АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа № 0413/917/12
Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/491/1113/12
Доповідач Митрофанова Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2012 квітня «18» року колегія суддів
судової палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді: Митрофанової Л.В.

судді: Зубакової В.П.,
Турік В.П.

при секретарі: Бадалян Н.О.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
представника публічного акціонерного
товариства «Криворізький залізорудний
комбінат» на рішення Жовтневого
районного суду м. Кривого Рогу від 16
лютого 2012 року по справі за позовом
ОСОБА_2 до публічного акціонерного
товариства «Криворізький залізорудний
комбінат» про відшкодування моральної
шкоди, -

Особи, які беруть участь у розгляді
справи:

представник відповідача - Некрасова
Катерина Олександрівна.

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2011 року ОСОБА_2 звернувся з
позовом до ПАТ «Криворізький
залізорудний комбінат» і просив
стягнути у відшкодування моральної
шкоди 170 000 грн. у зв'язку з втратою
стійкої професійної працездатності в
розмірі 40 % внаслідок професійного
захворювання на виробництві та
встановлення третьої групи
інвалідності.

Рішенням суду позов задоволено
частково. Стягнуто з Публічного
акціонерного товариства
«Криворізький залізорудний комбінат»
на користь ОСОБА_2 у відшкодування
моральної шкоди 25 000 грн., на користь
держави судовий збір у сумі 107 грн. 30
коп.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
відповідача просить скасувати рішення
суду і ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позову, оскільки
суд не обґрунтовано дійшов висновку
про спричинення позивачу моральної
шкоди ушкодженням здоров'я без
призначення відповідної медичної
експертизи, факт заподіяння моральних
страждань не підтверджений
достовірними доказами; розмір
моральної шкоди необґрунтований;
робота у шкідливих умовах праці з
перевищенням гігієнічних нормативів
законодавчо дозволяється та наявність
шкідливих умов праці є об`єктивним
явищем, а тому в діях відповідача
відсутня протиправна поведінка.

Крім того, позивач працював в умовах
впливу шкідливих факторів 27 років і на
інших підприємствах окрім
підприємства відповідача, а тому
підприємство не відповідає за шкоду,
яка була заподіяна позивачу іншими
підприємствами і є неналежним
відповідачем по справі.

Перевіривши законність та
обґрунтованість рішення суду в межах
позовних вимог та доводів апеляційної
скарги, колегія суддів вважає, що
апеляційна скарга не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Суд вірно встановив обставини
справи, дав їм належну оцінку і
відповідно до норм процесуального та
матеріального закону обґрунтовано
дійшов висновку, що позивачу заподіяна
моральна шкода під час його роботи на
підприємстві відповідача у шкідливих
умовах протягом тривалого часу, що
стало причиною його професійного
захворювання, яке потягло за собою
стійку втрату працездатності у розмірі
40 %, встановлення третьої групи
інвалідності та тривале лікування у
медичних закладах.

Такий висновок суду
підтверджується записами в трудовій
книжці позивача, Актом розслідування
хронічного професійного захворювання,
від 14 вересня 2011 року, санітарно -
гігієнічною характеристикою умов
праці, та медичними документами про
лікування позивача у зв'язку з
професійним захворюванням.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 працюючи з
15.06.1998 року по час встановлення
профзахворювання на підприємстві
відповідача в умовах важкої фізичної
праці та запиленості повітря робочої
зони, що перевищувала ГДР, отримав
професійне захворювання.

Висновком МСЕК від 13 жовтня 2011 року
позивачеві первинно встановлено
стійку втрату професійної
працездатності у розмірі 40 % та третю
групу інвалідності (а.с. 15-18) з
переоглядом 01.10.2012 року.

Суд, частково задовольняючи позов,
обґрунтовано виходив з доведеності
позовних вимог ОСОБА_2 та вірно
встановив, що між сторонами склалися
трудові правовідносини, оскільки
професійне захворювання отримано
позивачем під час виконання ним
трудових обов'язків і пов'язане з
виробництвом, і наявності у зв'язку з
цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1
КЗпП України, для відшкодування
моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з даним
висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України
забезпечення безпечних і нешкідливих
умов праці покладається на власника
або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України
передбачено відшкодування власником
або уповноваженим ним органом
моральної шкоди працівнику у разі
порушення його законних прав, що
призвело до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31 березня
1995 року № 4 «Про судову практику в
справах про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди» роз'яснено, що
відповідно до статті 237-1 КЗпП України
за наявності порушення прав працівника
у сфері трудових відносин, зокрема,
виконання робіт у небезпечних для
життя і здоров'я умовах, яке призвело до
його моральних страждань, втрати
нормальних життєвих зв'язків чи
вимагає від нього додаткових зусиль
для організації свого життя, обов'язок
по відшкодуванню моральної
(немайнової) покладається на власника
або уповноважений ним орган незалежно
від форми власності, виду діяльності
чи галузевої належності.

Як вбачається з акту розслідування
професійного захворювання від 14
вересня 2011 року (а.с. 15-18) причиною
професійного захворювання ОСОБА_2, є
робота в умовах важкої фізичної праці
та запиленості повітря робочої зони, що
перевищувала ГДН, які виникли в
результаті порушення керівництвом
підприємства, де працював хворий, ст. 153
КЗпП України, ст. 13 Закону України «Про
охорону праці», якими передбачений
обов'язок власника або уповноваженого
ним органу створити на робочому місці
умови праці відповідно до
нормативно-правових актів, а також
забезпечити додержання вимог
законодавства щодо прав працівників у
галузі охорони праці.

Доводи відповідача в апеляційній
скарзі про те, що суд не перевірив факту
заподіяння моральної шкоди шляхом
призначення відповідної експертизи, не
вірно застосував матеріальний закон,
спростовується встановленими
обставинами, матеріалами справи та
висновками суду.

Посилання представника відповідача в
апеляційній скарзі на те, що позивач
добровільно працював тривалий час у
шкідливих умовах праці та саме його дії
стали причиною професійного
захворювання безпідставні та
суперечать вищевикладеному.

Спростовуються встановленими
обставинами та матеріалами справи й
доводи представника відповідача щодо
відсутності підстав для відшкодування
ОСОБА_2 моральної шкоди.

Погоджується колегія суддів і з
розміром моральної шкоди стягнутої з
відповідача на користь позивача,
оскільки судом взято до уваги
роз'яснення в п.9 Постанови Пленуму
Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995
року з подальшими змінами «Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди» щодо
визначення розміру моральної шкоди
залежно від характеру та обсягу
страждань (фізичних, душевних,
психічних тощо) та визначено розмір
моральної шкоди з урахуванням фізичних
та душевних страждань позивача.

Суд першої інстанції при постановленні
рішення врахував тяжкість фізичних і
моральні страждань позивача, їх
тривалість, істотність вимушених змін
у його життєвих і виробничих стосунках,
конкретні обставини по справі, і
наслідки, що наступили.

Інші доводи апеляційної скарги не є
підставами для скасування рішення
суду.

За таких обставин, колегія суддів
вважає, що рішення суду обґрунтоване і
підтверджується матеріалами справи,
тому апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду залишенню
без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313, 314, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний комбінат» відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 16 лютого 2012 залишити
без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: