АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-08/12 Номер провадження 22-ц/2598/11Головуючий у 1-й інстанції Середа А.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2012 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого - судді Прядкіної О.В.

Суддів Дорош А.І., Обідіної О.І.

При секретарі Рибак О.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 8 червня 2011 року

по справі за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсним,-

судова колегія, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду ОСОБА_1, -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 8 червня 2011 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено, стягнуто на його користь з ОСОБА_4 заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 16.06.2007р. станом на 23 грудня 2010р. в сумі 272863,08 грн.

Звернуто стягнення на передану ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які зареєстровані та проживають в ІНФОРМАЦІЯ_1, бул.Пушкіна,10, кв.17 в іпотеку ПАТ «УкрСиббанк» вказану квартиру для задоволення вимог банку.

Спосіб реалізації предмета іпотеки визначено шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною, визначеною незалежними суб»єктами оціночної діяльності.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» понесені витрати по сплаті судового збору 1717грн. та витрат на ІТЗ-30 грн.

Відмовлено в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4

Рішення оскаржене ОСОБА_4, яка в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні вимог банку та задовольнити її позовні вимоги, посилаючись на порушення місцевим судом норм матеріального та процесуального права.

-2-

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 16 червня 2007 року між акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 0, за умовами якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 25 490 доларів США на строк до 15 червня 2017 року зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 13,5 % річних.

Вказаний договір забезпечено договором іпотеки від 16 червня 2007р.,укладеним банком з ОСОБА_4 та ОСОБА_3Відповідно до умов п.2.1.1 зазначеного договору у разі невиконання позичальником - іпотекодавцем зобовязань за договором банк має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки .

Згідно наданих розрахунків загальна сума заборгованості станом 23 грудня 2010р. становить 272863,08 грн. та складається з основної заборгованості за кредитом в сумі 199606,40грн., заборгованості по процентам за користування кредитними коштами - 54782,43грн., пені за несвоєчасне погашення заборгованості -11006,10 грн. та пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентах -6968,15 грн. ( а.с.101-111).

Проведеним експертним дослідженням згідно висновків економічної експертизи підтверджено вірність розрахунків заборгованості, проведених банком станом на 23 грудня 2010р.

Згідно з положеннями ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу , унших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

За статтею 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Позивачем доведено неналежне виконання позичальником ОСОБА_4 своїх зобовязаннь за вказаним кредитним договором з вересня 2007р., не сплачувала проценти за користування кредитом, допустивши, таким чином, заборгованість перед банком, яку суд вірно стягнув згідно положень ч.2 ст.1050 ЦК України.

Проте, суд першої інстанції стягнув суму заборгованості з ОСОБА_4 та звернув стягнення на квартиру, передану в іпотеку. Відповідно до розяснень, наданих Вищим спеціалізованим суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.42 постанови Пленуму від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором.

У звязку з цим слід уточнити резолютивну частину судового рішення та абзаци перший-третій рішення місцевого суду викласти в такій редакції : «в рахунок погашення заборгованості станом на 23 грудня 2010р. в сумі 272863,08 грн. за кредитним договором № 0 від 16.06.2007р. звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Спосіб реалізації предмета іпотеки визначити шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, визначеної незалежними суб»єктами оціночної діяльності».

В іншій частині рішення місцевого суду слід залишити без змін.

-3-

Стосовно зустрічних позовних вимог ОСОБА_4, колегія суддів зазначає, що відповідно до абзацу 3 частини першої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», який набрав чинності з 16 жовтня 2011р. надання (отримання) споживчих кредитів у іноземній валюті на території України забороняється. Однак ОСОБА_4 договір, предметом якого є споживчий кредит в іноземній валюті, укладений 16 червня 2007 року - до набрання чинності Законом України від 22 вересня 2011 року № 3795-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», у звязку з чим колегія суддів виходить з нормативних актів, що діяли на момент його укладання.

Обґрунтовуючи недійсність укладеного договору, позивач посилається на недотримання банком умов Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління Національного банку України № 168 від 10.05.2007р.

Однак належних та допустимих доказів на підтвердження цієї обставини відповідно до положень ст.ст.10,60 ЦПК України позивачем не надано.

Між тим, колегія суддів виходить з пункту 7.12 Договору, за яким сторони домовилися вважати, що уклавши цей Договір, Позичальник своїм підписом засвідчує факт та згоду з умовами цього Договору, підтверджуючи свої права та обовязки за цим договором і погоджується з ними, підтверджує свою здатність виконувати умови цього Договору , та що всі умови даного Договору йому цілком зрозумілі і Позичальник вважає їх справедливими по відношенню до нього, а також, що перед укладенням цього договору отримав від Банку інформаційний лист згідно вимог законодавства України, зокрема, Закону України «Про захист права споживачів» ( а.с. 9).

Позивач також отримала графік погашення кредиту, який є невідємною частиною Договору про надання споживчого кредиту від 16 червня 2007р., інформаційний лист , з якими він погодився та засвідчив своїм підписом, чим підтвердив факт надання йому повної інформації про умови кредитування.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що зазначений кредитний договір укладений з порушення вимог ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», п.2.7 «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» спростовується тим, що умови Договору про надання кредиту № 0 від 16.06.2007р. містять відомості щодо детального розпису загальної вартості кредиту, графіку повернення кредиту та надану в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, яка надається перед укладенням кредитного договору, що випливає із змісту додатку № 5 до Договору ( а.с. 13).

Таким чином, суд дійшов до вірного висновку про те, що на момент укладення договору та протягом його дії ОСОБА_4 була обізнана щодо істотних умов договору, а саме щодо умов кредитування, сукупної вартості кредиту, графіку погашення кредиту та сплати процентів по договору кредиту.

Не доведено також ОСОБА_4 того, що керівництво банку спонукало її до укладання спірного кредитного договору.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд не дав належної оцінки факту спрямованості отриманих кредитних коштів не впливає на факт їх отримання відповідачем та виконання зобовязань по їх поверненню.

-4-

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315 ЦПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргуОСОБА_2 відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 8 червня 2011 року залишити без змін.

Уточнити резолютивну частину рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області від 8 червня 2011 року та абзаци перший,другий та третій викласти в такій редакції : «В рахунок погашення заборгованості станом на 23 грудня 2010р. в сумі 272863,08 грн. за кредитним договором № 0 від 16.06.2007р. звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_2, що належить ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Спосіб реалізації предмета іпотеки визначити шляхом проведення прилюдних торгів за початковою ціною на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, визначеної незалежними суб»єктами оціночної діяльності.

В іншій частині рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука полтавської області від 8 червня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом 20 днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

С У Д Д І :