Справа № 2/1513/612/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 травня 2012 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Масленикова О.А., при секретарі Д'яченко М.В.

розглянувши цивільну справу за позовом

ОСОБА_1, ОСОБА_2 до

Вилківської міської ради

про визнання права власності

В С Т А Н О В И В :

Позивачі, ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до суду із зазначеним позовом в якому вказали, що у 1971 році на підставі дозволу Вилківської міської ради вони побудували житловий будинок, розміщений по вул. Б. канал, 116-а /колишній 118/ в м. Вилкове Кілійського району Одеської області. Крім того, за період з 1975 по 1980 роки ними за вказаною адресою також було збудовано господарські будівлі та надвірні споруди. Однак після проведення будівництва позивачами не було своєчасно прийнято нерухоме майно в експлуатацію, в звязку з чим бажаючи належним чином оформити право власності на нерухоме майно вони звернулись до Вилківської міської ради, однак отримали усну відмову. Крім того, в плані забудови земельної ділянки помилково зазначене по-батькові позивача російською мовою як Назарьевичзамість Назарович. Не маючи можливості оформити в позасудовому порядку право власності на нерухоме майно, позивачі просять суд встановити факт належності рішення виконавчого комітету Вилківської міської ради від 15.05.1969 р. № 121 Про дозвіл знесення аварійного будинку і будівництва на цій же ділянці нового будинку, Плану забудови відведеної земельної ділянки за вказаною адресою і зобовязанні забудовника ОСОБА_1 ; визнати право власності за позивачами по Ѕ частині кожному на житловий будинок по вул. Б. канал, 116-а, в м. Вилкове, Кілійського району Одеської області. На призначену дату розгляду справи позивачами було надано заяву, відповідно до якої вони підтримують позовні вимоги, не заперечують проти заочного розгляду справи та просять суд розглянути справу за їх відсутності.

Представник відповідача, Вилківської міської ради, повідомлений належним чином про дату та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не прибув, про причини неявки не повідомив, клопотання про відкладення судового розгляду або проведення розгляду справи за його відсутності суду не надав.

На підставі письмової заяви представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи за відсутності сторін без фіксації ходу судового засідання звукозаписувальним технічним пристроєм, що відповідає положенням ст. ст. 169, 197, 224 ЦПК України.

Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

Як вказано в свідоцтві про одруження серії ІІ-ЯК № 0378121, виданого виконавчим комітетом Вилківської міської ради 26 січня 1968 року, актовий запис № 13, після реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3, дружині було присвоєне прізвище Воробйова.

Рішенням виконавчого комітету Вилківської міської ради від 15 травня 1969 року № 121, ОСОБА_1 Назарьєвичу, ОСОБА_2 було дозволено нести належний їм на праві власності житловий будинок по вул. Б. канал, 118 в м. Вилкове та провести будівництво на цій же земельній ділянці нового житлового будинку.

На підставі даного рішення виконавчим комітетом Вилківської міської ради було складено план забудови земельної ділянки та ОСОБА_1, ОСОБА_2 підписано відповідне зобовязання забудовника.

У 1971 році будівництво житлового будинку по вул. Б. канал, 116-а /колишній № 118/ в м. Вилкове, Кілійського району Одеської області, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було завершено та згідно технічного паспорту, складеного КП Кілійське РБТІ т РОНвін складається з: житлового будинку літ. А; літньої кухні літ. Б; сараю літ. В; навісу літ. Г; убиральні літ. Д; надвірних споруд - № 1-2,І.

Як вказано у висновку відділу містобудування, архітектури, житлово-комунального господарства та розвитку інфраструктури Кілійської районної державної адміністрації від 22.02.2012 року № 21, житловий будинок по вулиці Б. канал, 116-а, в м. Вилкове Кілійського району відповідає вимогам ДБН 360-92 Містобудування, планування і забудова міських і сільських поселень, ДБН 76-92 Житлові будинки для індивідуальних забудовників України.

13.03.2012 за № 267 Кілійський районний відділ ГУ МНС України в Одеській області погодив оформлення права власності ОСОБА_1, ОСОБА_2 на житловий будинок по вулиці Б. канал, 116-а в м. Вилкове Кілійського району.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Стосовно заявлених позивачами вимог про встановлення належності відповідних документів ОСОБА_1 суд виходить з наступного:

Згідно ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Враховуючи, що документи стосовно яких заявлено позову вимогу про встановлення факту належності позивачу ОСОБА_4 не є правовстановлюючими, суд не вбачає підстав для задоволення вказаних позовних вимог, оскільки вказані документи є доказами на підтвердження заявлених позивачами вимог про визнання права власності.

Стосовно вимог про визнання права власності за позивачами суд виходить з наступного:

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Відповідно до ст. ст. 328, 392 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином цивільним законодавством встановлено положення про презумпцію правомірності набуття права власності, якщо не доведено інше.

Згідно ст. 331 ЦК України право власності на нову річ виготовлену (створену) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором чи законом. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Як вказано в листі Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 23.03.2009 року № 12/5-126, по обєктах нерухомого майна, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним з документів є висновок про технічний стан будівлі, що складається бюро технічної інвентаризації.

Відповідно до ст. 112 ЦК УРСР /який діяв на час проведення будівництва нерухомого майна з приводу якого заявлені позовні вимоги/ - майно може належати на праві спільної власності двом або

кільком колгоспам чи іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або державі і одному чи кільком колгоспам або іншим кооперативним та іншим громадським організаціям, або двом чи кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність). Згідно ст. 100 ЦК УРСР в особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження.

Оскільки нерухоме майно було побудовано спадкодавцем в період перебування у шлюбі з позивачем, згідно положень ст. 22 КпШС України, який діяв на момент проведення будівництва, на вказане майно розповсюджуються відповідні положення ст. 112 ЦК УРСР, тобто позивачі володіють побудованим будинком на праві спільної сумісної власності.

Таким чином, беручи до уваги встановлені обставини справи, наявність у позивача погоджувальних висновків уповноважених державних органів, те що будівництво проведено позивачами до прийняття Урядом України документу, яким встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, суд приходить до висновку, що позивачі правомірно набули правомочності з володіння, користування та розпорядження новоствореним нерухомим майном, побудоване ними майно не порушує права третіх осіб, в звязку з чим право позивачів підлягає захисту згідно ст. 16 ЦК України, а позов частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.10, 11, 209, 212-215, 256 ЦПК, ст. ст. 16, ЦК України, ст. 100, 112 ЦК УРСР, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2 право спільної сумісної власності на нерухоме майно житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розмішений по улиці Б. канал, 116-а, в м. Вилкове Кілійського району Одеської області на земельній ділянці, фактичною площею 613 кв.м.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Згідно ст. 228 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_5