, оскільки при проведенні
огляду не було запрошено представника
відділу культури і туризму
Богодухівської районної державної
адміністрації, а була присутня
Козловська К.О. , яка є директором
Богодухівської ЦБС, але так як
Богодухівська ЦБС не є юридичною
особою, а це лише структурний підрозділ
відділу культури і туризму
Богодухівської районної державної
адміністрації, тому і підписувати
вищевказаний акт вона не могла. Крім
цього не визначено в який період і в
яких відсотках позивачкою було
отримано професійне захворювання, тому
не можна вважати що є їх вина. Було
зазначено, що відділ культури і туризму
Богодухівської районної державної
адміністрації є юридичною особою, у них
є свідоцтво про державну реєстрацію,
мають власну печатку і в своїй роботі
керуються положенням Богодухівської
районної державної адміністрації.
Проти позовних вимог в частині
стягнення моральної шкоди та стягнення
коштів на санаторно - курортні путівки
було заперечно, оскільки вказані
санаторно -курортні путівки відділом
культури і туризму Богодухівської
районної державної адміністрації
ОСОБА_2 не надавалися, вона на той час на
підприємстві не працювала, тому і
оплачувати вони їх не можуть. Також
вважають, що вони ніяким чином не
завдали позивачці моральної шкоди, так
як , виконували всі її вимоги.

Представник відділу культури і туризму
Богодухівської районної державної
адміністрації, Козловська К.О., проти
позову заперечила в повному обсязі,
пояснила, що дійсно Акт щодо проведення
перевірки санітарно - епідеміологічною
станцією не є дійсним, оскільки при
проведенні огляду не був присутній
представник відділу культури і туризму
Богодухівської районної державної
адміністрації, крім цього актом не
визначена відсоткова вина кожного
підприємства на якому працювала
ОСОБА_2, оскільки позивачка сама
зазначає, що у бібліотеці її здоров'я
лише погіршилося, а захворювання вона
отримала на швейній фабриці, тому
вважає, що ніякі виплати вони не
повинні здійснювати. Просила у
задоволенні позову відмовити.

Представники Богодухівського
відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України, Мусіна Ж.М. та
Житник Г.І. проти позову заперечили,
пояснили , що вони здійснюють ОСОБА_2
виплати згідно вимог законодавства , а
дані позовні вимоги є необґрунованими
та незаконними, тому просили відмовити
в повному обсязі.

Рішенням Богодухівського
районного суду Харківської області
від 16 листопада 2011року позовну заяву
ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з
відділу культури і туризму
Богодухівської районної державної
адміністрації Харківської області на
користь ОСОБА_2 7357 гри. 63 коп. на
відшкодування матеріальної шкоди , 30 000
грн. - моральної шкоди та 436 грн. на
відшкодування судових витрат , а
всього 37 793грн.63коп.

Стягнуто з Богодухівського відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України на користь ОСОБА_2
7357 грн. 63 коп. на відшкодування
матеріальної шкоди та - 436 грн. на
відшкодування судових витрат, всього
7793 грн. 63 коп.

Стягнуто з Богодухівського відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України судові витрати на
користь ХНІДІСЕ ім.засл. професора М.С.
Бокаріуса в сумі 939 грн. та на користь
Харківського НДІ гігієни та праці та
професіональних захворювань в сумі 400
грн.

Стягнуто з відділу культури і туризму
Богодухівської районної державної
адміністрації Харківської області
судові витрати на користь ХНІДІСЕ
ім.засл. професора М.С. Бокаріуса в сумі
939 грн. та на користь Харківського НДІ
гігієни та праці та професіональних
захворювань в сумі 400 грн.

В іншій частині позову -відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду,
Відділенням виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань у Богодухівському районі
Харківської області( далі по тексту -
Фонд) та ОСОБА_2 подані апеляційні
скарги , у яких апелянти просять :
Фонд- скасувати рішення суду в частині
задоволення позовних вимог щодо
стягнення з Фонду 7357,63грн. на
відшкодування матеріальної шкоди та
судових витрат , ухваливши нове рішення
про відмову у задоволенні позовних
вимог ; ОСОБА_2 -скасувати рішення суду
та ухвалити нове рішення про
задоволення позовних вимог в повному
обсязі, забов'язати відповідачів
провести розрахунок компенсаційних
виплат з 16.11.2011року по фактичний день
виплат.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб
, що приймали участь у справі ,
перевіривши матеріали справи та доводи
апеляційних скарг , судова колегія
вважає необхідним вимоги апеляційних
скарг відхилити, рішення суду залишити
без змін з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК
України під час розгляду в
апеляційному порядку апеляційний суд
перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог , заявлених у суді
першої інстанції.

Відповідно до ст. ст. 440, 456 ЦК
України ( в редакції 1963 року) , ст. 11
Закону України «Про охорону праці",
який введений в дію з 24 листопада 1992
року, власник зобов'язаний
відшкодувати працівникові шкоду,
заподіяну йому каліцтвом, або іншим
ушкодженням здоров'я, пов'язаним з
виконанням трудових обов'язків.

Згідно до п. З розд. XI "Прикінцевих
положень" ЗУ '"Про загальнообов'язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності ",
відшкодування шкоди проводиться
фондом зазначеним у ст. 8 цього Закону
особам, які потерпіли до набрання ним
чинності та мали право на такі страхові
виплати і соціальні послуги (абз.2); уся
заборгованість потерпілим на
виробництві та членам їх сімей, яким до
набрання чинності за значеним законом
підприємства, установи й організації
не відшкодували матеріальної та
моральної (немайнової) шкоди,
заподіяної ушкодженням здоров'я,
виплачується цими підприємствами,
установами, організаціями, а в разі їх
ліквідації без правонаступника -
Фондом.

З матеріалів справи вбачається ,
що ОСОБА_2 встановлювалися групи
інвалідності та % втрати
працездатності з 10.04.1996 року : довідка
серії 2-18 МАА №026098 від 10.04.1996р. - 3- група
інвалідності, 40% втрати працездатності
на період з 1.04.1996р. по 1.04.1997р., довідка
серії 2-18 МАА № 026557 від 23.04.2001 року
підтверджено інвалідність та вказано
ступінь втрати професійної
працездатності у відсотках 50 % з 18.04.2001
року по 01.05.2002 року, довідка серії 2-18 МАА
№ 026601 від 23.05.2002 року - підтверджена 3
група інвалідності та встановлено 60%
втрати працездатності на період з
01.05.2002 року по 01.05.2003 року, довідкою МСЕК
серії ХАР № 061964 встановлено II групу
інвалідності з 07.05.2003 року до 07.05.2004 року
та довідкою МСЕК №028913 з 26.05.2004 року
встановлено 65% втрати працездатності,
довідка серія 2-18 МАВ № 029533
підтверджено 65% втрати працездатності
з 01.06.2004 року по 01.06.2006 року, виписка з
акту огляду МСЕК серії ХАР - 4 № 001627.
02.02.2005 року встановлена І група
інвалідності з втратою професійної
працездатності 90 % до 29.12.2006 року,
довідка до акта огляду МСЕК серії ХАР -
06 № 014130 підтверджено І групу
інвалідності з 01.01.2007 року безстроково,
непрацездатна, потребує постійний
сторонній нагляд, довідка 14.02.2007 року
підтверджено І групу інвалідності з
втратою професійної працездатності 90 %.
безстроково, непрацездатна потребує
постійний сторонній нагляд.

В матеріалах справи відсутні довідки
МСЕК про встановлення групи
інвалідності та проценти втрат
працездатності ОСОБА_2 з 01.04.1998 року по
17.04.2001 року. У цей час, що підтверджено
вироком від 05.08.1998 року ,ОСОБА_2
відбувала покарання в місцях
позбавлення волі і обстеження не
проходила, однак МСЕК не заперечувала
факт наявності у ОСОБА_2 професійного
захворювання під час перебування її у
місцях позбавлення волі.

Відповідно до повідомлення голови
обласної МСЕК № 2 № 3 від 19.01.2006 року та
головного лікаря Харківського НД1
гігієни праці та професійних
захворювань № 08.03/100 від 24.01.2006 року (т. 2;
а.с. 133- 134) професійне захворювання
ОСОБА_2 має безперервний перебіг і
невиліковне. Ця обставина
підтверджується листом начальника
Темнівської ВК-100 від 1.07.2003 року, в якому
він зазначив, що ОСОБА_2 знаходилась на
стаціонарному лікуванні в міжобласній
лікарні при Темнівській ВК-100 в
Харківській області з 10.11.99 року по 07.12.99
року з діагнозом бронхіальна астма. , в
зв'язку з тим , що хвора була інвалідом 3
групи до засудження , їй було
рекомендовано розглянути питання про
надання групи інвалідності в
регіональному МСЕК (т.1; а.с.79).

Пунктом 5 "Правил відшкодування
власником підприємства , установи ,
організації або уповноваженим ним
органом , заподіяної працівникові
ушкодженням здоров'я , пов'язаним з
виконанням ним трудових обов'язків '"
передбачено відшкодування шкоди,
заподіяної працівникові ушкодженням
здоров'я згідно довідки МСЕК , яка
визначає ступень втрати
працездатності. Судова колегія вважає ,
що суд першої інстанції правильно, з
урахуванням всіх вищевказаних доказів
встановив , що у позивача довідки МСЕК
відсутні з 01.04.1998 року по 1 7.04.2001 року з
поважних причин, оскільки остання не
мала змоги пройти огляд МСЕК в місцях
позбавлення волі, та враховуючи , що
МСЕК фактично підтверджується її
професійне захворювання, яке має
безперервний перебіг і є невиліковним,
та зараховує цей період у
відшкодування шкоди , заподіяної
позивачу.

Згідно довідки директора
Богодухівської ЦБС № 03-66 від 27.12.2001
року, під час роботи в центральній
бібліотеці ОСОБА_2 нещасного випадку з
нею не зареєстровано,а тому ніяких
відшкодувань не виплачувалося. ( т. 5; а.с
12 ).

Відповідно до постанови
Богодухівського відділення виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України № 85 від 19.02.2002 року,
та постанови № 85.5. від 20.08.2002 року про
перерахування страхових виплат у
зв'язку з уточненням довідок про
середньомісячну заробітну плату
ОСОБА_2 призначено страхові виплати,
оскільки остання ушкодила здоров'я
внаслідок професійного захворювання. (
т. 5; а.с. 15 - 16.; а.с. 19-21).

Судова колегія погоджується з
висновком суду про те , що належним
доказом по даній справі є висновок
додаткової судово - економічної
експертизи ,проведеної Харківським НДІ
судових експертиз ім. засл. професора
М.С. Бокаріуса № 2402 від 16.07.2008 року.

Відповідно до Пункту 4 " Правил
відшкодування власником підприємства,
установи і організації або
уповноваженим ним органом шкоди,
заподіяної працівникові ушкодженням
здоров'я, пов'язаним з виконанням ним
трудових обов'язків, відшкодування
шкоди, заподіяної працівникові
ушкодженням здоров'я (надалі -
потерпілому) складається з: виплати
втраченого заробітку (або відповідної
його частини) залежно від ступеня
втрати потерпілим професійної
працездатності; виплати в установлених
випадках одноразової допомоги
потерпілому (членам сім'ї та утриманцям
померлого); компенсації витрат на
медичну та соціальну допомогу
(посилене харчування, протезування,
сторонній догляд тощо). За наявності
факту моральної шкоди потерпілому
відшкодовується моральна шкода.

Відповідно до Пункту 9 " Правил
відшкодування власником підприємства,
установи і організації або
уповноваженим ним органом шкоди,
заподіяної працівникові ушкодженням
здоров'я, пов'язаним з виконанням ним
трудових обов'язків, розмір
відшкодування втраченого потерпілим
заробітку встановлюється відповідно
до ступеня втрати професійної
працездатності і середньомісячного
заробітку, який він мав до ушкодження
здоров'я.

Судова колегія погоджується з
розрахунками , зробленими судом першої
інстанції розміру втрати заробітку в
звя'зку з втратою ОСОБА_2 професійної
працездатності, оскільки вони
відповідають вищевказаним нормам
права та зроблені на підставі
висновків додаткової судово -
економічної експертизи ,проведеної
Харківським НДІ судових експертиз ім.
засл. професора М.С. Бокаріуса № 2402 від
16.07.2008 року , посилання апелянта ОСОБА_2
на неправильність розрахунків
спростовується матеріалами справи.

Посилання апелянта ( Фонду) на те , що в
акті П-4 від 27.03.1996р. по Вільшанському
колективному торгівельно-швейному
підприємстві тільки два підписи,
комісія з розслідування не є
правомочною, а отже і сам акт не є
дійсним є безпідставним, оскільки в
акті від 27.03.1996 року ( т.1; а.с.7) , який
складено не по швейній фабриці , а у
зв'язку з профзахворюванням ОСОБА_2 у
центральній бібліотеці . Даний акт
підписано комісією у складі трьох
членів комісії , в тому числі і
директора ЦБС Богодухівського району
Харківської області. На теперішній час
даний акт є дійсним і ніким не
скасовувався.

Необгрунтованим є також посилання
апелянта ( Фонду) на те , що ОСОБА_2
повинно було дано довідки окремо по
двом підприємствам з визначенням
відсотка втрати працездатності окремо
по двом підприємствам і остання
повинна була звернутися не до Фонду , а
до Вільшанської швейної фабрики.

Згідно п.15 Постанови Пленуму
Верховного суду України №6 від 27.03.92р.
"Про практику розгляду судами
цивільних справ за позовами про
відшкодування шкоди" якщо потерпілий
одержав травми на різних
підприємствах, розмір відшкодування
визначається для кожного підприємства
окремо, виходячи з проценту втрати
професійної працездатності,
встановленого МСЕК для кожного
випадку, і середньомісячного заробітку
за відповідні періоди, що передували
втраті працездатності на кожному
підприємстві .

На а.с.27-32, т.2 знаходиться висновок
судово-медичної експертної комісії ДП
ХНІІ гігієни праці та профзахворювань
від 07.04.2005року , згідно якого головне
захворювання ОСОБА_2 пов'язано з працею
як на Вільшанській швейній фабриці
так і Центральній бібліотечній
системі. Суду рекомендовано ступінь
вини даних підприємств(організацій)
поділити порівну на кожне
підприємство.

Таким чином , судом обґрунтовано
покладено по 50% вини на кожне
підприємство, оскільки це визначено
компетентними органами.

Безпідставним є посилання апелянта
(Фонду) на те , що згідно з Прикінцевими
положеннями Закону України "Про
загальнообов'язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності" уся заборгованість
потерпілим на виробництві та членам їх
сімей , яким до набрання чинності цим
Законом підприємства, установи та
організації не відшкодували
матеріальної і моральної (немайнової)
шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я,
виплачується цими підприємствами,
установами і організаціями, а в разі їх
ліквідації без правонаступника -
Фондом соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві. Але
позивачка звернулась до суду коли
підприємство не було ліквідоване, та на
момент ліквідації швейної фабрики
заборгованість була відсутня. , а тому
Фонд не є належним відповідачем по
справі.

Дані доводи апелянта спростовуються
матеріалами справи. Згідно довідок ( т.2
а.с.60 , т.4, а.с.95) державну реєстрацію
припинення Вільшанського
колективного швейно-торгівельного
підприємства проведено 04.04.2005року у
зв'язку з ліквідацією ( без
правонаступника). До суду ОСОБА_2
звернулась з позовом 02.01.2002року , коли
швейна фабрика ще не була ліквідована ,
але на момент звернення до суду ще не
було встановлено вини фабрики у
профзахворюванні позивача , а тому
ОСОБА_2 звернулась до ЦБС, відповідно до
акту розслідування професійного
захворювання від 27.03.1996року( т.1, а.с.7).
Тільки 07.04.2005 року ( а.с.27-32, т.2 ) в
висновку судово-медичної експертної
комісії ДП ХНІІ гігієни праці та
профзахворювань вказано, що головне
захворювання ОСОБА_2 пов'язано з працею
як на Вільшанській швейній фабриці
так і Центральній бібліотечній
системі. Суду рекомендовано ступінь
вини поділити порівну на кожне
підприємство. На момент складення
висновку Вільшанське швейне
підприємство вже було ліквідовано без
правонаступника , а тому
заборгованість цього підприємства
відповідно до вищевказаних норм права
покладено на Фонд.

Відповідно до вимог п. З, 7, 9 Постанови
Пленуму Верховного Суду України №4 від
31.03.1995 року "Про судову практику в
справах про відшкодування моральної (
немайнової) шкоди", під моральною
шкодою слід розуміти втрати
немайнового характеру внаслідок
моральних чи фізичних страждань, або
інших негативних явищ, заподіяних
фізичній чи юридичній особі
незаконними діями або бездіяльністю
інших осіб. Зокрема, враховуються стан
здоров'я потерпілого , тяжкість
вимушених змін у його життєвих і
виробничих стосунках , час та зусилля ,
необхідні для відновлення
попереднього стану. При цьому суд має
виходити із засад розумності ,
виваженості та справедливості.

Суд першої інстанції правильно
встановивши спричинення позивачу
моральної шкоди та враховуючи
характер , тривалість та обсяг
заподіяних позивачу моральних
страждань , істотність вимушених змін у
його житті , ступінь вини відповідача
обґрунтовано стягнув з Відділу
культури і туризму Богодухівської
районної державної адміністрації на
користь ОСОБА_2 30 000 грн. на
відшкодування моральної шкоди. Відділ
культури і туризму Богодухівської
районної державної адміністрації
апеляційну скаргу на рішення суду не
подавав , що стосується доводів
апелянта ОСОБА_2 щодо
необґрунтованості стягнення
моральної шкоди , то вони
спростовуються матеріалами справи.

Судова колегія погоджується з
рішенням суду першої інстанції в
частині відмови позивачу у
задоволенні позовних вимог щодо
стягнення 20 000 грн.- приблизної вартості
санаторно-курортних путівок , які
позивач не отримав та стягнення суми
додаткових витрат по забезпеченню
розгляду справи , оскільки остання не
надала суду доказів понесення нею цих
витрат та відношення них до даної
справи.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в частині
забов'язання відповідачів провести
розрахунок компенсаційних виплат з
16.11.2011року по фактичний день виплат
судова колегія не розглядає , оскільки
вони не були предметом розгляду
справи в суді першої інстанції, а
відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під
час розгляду в апеляційному порядку
апеляційний суд перевіряє законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог , заявлених у суді
першої інстанції.

На підставі наведеного ,
враховуючи , що доводи апеляційних
скарг висновків суду не спростовують
,судова колегія вважає необхідним
апеляційні скарги відхилити, рішення
суду першої інстанції залишити без
змін.

На підставі наведеного ,
керуючись ст.ст. 292, 297 ;303 ; 304 ; 307, 308 ; 313 -
315 , 317 ; 319 ЦПК України , судова колегія,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги Відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань у Богодухівському районі
Харківської області та ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Богодухівського
районного суду Харківської області
від 16 листопада 2011року залишити без
змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту проголошення ,
але може бути оскаржена в касаційному
порядку безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти діб з дня
набрання законної сили.

Головуючий :

судді :