Справа № 2-5092/11
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"29" лютого 2012 р. Бердянський міськрайонний суд Запорізької області

у складі:

головуючого судді Ревуцького С.І.

при секретарі Мазняк О.Ю.

з участю - позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні в м.Бердянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, який надалі уточнив та в якому зазначив, що йому належить на праві власності земельна ділянка площею 0,0025 га в районі житлового будинку №34 по вул.Димитрова в м.Бердянську для будівництва та обслуговування індивідуального гаражу. 23.04.2010р. між позивачем та відповідачем була досягнута усна домовленість про будівництво гаражу згідно виготовленого раніше робочого проекту. За будівництво гаражу відповідачем від позивача були отримані гроші в сумі 28500 грн. В результаті будівництва позивач незадоволений якістю проведених робіт, про що неодноразово говорив відповідачу. Будівельні матеріали не відповідали вимогам, внаслідок чого стіни та підлога потріскалась, дах протікає. Тому позивач вважає, що йому спричинена майнова шкода в сумі 18000 грн. та моральна шкода в сумі 15000грн. Вказані грошові суми позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати в сумі 500грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, дав пояснення, аналогічні викладеним в позові, а також пояснив, що розмір матеріальної шкоди складається з його витрат на будівельні матеріали для будівництва гаражу. Моральну шкоду пояснив моральними стражданнями від того, що його гараж збудований неналежної якості, що відобразилось на стані його здоровя, деякий час він лікувався у шпиталі. Судові витрати пояснив витратами на звернення до адвоката для складання позовної заяви, ксерокопіювання тощо.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав та показав, що знайомий його батьків позивач ОСОБА_1 звернувся до нього з проханням допомогти у будівництві гаражу. На той час у підприємства, яким він керує ПП «Електрум»можливості виконати таку роботу не було, тому він познайомив позивача з бригадою «шабашників», які погодились побудувати гараж. Спочатку відповідач деякий час навідувався на будівництва за проханням позивача, щоб наглядати за робітниками, потім робити це перестав. Особисто відповідач від позивача ніяких грошей не отримував, працівники ПП «Електрум»участі у будівництві не приймали. Просив в задоволенні позову відмовити.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_3 показала, що є дружиною позивача та знає, що її чоловік уклав усний договір з відповідачем на будівництво гаражу, гроші за будівництво передавались відповідачу частками, всього на суму 28500 грн. В результаті побудований гараж неналежної якості - дах протікає, у підвалі стоїть вода, задня стінка виготовлена з кусків цегли і т.д. Винним у цьому вона вважає відповідача.

Заслухавши пояснення сторін, свідчення свідка, вивчивши матеріали справи, суд доходить висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог на підставі наступного.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В даному випадку позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом (в кінцевому варіанті) до ОСОБА_2, як фізичної особи, про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, спричиненої відповідачем в результаті будівництва гаражу неналежної якості.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її завдала, за наявності її вини.

Позивачем не надано до суду жодного доказу того, що у нього з відповідачем, як фізичною особою, існували будь-які договірні відносини. Більше того, до суду не надано жодного доказу того, що такі договірні відносини взагалі існували з будь-якою фізичною чи юридичною особою.

Суд критично відноситься до свідчень свідка ОСОБА_3 в судовому засіданні тому, що вона є дружиною позивача, безпосередньо заінтересована у результатах розгляду справи, з її поведінки та свідчень в суді можна зробити висновок, що вона не може бути неупередженою. Крім того, як позивач в своїх поясненнях, так і свідок ОСОБА_3 в своїх свідченнях не змогли конкретно стверджувати, чи була домовленість на будівництва гаражу з відповідачем як фізичною особою, чи з відповідачем як представником юридичної особи ПП «Електрум». Про істотні умови вказаного договору, якщо він дійсно існував, ані позивач, ані свідок також нічого пояснити не змогли. Документальне підтвердження вказаного факту відсутнє.

Суд також критично відноситься до наданого до суду письмового зобовязання, яке буцімто було написано головним інженером ПП «Елекструм»ОСОБА_5, і яким вказана особа взяла на себе зобовязання наглядати за будівництвом гаража позивача. По-перше, підтвердження того, що вказаний документ був написаний саме вказаною особою, у суду відсутнє. По-друге, на вказаному зобовязанні стоїть дата 19.11.2009р., а з позовної заяви, усна домовленість про будівництво гаража між позивачем та відповідачем була досягнута 23.04.2010р., тобто вже після цього. По-третє, незрозуміло, яке взагалі це зобовязання, якщо воно було, має відношення до відповідача, як фізичної особи, позов до якого розглядається.

Крім того, позивачем не надано до суду жодного доказу того, що відповідач, як фізична особа, або як представник ПП «Електрум»отримував від позивача якісь грошові кошти.

При таких обставинах суд вважає недоведеним, що відповідач ОСОБА_2 є належним відповідачем по справі.

Крім того, до суду не надано жодного належного та допустимого доказу того, що побудований гараж не відповідає будівельним нормам та стандартам, в чому конкретно це виражається, які дефекти конструкції гаражу в наявності, чи можливе їх усунення. До суду наданий лише акт від 28.09.10р. з численними виправленнями, складений особами, які не є спеціалістами в області будівництва. Вказаний акт суд не приймає як належний та допустимий доказ зазначених фактів.

Крім того, до суду не надано жодного доказу розміру майнової шкоди, якщо така мала місце, та причину її виникнення. Посилання позивача на вартість будматеріалів, які ним були закуплені, є неприйнятним тому, що ця вартість не складає розмір майнової шкоди у даному випадку.

На підтвердження судових витрат позивача ніяких доказів до суду також надано не було.

При таких обставинах спричинення позивачу моральної шкоди відповідачем суд також вважає недоведеним.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.60, 212-218 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: ОСОБА_6