Справа № 2- 189/1204/2012 рік
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 вересня 2012 року Біловодський районний суд Луганської області

в складі : головуючого- судді Ткаченко О.Д.

при секретарі- Торби Т. Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Біловодськ цивільну справу за позовом гр. ОСОБА_1 до гр.. ОСОБА_2 про захист честі та гідності, стягнення моральної шкоди у розмірі 77000 гривень , -

В С Т А Н О В И В :

13 серпня 2012 року позивачка гр. ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, після усунення недоліків 28.08.2012 року було відкрито провадження у справі і справа призначена до слухання, в судовому засіданні повністю підтримала свої позовні вимоги.

Гр. ОСОБА_1 вказала, що відповідач гр. ОСОБА_2 в ході судового засідання в Біловодському районному суді під час розгляду цивільного позову по справі № 2-142/1204/2012 подав заперечення до її позовної заяви , де обізвав її брехухою, шантажисткою та особою, яка на чужих плечах хоче виїхати в рай, і, на думку позивачки ці дані порочать честь та гідність позивачки, адже вона нікого не шантажує, не краде, також не збирається виїздити в рай на чужих плечах , з приводу цих слів їй спричинена шкода в розмірі 77000 гривень. З цього приводу позивачка просить суд визнати, що поширена вищевказана негативна інформація в судовому засіданні за іншою справою зі сторони відповідача по іншій цивільній справі є такою, що не відповідає дійсності, порочить її честь, гідність та підриває її імідж порядної та доброчесної людини , тому треба «вмінити» на її користь з відповідача шкоду в заявленому до стягнення розмірі за посягання на її честь і гідність.

Відповідач гр. ОСОБА_2 позовних вимог не визнав та пояснив, що дійсно він в своїх запереченнях у письмовій формі вказав відносно позивачки названі нею слова за те, що вона вимагала від нього по вказаній нею справі 12 мішків пшениці, які коштують приблизно півтори тисячі гривен , тому що він не зміг обробити їй городи з причин технічної несправності власного трактора з квітня по кінець червня 2012 року, але він вважає , що позивачка добра і порядна людина, тому повинна б була забрати свою позовну заяву, щоб дійсно не порочити своє добре імя, а якщо цього вона ще досі не зробила, він вважає за необхідне просити суд не задовольняти її позов.

Вислухавши сторони, оглянувши фрагменти письмових висловлювань відповідача з копії заперечень, як поданих гр. ОСОБА_2 в справі № 2-142/1204/2012 р., за якими дійсно дані деякі оцінки поведінці позивачки за попереднім позовом до відповідача з застосуванням вказаних у позовній заяві гр.. ОСОБА_1 слів, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ст. ст. 10,11 ЦПК України , сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається , як на підставу своїх вимог і заперечень. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Як встановлено при розгляді справи, позивачка не надала суду ніяких доказів , які б свідчили про розповсюдження відповідачем таких даних, які б опорочили їх честь та гідність, або спричинили їй моральну чи якусь іншу шкоду.

Відповідно до ст. 126 Конституції України та ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян.

Як встановлено при розгляді цієї цивільної справи, позивачка просить суд спростувати оціночні судження, які вказав відповідач гр. ОСОБА_2 на її попередню позовну заяву по цивільній справі № 2-142/1204/2012 року і щодо обставин як підстав до заявленого нею предмета позову ,але стосовно іншого предмета позову.

Суд, виходячи з Закону України «Про інформацію» ( в ред. закону від 03.05.2003 року, зі змінами та доповненнями) ніхто не може бути притягнутим до відповідальності за висловлювання оціночних суджень. Також відповідно до ст. 34 Конституції України кожному гарантовано висловлювати судження та оцінки, думки , в т.ч. за ст. 10 Конвенції про захист прав людини (1950р). Виходячи з розяснення Конституційного Суду України від 10.04.2003 року( справа № 1-9/2003) оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема, критика, оцінка дій, а також висловлювання , що не можуть бути витлумачені як таку, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, а саме вживання гіпербол, алегорій , сатири, як оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Окрім того, відповідно до ст. 10 Європейської Конвенції з прав людини(ратифікована Україною17.07.1997 р.) :1) кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів, а за ст.19 Загальної Декларації прав людини (12/10/48) кожна людина має право на свободу переконань і вільне їх виявлення; це право включає свободу безперешкодно дотримуватися своїх переконань та свободу шукати, одержувати і поширювати інформацію та ідеї будь - якими засобами і незалежно від державних кордонів.

Таким чином, зробивши аналіз висловлювань, зроблених відповідачем гр. ОСОБА_2 у своїх запереченнях відносно дій позивачки гр. ОСОБА_1 щодо неї за іншим позовом по справі № 2-142/1204/12, суд не вбачає ознак посягання відповідача на честь та гідність позивачки, де гр. ОСОБА_2 висловлює своє бачення проблеми під своїм кутом зору, яку позивачка намагалася вирішувати у встановлений законом спосіб і в своїх інтересах по іншій цивільній справі, виступаючи як позивач, а гр. ОСОБА_2 як відповідач, при тому кожний із них застосовував свої способи захисту, не виходячи за дозволені законом межі захисту своїх прав як сторін у справі.

За всіх вищевикладених обставин, суд не знаходить підстав для задоволення позову, адже в суді позивачкою не доведено жодних негативних наслідків, які вона могла б отримати від письмових заперечень гр. ОСОБА_2, тому позовні вимоги не можуть бути задоволеними у повному обсязі за їх безпідставністю.

На основі викладеного, керуючись ст. ст.3, 10,11, 14, 60, 62 -64, 88, 213-215 ЦПК України, ст. 3, 13, 16,273 ЦК України, ст. 126 Конституції України, суд-

В И Р І Ш И В :

Гр. ОСОБА_1 в задоволенні позову до гр. ОСОБА_2 про захист честі та гідності, зобовязання спростувати недостовірну інформацію, стягнення шкоди( в тому числі і моральної) в сумі 77000гривень повністю відмовити за безпідставністю заявлених позивачкою позовних вимог.

У звязку з звільненням позивачки від сплати судового збору з гр. ОСОБА_2 з врахуванням його майнового стану як непрацюючої особи на користь держави стягнути судовий збір у мінімальному розмірі 214,60 гривень на р/р 0103, код ОКРО 37336169, банк ГУДКСУ у Луганській області, код 22030001.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Луганської області через суд першої інстанції протягом 10 днів шляхом подання апеляційної скарги через Біловодський районний суд.

Суддя: О.Д.Ткаченко.