Справа № 1801/3206/12
Номер провадження 2/1801/674/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2012 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: Свиргуненко Ю. М.

при секретарі: Федорченко Г. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білопіллі цивільну справу за позовом управління Пенсійного фонду України в м. Єнакієве Донецької області до ОСОБА_1 стягнення майнової шкоди у виді незаконно одержаної пенсії,

ВСТАНОВИВ:

16 жовтня 2012 року управління Пенсійного фонду України в м. Єнакієве Донецької області звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди у виді незаконно одержаної пенсії. Свої вимоги позивач мотивував тим, що з 28 листопада 1974 року батько відповідача - ОСОБА_2 - перебував на обліку в УПФ України в м. Єнакієве Донецької області як одержувач пенсії за віком на пільгових умовах. У квітні 2008 року відповідач забрав свого батька проживати в ІНФОРМАЦІЯ_1. Після смерті батька у ОСОБА_1 виник злочинний умисел на незаконне збагачення шляхом незаконного отримання пенсійного забезпечення свого померлого батька, реалізуючи який відповідач про смерть батька в органи місцевого самоврядування та управління Пенсійного фонду України в м. Єнакієве Донецької області не повідомив і відповідні офіційні документи лікарське свідоцтво про смерть та свідоцтво про смерть - не оформив. У грудні 2009 року ОСОБА_1 отримав лікарське свідоцтво про смерть батька, в якому дата смерті останнього вказана 15 грудня 2009 року. Вподальшому, на підставі підробленого лікарського свідоцтва про смерть відповідач, отримав у Карло-Марксівській селищній раді м. Єнакієве, де був зареєстрований батько, свідоцтво про смерть останнього. Після чого, використовуючи свідоцтво про смерть і нотаріально посвідчену довіреність батька від 15 червня 2008 року, ОСОБА_1 звернувся до управління ПФУ в м. Єнакієве з метою отримання пенсійного забезпечення на свого померлого батька в період з червня 2008 року по грудень 2009 року, не повідомивши мри цьому справжню дату смерті батька.. Вподальшому, 09 листопада 2010 року відповідач, отримавши в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину, одержав у місцевому відділенні ВАТ «Ощадбанк України» грошові кошти в сумі 33 762 грн. 20 коп. пенсійного забезпечення свого померлого батька за період з червня 2008 року по грудень 2009 року, які привласнив та витратив на свої потреби, завдавши управлінню Пенсійного фонду України в м. Єнакієве Донецької області збитків на вказану суму. Зазначені вище обставини були встановлені вироком суду та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ. В добровільному порядку відповідач не вчиняє дій, спрямованих на повернення незаконно одержаних коштів. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач звернувся до суду з даним позовом.

У судове засідання представник позивача - управління Пенсійного фонду України в м. Єнакієве Донецької області не зявився. В. о. начальника управління листом повідомив, що позов підтримує, просив розглянути справу без участі їх представника.

Відповідачі ОСОБА_1 позов визнав повністю.

Заслухавши відповідача ОСОБА_1, дослідивши матеріали цивільної справи та матеріали кримінальної справи №1-1748/11 по обвинуваченню ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно без достатньої правової підстави, зобовязана повернути потерпілому це майно.

У відповідності до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що вироком Білопільського районного суду від 06 вересня 2011 року ОСОБА_1 засуджено за ч. 1 ст. 190, ч. 3 ст. 358 КК України і на підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначено остаточне покарання у виді штрафу в сумі 850 грн. Цим же вироком, суд у відповідності до п «г» ст. 1, ст. ст. 6, 8, 9, 10 Закону України «Про амністію у 2011 році» від 08 липня 20111 року, п. 4 ст. 6, ст. 248 КПК України звільнив відповідача від призначеного покарання, а провадження у справі закрив (а. к. с. 198-200).

Вироком суду встановлено, що у квітні 2008 року ОСОБА_1 перевіз свого батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, з м. Єнакієве Донецької області в с. Вири Білопільського району Сумської області, де сам мешкав на той час. 21 червня 2008 року ОСОБА_2 помер в с. Вири Білопільського району, де й похований ОСОБА_1 Після смерті батька у ОСОБА_1 виник злочинний умисел на незаконне збагачення шляхом незаконного отримання пенсійного забезпечення свого померлого батька, реалізуючи який він про смерть батька в органи місцевого самоврядування та управління Пенсійного фонду України в м. Єнакієве Донецької області не повідомив і відповідні офіційні документи лікарське свідоцтво про смерть та свідоцтво про смерть - не оформив.

У грудні 2009 року ОСОБА_1, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, звернувся до свого знайомого ОСОБА_3, колишнього головного лікаря Вирівської сільської амбулаторії, з проханням надати допомогу в оформленні лікарського свідоцтва про смерть батька, а фактично підробити його, зазначивши дату смерті останнього 15 грудня 2009 року.

ОСОБА_3 погодився на прохання ОСОБА_1 та власноручно заповнив бланк лікарського свідоцтва про смерть з мастичним відтиском печатки Вирівської сільської амбулаторії, який залишився у нього з місця колишньої роботи, на імя ОСОБА_2, зазначивши у ньому причиною смерті останнього атеросклеротичну хворобу серця та вказавши на прохання ОСОБА_1 дату смерті 15 грудня 2009 року, присвоїв свідоцтву порядковий №67 та поставив свій підпис як головного лікаря Вирівської сільської амбулаторії, після чого передав підроблене свідоцтво ОСОБА_1

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, ОСОБА_1 звернувся до Карло-Марксівської сільської ради м. Єнакієве Донецької області, де був зареєстрований його померлий батько, та на підставі підробленого ОСОБА_3 лікарського свідоцтва про смерть отримав свідоцтво про смерть на померлого батька ОСОБА_2, у якому також була вказана дата смерті останнього 15 грудня 2009 року. Після цього ОСОБА_1, продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, на підставі свідоцтва про смерть, та використовуючи нотаріально посвідчену довіреність від імені батька, оформлену 15 червня 2008 року, тобто, ще за життя останнього, звернувся до управління Пенсійного фонду України в м. Єнакієве Донецької області з метою отримання пенсійного забезпечення на свого померлого батька в період з червня 2008 року по грудень 2009 року, не повідомивши при цьому справжню дату смерті свого батька. Вподальшому, після оформлення 09 листопада 2010 року свідоцтва про спадщину, ОСОБА_1 отримав у відділенні ВАТ «Ощадбанк України» м. Єнакієве Донецької області грошові кошти в сумі 33 762 грн. 20 коп. пенсійного забезпечення свого батька за період з червня 2008 року по грудень 2009 року, які привласнив та витратив на свої потреби, завдавши управлінню Пенсійного фонду України в м. Єнакієве Донецької області матеріальних збитків на вказану суму.

Вироком Білопільського районного суду від 06 вересня 2011 року з ОСОБА_1 на користь управління Пенсійного фонду України в м. Єнакієве Донецької області була стягнута завдана злочином матеріальна шкода у виді пенсійного забезпечення ОСОБА_2 в сумі 33 762 грн. 20 коп.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 квітня 2012 року вирок Білопільського районного суду щодо ОСОБА_1 скасований. Відповідача звільнено від кримінальної відповідальності на підставі п. «г» ст. 1, ст. 6 Закону України про амністію у 2011 році» від 08 липня 2011 року, а провадження у справі закрито (а. с. 23-25).

З постанови державного виконавця від 30 травня 2012 року вбачається, що виконавче провадження було закінчено у звязку із скасуванням Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ вироку суду першої інстанції. З відповідача на користь позивача стягнуто і перераховано 2 029 грн. 24 коп. (а. с. 22).

Згідно п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом.

Суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у звязку з чим може бути прийняте судом.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог УПФУ в м. Єнакієве і стягнення з відповідача на користь позивача незаконно одержаної пенсії у сумі 31 762 грн. 20 коп.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір у сумі 317 грн. 62 коп.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1 ст. 1166, ст. 1212 ЦК України, п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», ст. ст. 4, 10, 57, 58, 60, 61, 64, 81, 88, п. 4 ст. 174, 209, 213, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов управління Пенсійного фонду України в м. Єнакієве Донецької області до ОСОБА_1 про стягнення майнової шкоди у виді незаконно одержаної пенсії, задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь управління Пенсійного фонду України в м. Єнакієве Донецької області 31 762 (тридцять одну тисячу сімсот шістдесят дві) гривні 20 копійок майнової шкоди у виді незаконно одержаної пенсії.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави по 317 (триста сімнадцять) гривень 62 копійки судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя