Справа № 2-1941/11/0203 Провадження № 22-ц/0290/668/2012Головуючий в суді першої інстанції:Васильєва Т.Ю.
Категорія: 5 Доповідач: Стадник І. М.

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2012 року місто Вінниця

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого, судді Стадника І.М.,

Суддів: Міхасішина І.В., Голоти Л.О.,

при секретарі Яблонській І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького районного суду від 27 січня 2012 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ жилого будинку в натурі та встановлення порядку користування земельною ділянкою, -

встановила:

ОСОБА_1 звернувся в районний суд з позовом до ОСОБА_2 про розподіл жилого будинку в натурі та встановлення порядку користування земельною ділянкою.

В обґрунтування позову посилався на те, що рішенням Вінницького районного суду від 10 лютого 2009 року за ним визнано право власності в порядку спадкування за законом на ? частку жилого будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами за №38 по вул. Леніна в с. Майдан Вінницького району. Власником ? часток цього ж будинку згідно рішення Вінницького районного суду від 27 жовтня 2009 року є відповідач по справі. Будинок за твердженням позивача розташований на земельній ділянці площею 0,50 га.

Оскільки відповідач чинить йому перешкоди в користуванні спадковим будинком та відмовляється від розподілу даного будинку і господарських будівель в натурі та в користуванні присадибною земельною ділянкою, просив розділити жилий будинок №38 з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Леніна в с. Майдан Вінницького району, виділивши йому ? частку жилого будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами в натурі, а також встановити порядок користування земельною ділянкою, яка розташована за вищевказаною адресою відповідно до часток в будинку.

В подальшому позивач уточнив позовні вимоги та просив провести розподіл жилого будинку з належними до нього господарськими будівлями, що знаходяться в селі Майдан, вул. Леніна, 38 по другому варіанту судової будівельно-технічної експертизи та встановити порядок користування земельною ділянкою згідно з додатком 4 другого варіанту, запропонованого експертом.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 27 січня 2012 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл жилого будинку в натурі та встановлення порядку користування земельною ділянкою відмовлено.

Не погодившись з даним рішенням, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити його позов.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримали на умовах, викладених у ній. Представник відповідача ОСОБА_4 проти вимог апеляційної скарги заперечує, просить її відхилити залишивши в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі та зявилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляції та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Як встановлено судом і не заперечується сторонами, позивач ОСОБА_1 на підставі рішення Вінницького районного суду від 10 лютого 2009 року є власником ? частини житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами №38 по вул. Леніна в с. Майдан Вінницького району. Інші ? частки зазначеного будинку належать відповідачеві ОСОБА_2 на підставі рішення Вінницького районного суду від 27 жовтня 2009 року. Сторони набули право власності на спірний будинок після смерті батька ОСОБА_5, який помер 8 лютого 2006 року.

Згідно з ч. 1 ст. 355, ч. 1 ст. 356, ч. 1 ст. 358, ч. 1-2 ст. 364, ч. 1-2 ст. 367 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Обєктом права спільної часткової власності ОСОБА_1 і ОСОБА_2 є житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами.

За змістом ст. 379, 380 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.

Житловим будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог, встановлених законом, іншими нормативно-правовими актами, і призначена для постійного у ній проживання.

Господарські будівлі і споруди за змістом ст. 186 ЦК України є приналежністю і призначені для обслуговування основної речі житлового будинку.

Оскільки цільовим призначенням житлового будинку є саме постійне проживання в ньому фізичних осіб, варіанти розподілу житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами при яких одному з співвласників відходить весь житловий будинок, а іншому лише господарські будівлі та споруди (чи їх частина), є такими, що суперечать закону, так як у даному випадку втрачається цільове призначення речі (ч. 2 ст. 183 ЦК України).

Пленум Верховного Суду України в п. 6 Постанови №7 від 04.10.1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок»розяснив, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

В статті 11 ЦПК України сформульовано принцип диспозитивності цивільного судочинства, згідно з яким суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, а межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Крім того, згідно з ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з письмовою заявою, поданою суду (а.с. 75), позивач ОСОБА_1 просив провести розподіл жилого будинку з належними до нього господарськими будівлями, що знаходяться в селі Майдан, по вул. Леніна, 38 саме по другому варіанту експертизи та встановити порядок користування земельною ділянкою за додатком 4 другого варіанту.

У висновку експерта №72/73/74 судової будівельно-технічної експертизи від 26.04.2010 року також вказано (а.с. 35), що варіант №2 розподілу житлового будинку «А», господарських будівель, запропонований саме власником ? частки, тобто ОСОБА_1

Від розподілу будинку за варіантом №1 судової будівельно-технічної експертизи №72/73/74 позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні категорично відмовився, мотивуючи свою позицію тим, що в нього склалися вкрай неприязні відносини з рідним братом, що є відповідачем по справі і він не бажає проживати з ним в одному будинку.

Як випливає з технічного запису, в судовому засіданні суд звертав увагу позивача на ту обставину, що за варіантом №2 йому відходять лише господарські будівлі та розяснював правові наслідки неподання заяви про призначення експертизи для встановлення додаткових варіантів поділу будинку.

Зазначене спростовує посилання апелянта на те, що він в судовому засіданні не заперечував проти розподілу будинку за варіантом №1.

Посилаючись на неправомірне відхилення клопотання відповідача про призначення додаткової експертизи, сам позивач заперечуючи проти нього в суді першої інстанції, не заявляв клопотання про призначення експертизи і на стадії апеляційного розгляду, та не представив суду належних і допустимих доказів, які б дозволяли суду провести розподіл будинку за варіантом №1 експертизи: про вартість необхідних будівельних та ремонтно-будівельних робіт по закладенню дверних прорізів між приміщеннями, обладнанню дверних прорізів, по влаштуванню окремих систем інженерних мереж тощо.

Тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що варіант №2 судової будівельно-технічної експертизи не може розглядатися як можливий законний варіант виділу частки зі спірного будинку в натурі.

Згідно з ч. 2 ст. 1225 ЦК України до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

Частиною 5 ст. 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ст. 377 ЦК України, ст. 120 ЗК України в редакції, що діяла на час набуття сторонами права власності на житловий будинок, до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором.

Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.

Якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то у разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування.

При переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено у договорі відчуження будівлі і споруди.

В матеріалах справи наявні суперечливі дані про площу земельної ділянки, що рахується за спірним домоволодінням.

Так, згідно з довідкою №382 від 23 липня 2009 року (а.с. 17) за домогосподарством ОСОБА_5 по вул. Леніна, 38 рахується 0,50 га землі. Відомостей про надання йому земельної ділянки, та якими рішеннями, сільська не має.

Відповідно до довідки №370 від 16 липня 2009 року (а.с. 190), виданої виконкомом Майданської сільської ради, за житловим будинком за даними земельно-шнурової книги рахується земельна ділянка загальною площею 0,4974 га, з яких: 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку; 0,2474 га для ведення особистого селянського господарства. Рішення про приватизацію даних земельних ділянок сільською радою не приймалось, державний акт не видавався.

ОСОБА_1 не звертався до Майданської сільської ради за наданням у власність земельної ділянки за вищевказаною адресою. Разом з тим, він є власником двох земельних ділянок, розташованих за адресою: с. Майдан, вул. Леніна, 38а: 0,2500 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, та 0,1569 га для ведення особистого селянського господарства.

Натомість позивач наполягав на встановленні порядку користування всією земельною ділянкою, розташованою по вул. Леніна, 38 в с. Майдан як тією, що рахується за будинком з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку (0,25 га), так і 0,2474 га, що рахувалися за домоволодінням спадкодавця ОСОБА_5 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, які сторонам у власність чи у користування сільською радою не передавалися.

Відповідних вимог до Майданської сільської ради позивач не заявляв і не залучав її до участі в даній справі.

Крім того, вимоги про встановлення порядку користування земельною ділянкою нерозривно повязані з вимогами про виділ частки з жилого будинку в натурі, зокрема в частині конфігурації частин земельних ділянок, що зайняті відповідними приміщеннями, а тому відмова в задоволенні вимоги про виділ частки з жилого будинку в натурі, унеможливлює задоволення й цих вимог.

Відмова в задоволенні вимог про виділ частки зі спільної часткової власності в натурі не порушує право власності позивача, так як згідно з ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю.

Згідно з ч. 2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не є істотними, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Керуючись ст. 304, 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 27 січня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_6
Судді: (підпис) (підпис)ОСОБА_7 ОСОБА_8
«З оригіналом вірно»

Суддя апеляційного суду Стадник І.М.