Справа №22-3106/2012р.
Головуючий у 1 інстанції - Шевчук A.B.
Доповідач - Українець Л.Д.
УХВАЛА

Іменем України

08 лютого 2012 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва

В складі : головуючого - Українець Л.Д.

суддів - Шебуєвої В.А.

- Оніщука М.І.

при секретарі - Дем'янчук Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3

на заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2011 року

в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановила:

У листопаді 2010 року позивач звернувся в суд із позовом про стягнення з

відповідача заборгованость за кредитним договором від 14.09.2005 року № 014/2080/74/18482.

Мотивував свої вимоги тим, що 14.09.2005 року між ним та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 014/2080/74/18482, відповідно до умов якого їй було

надано кредит у розмірі 19 748 доларів США під 14,5% річних строком до 14.09.2025

року.

Відповідач, відповідно до умов договору, свої зобов»язання перед кредитором не виконала, внаслідок чого утворилася заборгованість.

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2011 року позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль»

заборгованість за кредитним договором у розмірі 19 017 доларів США 19 центів, що за курсом НБУ станом на 17.10.2011 року становило 151 675 гривень 40 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» 1 636 гривень

75 копійок на відшкодування понесених судових витрат.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 14 грудня 2011 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення від 17 жовтня 2011 року - залишено без задоволення.

Не погоджуючись із таким рішенням суду представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3. подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати оскаржуване рішення суду та ухвалити нове по суті позовних вимог.

Зазначила, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим та таким, що ухвалене

з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Судом було заочно розглянуто справу без належного повідомлення відповідача,

чим порушено ч.1 ст.10 ЦПК України.

Судом не було дотримано вимог статей 192, 524, 533 ЦК України, щодо грошової одиниці, та статей 203, 215, 216, 227, 236 ЦК України, щодо підстав недійсності

правочину.

Також було порушено ст. 47 Закону України « Про банки та банківську діяльність»

та статті 2, 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», щодо індивідуальних ліцензій НБУ для здійснення операцій з використанням іноземної валюти, оскільки судом не було враховано, що відповідач не мав індивідуальної ліцензії на проведення розрахунків в іноземній валюті.

Крім того, не було взято до уваги ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», в якій зазначено, що однією з істотних умов договору про надання

споживчого кредиту є зазначення в ньому детального розпису загальної вартості кредиту

для споживача. Проте у договорі № 014/2080/74/18482 від 14.09.2005 року дана істотна

умова - відсутня.

ОСОБА_2 та її представник в судове засідання не з»явилися, про час та місце розгляду справи ОСОБА_2 повідомлена належним чином, що підтверджується повідомленням про вручення їй поштового відправлення 26.01.2012 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника відповідача, вивчивши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що

скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14.09.2005 року між Акціонерним поштово-пенсійним

банком «Аваль» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №014/2080/74/18482, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит у розмірі

19 748 доларів США під 14, 5 % річних строком до 14.09.2025 року.

Акціонерний поштово-пенсійний банк «Аваль» змінив назву на Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль».

Відповідно до п.3.1. Банк надає позичальнику кредит на умовах його строковості, забезпеченості, повернення та плати за користування.

Відповідно до п. 3.3 кредитного договору сторони встановлюють, що обчислення строку надання кредиту, нарахування відсотків та штрафних санкцій по договору здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом, виходячи з кількості календарних днів у році, при цьому, відсотки за користування кредитом нараховуються на залишок заборгованості за кредитом починаючи з дня надання кредиту (часткового надання кредиту) до дня повного погашення заборгованості за кредитом включно.

Відповідно до п. 3.4 кредитного договору нарахування процентів по договору здійснюється щомісяця за фактичне число календарних днів користування кредитом виходячи з фактичної кількості днів в місяці та році.

Відповідно до п. 6.5 кредитного договору кредитор має право достроково стягувати заборгованість кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні

санкції у випадках невиконання позичальником умов цього договору та/або договорів застави, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції підставно виходив з того, що позичальник не дотримується умов кредитного договору, не погашає щомісячно кредит та не сплачує відсотки за користування кредитом згідно встановленого графіку. З лютого 2006 року відповідач перестала погашати кредит взагалі.

26.03.2010 року позичальникові було вручено лист попередження за вих.. N5 90- 01/717, яким запропоновано у 30-денний строк повернути достроково в повному обсязі кредитні кошти, сплатити проценти та пеню. Проте заборгованість за кредитним

договором не була повернута.

Таким чином, відповідно до розрахунку станом на. 29.03.2010 року позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 19 017,19 доларів США, що за курсом

НБУ станом на 29.03.2010 року становить 152 538,33 гривень, з яких: заборгованість за кредитом - 18 944, 51 долар США, що за курсом НБУ станом на 29.03.2010 року складає

150 248, 91 гривень.; заборгованість зо відсотками - 72, 68 доларів США. Що за курсом

НБУ станом на 29.03.2010 року складає 576, 43 гривень; пеня за прострочення тіло

кредиту - 1676, 25 гривень; пеня за прострочення відсотків - 36, 73 гривень.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного

законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового

обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Не є підставою для скасування рішення суду посилання апелянта на те, що

Кредитний договір суперечить нормам Цивільного кодексу України, оскільки укладений у іноземній валюті з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК України - сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті, період сплати тіла, процентів, інших

платежів, розмір щомісячного платежу, що і було передбачено сторонами при укладенні кредитного договору - отримання кредиту, його погашення, сплати відсотків в доларах

США на виконання взятих на себе зобов'язань за кредитним договором позивачем з

метою зарахування обов'язкових платежів відповідно до умов кредитного договору

відкрито рахунок в іноземній валюті, що повністю відповідає чинному законодавству та умовам кредитного договору.

Відповідно видача кредиту, внесення щомісячних платежів на погашення заборгованості за кредитом, процентів, інших обов'язкових платежів в валюті

зобов'язання - долар США є правомірним.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк

має право здійснювати операції і угоди з валютними цінностями.

Крім того, банківською ліцензією Національного Банку України надано

повноваження банку ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» на здійснення операцій та угод, визначених ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» та до додатку до дозволу визначено перелік операцій, які має право здійснювати відповідач, зокрема,

ведення рахунків клієнтів (резидентів та нерезидентів) в іноземній валюті та клієнтів- нерезидентів у грошовій одиниці України.

Відповідно до п. «г» ч. 4 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» індивідуальні ліцензії видаються

резидентам і нерезидентам на здійснення разової валютної операції на період, необхідний для здійснення такої операції. Індивідуальної ліцензії потребують операції, зокрема і для використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави.

Не заслуговують на увагу і доводи позивача щодо порушення позивачем ч.4 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки відповідач не ставила питання

про визнання укладеного нею договору недійсним з зазначених підстав.

Таким чином встановлено, що суд повно та всебічно з'ясував обставини справи,

дав їм належну правову оцінку.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених у апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307,308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити .

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 17 жовтня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена

в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий :

Судді :