АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №2-539/11 Головуючий 1-ї інстанції Костенко Т.М.
Провадження №22ц/2090/61/2012 Доповідач: Довгаль Г.П.
Категорія: право власності
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2012 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді Довгаль Г.П.

суддів Коровіна С.Г., Коваленко І.П.

при секретарі Щегельському Д.О.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 31 серпня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, державної податкової інспекції Жовтневого району м.Харкова, ОСОБА_3, треті особи: Харківська товарна біржа, Пята державна нотаріальна контора м. Харкова, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4, ОСОБА_5, Харківська міська рада про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, торгів на аукціоні та договору купівлі-продажу частини домоволодіння, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6 Ананьєвич, ВГІРФО Жовтневого району м. Харкова, опікунська рада при виконкомі Жовтневої районної ради про усунення перешкод у користуванні власністю та виселення, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2007 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 державної податкової інспекції Жовтневого району м.Харкова (надалі ДПІ), ОСОБА_3, третіх осіб: Харківської товарної біржі, Пятої державної нотаріальної контори м.Харкова, приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4, ОСОБА_5, в якому просила: 1.визнати за нею право власності на 116/300ч. житлового будинку з надвірними спорудами, розташованого по вул. Гвардійців Залізничників №30 в м. Харкові; 2. визнати недійсним свідоцтво про право на спадкування на 116/300ч. цього будинку, виданого Пятою державною нотаріальною конторою м. Харкова державній податковій інспекції Жовтневого району м. Харкова; 3. визнати недійсними результати торгів на Харківській товарній біржі по продажу 116/300ч. вказаного будинку за протоколом №2-8/02 від 06.02.2002року; 4.визнати недійсним договір купівлі-продажу 116/300ч. названого будинку, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_4 15.04.2002року.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що з грудня 1987року вона проживає у спірному будинку, первісно в якості квартиронаймача, а потім перебуваючи з ОСОБА_7 в зареєстрованому шлюбі. За місяць до 06.08.1988року, тобто до реєстрації шлюбу з ОСОБА_7, на сумісні з ним кошти та за допомогою її батьків, за договором купівлі-продажу від 15.07.1998року, вони придбали у ОСОБА_8 28/100ч. будинку по вул. Гвардійців Залізничників №30. Починаючи з 16.03.1990року вона має постійну реєстрацію місця проживання за цією адресою. 30.01.1990року ОСОБА_8 померла, не залишивши розпорядження на своє майно, в тому числі на 116/300ч. будинку, в яких проживала. У лютому 1990 року за усною домовленістю з ОСОБА_2 (сином померлої) позивач зайняла і проживає по теперішній час у 116/300ч. будинку, які є суміжними з її частиною будинку. Дійшовши згоди з ОСОБА_2 про продаж 116/300ч., віддали йому 4000рублів. Вважає, що за таких обставин свідоцтво про право на спадщину, видане ДПІ у Жовтневому районі м. Харкова не має правових підстав та підлягає анулюванню. При цьому зазначає, що в наслідок цієї правової помилки, торги на аукціоні Харківської товарної біржі та послідуючий договір купівлі-продажу 116/300ч. будинку по вул. Гвардійців Залізничників №30 є незаконними. Крім того, за минулий час був проведений водопровід, газифіковані приміщення, проведено опалення, оббудований санвузол, встановлено ванну, проведено монтаж каналізаційної системи та капітальний ремонт житлових приміщень. Пізніше, а саме 14.11.2000року дізналася, що її чоловік ОСОБА_7 оформив договір дарування 28/100ч., хоча сімя продовжувала жити в будинку. В 1991році шлюб з ОСОБА_7 було розірвано, але він до самої своєї смерті 30.06.2006року був зареєстрованим за цією адресою. Проживаючи у 28/100ч. будинку та займаючи ще 116/300ч. будинку за договором купівлі-продажу, який укладено з ОСОБА_9, вони займають цю площу добросовісно та відкрито на протязі 14років в якості власників і лише у березні 2004 року дізналися, що власником 116/300ч. будинку є Держава в особі податкової інспекції Жовтневого району м. Харкова і, що ця частина будинку була виставлена на продаж та продана відповідачу ОСОБА_3 Позивач вважає, що вона є власником 116/100ч. не тільки за договором купівлі-продажу з спадкоємцем ОСОБА_9, а також за набувальною давністю.

У травні 2007 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1, третьої особи: ОСОБА_6, в якому просив усунути перешкоди у користуванні приватною власністю шляхом виселення ОСОБА_1 з незаконно займаних 116/300ч. житлового будинку №30 по вул. Гвардійців Залізничників в м.Харкові без наданні іншого жилого приміщення.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 03 травня 2007 року вищевказані позовні заяви обєднані в одне провадження.

В судовому засіданні суду першої інстанції ОСОБА_1 та її представник підтримали її позов, проти задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 заперечували, посилаючись на його необґрунтованість.

Відповідач ОСОБА_2 позов ОСОБА_1 не визнав, пояснивши, що паперів про продаж належної його матері ОСОБА_8 ніколи не з ким не підписував та грошей від ОСОБА_1 в сумі 4000рублів не отримував.

Відповідач ОСОБА_3 підтримав свій зустрічний позов, проти позову ОСОБА_1 заперечував, вважає його надуманим та безпідставним.

Треті особи за первісним позовом: Харківська товарна біржа, Пята державна нотаріальна контора м. Харкова, приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 ОСОБА_5, Харківська міська рада належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, у письмових заявах, наданих до суду, просили розглянути спір по суті заявлених вимог.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 31 серпня 2011 року в позові ОСОБА_1 відмовлено. Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено. Усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_3 приватною власністю шляхом виселення ОСОБА_1, ОСОБА_5 разом з членами сімї з 116/300ч. домоволодіння №30 по вул. Гвардійців Залізничників в м. Харкові, що належить ОСОБА_3 на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 15 квітня 2002 року.

Не погодившись з цим рішенням суду, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить його скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги, а в позові ОСОБА_3 відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, на не повне зясування обставин, що мають значення для правильного вирішення спору та на неналежну оцінку наданим сторонами доказам. Зокрема вказує, що суд дійшов неправильного висновку про те, що ОСОБА_10 не прийняв спадщину і, що не прийнята ним частина спадщини у вигляді 116/300ч. домоволодіння перейшла у власність держави. Але, при розгляді справи ОСОБА_10 на заперечував того факту, що дав усну згоду на вселення її сімї в 116/300ч. будинку, тобто надаючи таку згоду він фактично розпорядився спадковим майном, а саме вступив у спадщину.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені надані сторонами докази, їм дана належна правова оцінка, правильно визначено природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює та на підставі встановленого ухвалене рішення, яке відповідає вимогам ст.ст. 10, 60, 212, 214, 215 ЦПК України.

Відмовляючи ОСОБА_1 в позові, суд дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для визнання за нею права власності на 116/300ч. житлового будинку №30 по вул. Гвардійців Залізничників в м. Харкові, а також для визнання недійсними: свідоцтва про право власності на 116/300ч. будинку, виданого Пятою державною нотаріальною конторою державній податковій інспекції Жовтневого району м. Харкова, визнання; результатів торгів на Харківській товарній біржі по продажу 116/300ч. цього будинку за протоколом №2-8/02 від 06.02.2002року; договору купівлі-продажу 116/300ч. будинку, посвідченого 15.04.2002року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4

Судовим розглядом встановлено, що раніше частина житлового будинку №30, розташованого по вул. Гвардійців Залізничників у м. Харкові на праві власності належала ОСОБА_8 За життя ОСОБА_8 продала 28/100ч. будинку (від належної їй частини) ОСОБА_7 - чоловіку позивачки ОСОБА_1 Цей договір було укладено ОСОБА_7 до реєстрації шлюбу з ОСОБА_1

30.01.1990року ОСОБА_8 померла, не залишивши розпорядження на належне їй майно, а саме на 116/300ч. вищеназваного будинку.

Як стверджував у судовому засіданні апеляційної інстанції син ОСОБА_8 ОСОБА_2, ніяких дій по прийняттю спадщини після смерті матері він не розпочинав, заяви до нотконтори не подавав, на момент її смерті проживав в іншому місці. Коли до нього з пропозицією зайняти приміщення, в яких проживала його мати, звернулася ОСОБА_1, він дав їй на це усну згоду, але ніяких грошей від неї не отримував і письмових угод не укладав.

Спірні - 116/300ч. житлового будинку, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 23 січня 2002 року Пятою Харківською державною нотаріальною конторою за реєстровим №3-34, стали належати Державі, в особі державної податкової інспекції у Жовтневому районі м. Харкова.

28/100ч. будинку, які належали ОСОБА_7, відчуженні останнім - ОСОБА_11 за договором дарування, посвідченого 14.11.2000 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим №2787.

20 січня 2001 року ОСОБА_11 помер. Належні йому 28/100ч. будинку успадкував його син - ОСОБА_3, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 25 грудня 2001 року Пятою Харківською державною нотаріальною конторою за реєстровим №6-2480.

Окрім того, ОСОБА_11 став власником 116/300ч. будинку за договором купівлі-продажу, який 15 квітня 2002 року укладено ним з державною податковою інспекцією у Жовтневому районі м. Харкова та посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим №№1272.

Із довідки комунального підприємства „Харківське міське бюро технічної інвентаризації від 11.08.2003 року за №23-31816 убачається, що ОСОБА_3 залишається бути власником вищевказаних частин спірного житлового будинку, а інша 1/3ч. цього ж будинку на праві власності належить іншому співвласнику ОСОБА_6 - на підставі договору купівлі-продажу від 01.12.1997року, посвідченого 5-ю ХДНК за реєстровим №3-2751.

Таким чином, ОСОБА_1 не є членом сімї фактичних власників будинку, вона разом з повнолітнім сином ОСОБА_5 займає 116/300ч. спірного будинку неправомірно, а тому підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення.

Твердження ОСОБА_1 на те, що за власні кошти вона значно поліпшала умови для проживання в будинку, також не є підставою для визнання за нею право власності на 116/300ч. Переобладнання і проведення ремонтних робіт у будинку позивач проводила на свій ризик, знаючи достовірно про те, що їй в цьому будинку нічого не належить.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають колегії суддів підстав для зміни або скасування рішення суду першої інстанції, яке ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

З огляду на викладене та керуючись ст. ст. 307ч.1п.1), 308, 313, 314ч.1п.1), 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 31 серпня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді -