У Х В А Л А

13 вересня 2012 року Білоцерківський міськрайонний суд у складі:

головуючого судді Гапоненко А. П. ,

при секретарі Миронова Н. В.,

тестрозглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Біла Церква заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя , -

В С Т А Н О В И В :

Заочним рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 11 липня 2012 року по зазначеній цивільній справі були задоволені позовні вимоги позивача та стягнуто з відповідача ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 вартість Ѕ частини цегляного гаража № 111 в гаражному кооперативі „Молодіжний „ по вул. Молодіжна, 20 м. Біла Церква Київської області в сумі 30339 грн. та судові витрати з оплати судового збору в сумі 414,60 грн. та витрати з оплати експертної оцінки гаража в сумі 500 грн.

26 липня 2012 року до суду надійшла заява відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення та його скасування і призначення до розгляду в загальному порядку на підставі того, що він не був належним чином повідомленим про день час та місце розгляду справи, а також судом невірно встановлені фактичні обставини справи і невірно застосовані норми матеріального права.

Заявник вказав, що суд зробив припущення, що гараж було придбано 05.05.2004 року, а фактично гараж було приватизовано ним, як членом ГК „Молодіжний", тобто безкоштовно переданий йому кооперативом, тому це майно є особистою власністю і розподілу не підлягає пославшись на п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", якщо неподільні речі не можуть бути реально поділені між подружжям відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки кожного з подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у спільній частковій власності. Тобто суд не мав законної підстави стягувати компенсацію 1/2 вартості гаража на користь позивачки без його згоди.

В судове засідання зявився заявник та його представник за угодою адвокат ОСОБА_3, яки вимоги заяви підтримали в повному обсязі, пославшись на обставини та підстави, викладені у заяві, просили її задовольнити

Позивач та її представник за угодою адвокат ОСОБА_4 заперечують проти задоволення заяви, оскільки вона не підтверджена доказами, які мали б істотне значення для правильного вирішення справи, заява необґрунтована, а у справі є поштові повідомлення та докази про належне повідомлення відповідача про розгляд справи.

Заслухавши думку заявника та його представника, позивача та її представника, оглянувши матеріали зазначеної вище цивільної справи, суд вважає, що заява задоволенню не підлягає з наступних підстав.

У відповідності до п. 1 ч. З ст. 231 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення залишити заяву без задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач по справі ОСОБА_1 неодноразово не зявлявся за викликами до суду в загальному порядку будучи належним чином повідомленим про день і час розгляду справи, про що свідчать копії телеграми-повідомлення. Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, давало суду право вирішити цивільний спір при заочному розгляді справи, обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Крім того, відповідач ОСОБА_1 та його представник в заяві про перегляд заочного рішення і судовому засіданні не надали суду доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи.

Посилання заявника на неправильне застосування норм матеріального права також є необґрунтованим та безпідставним, що підтверджено судовим рішенням та матеріалами цивільної справи, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.60 СК України, - майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

У відповідності до ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю

Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними.

У відповідності до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або не є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Враховуючи, що судом не встановлено, що заявник відповідач ОСОБА_1 не зявлявся в судові засідання з поважних причин, не надав доказів, які мали б істотне значення для правильного вирішення справи, керуючись ст. 231 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення - залишити без задоволення.

Розяснити заявнику, що відповідно до ч.4 ст. 231 ЦПК України заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя ОСОБА_5