АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22- 581/2012 Головуючий у 1 інстанції Українець В.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2012 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду

м. Києва в складі :

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Слюсар Т.А., Шкоріна О.І.

при секретарі Пазюк Є.С.

розглянувши апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 14 лютого 2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 14 лютого 2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів - відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 14 лютого 2011 року, ухвалити нове рішення яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі; стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ОСОБА_1 витрати на усунення недоліків ремонтних робіт в сумі: 52 743 гривні 30 коп.; стягнути з відповідача на користь позивача витрати на проведення експертного дослідження в розмірі 901 (дев'ятсот одна) гривня 44коп.; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав апеляційну скаргу.

Представник відповідача проти апеляції заперечив, просить залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

08 грудня 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування витрат на усунення недоліків ремонтних робіт у сумі 52743 гривні 30 копійок.

Свої вимоги мотивує тим, що 04 березня 2008 року сторони уклали договір № 04 на виконання ремонтних робіт (договір підряду).

Відповідно до пункту 1.1 відповідач взяв на себе зобов'язання своїми силами і засобами виконати в його квартирі АДРЕСА_1 ремонтні роботи.

За невиконання або неякісне виконання зобов'язань за договором сторони несуть відповідальність згідно чинного законодавства (п. 6.1 договору).

11 серпня 2008 року на останній сторінці договору сторони поставили відмітку про розрахунок в повному обсязі за виконані роботи згідно договору пункти (2, 3, 4, 7) та засвідчили підписами.

Умовами договору не передбачено усунення недоліків, у зв'язку з цим, позивач в усній формі звернувся до відповідача з проханням їх усунути, тому не був складений акт приймання-передачі робіт, як це передбачено п. 3.1 договору.

15 серпня 2008 року позивач звернувся до Київського науково-дослідного інституту судових експертиз з заявою про проведення експертного дослідження та надання висновків щодо недоліків виконаних відповідачем робіт.

Висновком спеціаліста встановлено, що виконані відповідачем роботи мають ряд недоліків та дефектів.

Оскільки відповідач відмовився їх усунути в розумний термін, він звернувся до ТОВ «Абріс «Либедія» для складання кошторису робіт, які необхідно провести на усунення недоліків.

Згідно кошторису вартість таких робіт складає 52743 гривні 15 копійок, які він просить стягнути з ОСОБА_3 на його користь, також сягнути з відповідача 901 гривню витрат на проведення експертного дослідження та судові витрати.

В суді сторони не оспорювали, що 04 березня 2008 року позивач та відповідач уклали договір підряду на виконання ремонтних робіт в квартирі позивача.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Судом встановлено, що позивач посилається, як на правову підставу для задоволення своїх вимог на ч. 1 ст. 858 ЦК України, якщо робота виконана підрядником з відступами від умов договору підряду, які погіршили роботу, або з іншими недоліками, замовник має право, якщо інше не встановлено договором або законом, за своїм вибором вимагати від підрядника відшкодування своїх витрат на усунення недоліків, якщо право замовника усувати їх встановлено договором.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не вказав які саме докази за законом мають бути додані до матеріалів даної справи, не встановив чи існують ці докази у позивача, не витребував інших доказів, не залучив до участі експерта, для встановлення та роз'яснення тих обставин на які посилається позивач, оскільки відповідно до статті 10 ЦПК України - цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі та ч. 2 ст. 11 ЦПК України, яка передбачає, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Колегія суддів не погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції не взято до уваги висновок № 8887 спеціаліста з будівельно-технічних досліджень від 09 вересня 2008 року, як доказ неналежно виконаних робіт та не взятий до уваги кошторис ТОВ «Абріс «Либідея», що був складений на замовлення позивача, оскільки, відповідно до п.3.1 договору № 4 на виконання ремонтних робіт від 04 березня 2008 року укладеного між позивачем та відповідачем здача-приймання виконаних робіт здійснюється сторонами за Актом виконаних робіт, та підписується обома сторонами. Відмітка на останній сторінці договору про розрахунок в повному обсязі за виконані роботи згідно договору (2,3,4,7) засвідчена підписами сторін, не являється актом виконаних робіт та не підтверджує обсяг виконаних робіт, та які саме роботи виконані відповідачем, крім того, п. 2, 3, 4, 7 договору взагалі не передбачають перелік ремонтних робіт.

Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 853 ЦК України, замовник зобов'язаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її і в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові.

Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Замовник, який прийняв роботу без перевірки, позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття (явні недоліки).

Судом встановлено, що акт приймання виконаних робіт по даному договору складено та підписано позивачем та відповідачем не було, додаткових угод між сторонами також підписано не було, тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що висновок спеціаліста № 8887 від 09 вересня 2008 року та кошторис ТОВ «Абріс «Либідея» не являються належними доказами по справі та не доводять ті обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним доказам і підстав для його скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 14 лютого 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий:

Судді: