Номер провадження: 22-ц/1590/9041/12
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Колесніков Г. Я.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.12.2012 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Колеснікова Г.Я.,

суддів Ващенко Л.Г., Фадєєнко А.Ф.,

при секретарі ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 21 червня 2012 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ПроКредитБанк» (далі ПАТ «ПроКредитБанк») до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2011 р. ПАТ «ПроКредитБанк» звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 07 листопада 2005 року між ним та відповідачем ОСОБА_4 було укладено Рамкову угоду № 454 на підставі якої був укладений договір про надання траншу №5.17145/453 від 25 квітня 2008р., що є невідємною частиною Рамкової угоди. Згідно з умовами угоди позивач надав відповідачу ОСОБА_4 кредит в сумі 21 800 доларів США, а останній, у свою чергу, зобовязався до 19 серпня 2013 року повернути кредит, сплатити відсотки за користування ним та у разі невиконання або неналежного виконання умов договору сплатити штрафні санкції, встановлені договором. З метою забезпечення виконання зобовязань по Рамковій угоді від 25 квітня 2008р. між позивачем та відповідачкою ОСОБА_3 був укладений договір поруки № 453-ДП 2 від 18 квітня 2008р. Оскільки ОСОБА_4 свої зобовязання по Рамковій угоді від 07 листопада 2005р. належним чином не виконує та за ним виникла заборгованість по поверненню кредиту в розмірі 185 909, 05 грн., яку позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь, а також судові витрати.

У суді першої інстанції позивач надав заяву про зменшення позовних вимог посилаючись на те, що відповідач здійснив часткове погашення заборгованості за кредитним договором, остаточно просив суд солідарно стягнути з відповідачів заборгованість у розмірі 127 690, 28 грн. та судові витрати.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 21 червня 2012 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «ПроКредитБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 127690 грн. 28 коп. та судові витрати у розмірі 1820 грн.

Рішення суду відповідачем ОСОБА_4 не оскаржено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ «ПроКредитБанк» відмовити та судові витрати покласти на банк, посилаючись на порушення судом норм матеріального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого в цій частині рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд виходив із того, що ОСОБА_4 в порушення положень договору кредиту взяті на себе зобов'язання по поверненню кредитних коштів та процентів за користування ними у встановлені договором строки не виконав, а тому з нього і ОСОБА_3, яка згідно договору поруки поручилася перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, заборгованість підлягає стягненню солідарно.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками, так як вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до положень ст.ст. 553, 554 ЦК України поручитель поручається перед кредитом за виконання боржником свого обов'язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 07 листопада 2005 року між ПАТ «ПроКредитБанк» та ОСОБА_4 укладено Рамкова угода № 454 на підставі якої був укладений договір про надання траншу, за яким банк надав ОСОБА_4 кредит на суму 21 800 доларів США із зобовязанням до 19.08.2013р. повернути кредит, сплатити відсотки за користування ним та у разі невиконання або неналежного виконання умов договору сплатити штрафні санкції, встановлені договором.

Одночасно між банком та ОСОБА_3 був укладений договір поруки, за яким остання зобов'язалась перед банком відповідати за виконання ОСОБА_4 усіх його зобов'язань за договором кредиту та у разі невиконання або неналежного виконання відповідачем своїх зобовязань по кредитному договору та разом з ним нести солідарну відповідальність перед позивачем.

Позивач надав відповідачу кредит у розмірі, що встановлений договором, але через неналежне виконання ОСОБА_4 взятих на себе зобовязань по Рамковій угоді у нього виникла заборгованість, яка складає 127 690, 28 грн., а саме:

-капітал 10 802, 93 доларів США (за курсом НБУ на дату розрахунку 86 314, 33 грн.);

-пеня 41 375, 95 грн.

Оскільки ОСОБА_4 свої зобовязання по кредитному договору не виконує, в силу ст..554 ЦК України та умов відповідного договору поруки від 18 квітня 2008 року його поручитель ОСОБА_3 має відповідати перед позивачем як солідарний боржник.

Встановивши вказані обставини, колегія суддів вважає, що суд дійшов до законного і обґрунтованого висновку про стягнення заборгованості за договором кредиту з відповідачів солідарно відповідно до положень вказаного договору, договору поруки та ст.ст.526, 543, 554 ЦК України.

Таким чином рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, передбачених законом підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи апелянта, щодо невідповідності діючому законодавству укладеного кредитного договору, що наведені в апеляційній скарзі є необґрунтованими, з наступних підстав.

Згідно ст. 638 ч.1 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ст.6 ЦК України сторони вільні в укладанні договорів, тому договір, який уклали сторони, є дійсним актом волевиявлення сторін, що підтверджує їх згоду виконувати умови, які вони для себе передбачили.

Сторони цей договір не оспорили.

Відповідно до вимог ст.525 ЦПК України одностороння відмова від виконання договірного зобов'язання не допускається.

Тому наведені в апеляційній скарзі доводи не відносяться до тих підстав, з якими законодавство повязує можливість ухвалення рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного судового рішення.

Доводи апелянта про те, що банком не розписано сукупну вартість кредиту суд до уваги не приймає.

Додатком № 2 до договору траншу № 5.17145/463 від 25 квітня 2008 р. є розрахунок сукупної вартості кредиту.

Згідно розділу «Гарантії та запевнення» ( про ознайомлення з яким ОСОБА_3 окремо розписалася), який міститься у Договорі поруки № 453-ДП 2 від 18 квітня 2008 р., що укладений з ОСОБА_3, зазначено, що цим підписом Поручитель підтверджує та гарантує, що перед підписанням Довоговору, у визначені ним спосіб та обсязі належно ознайомився з усіма умовами цього договору та кредитних договорів, їх повністю і однаково із Кредитором розуміє, вважає справедливими, адекватними, розумними, усвідомлює їх наслідки, обсяг своєї відповідальності та жодних заперечень не має.

Таким чином, ОСОБА_3 ознайомлена з умовами Кредитного договору та додатків до нього, серед яких міститься Розрахунок сукупної вартості кредиту.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про задоволення позову і ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 21 червня 2012 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно,

Суддя апеляційного суду

Оеської області ОСОБА_5