Справа № 2-1826/11
Провадженя№ 2/541/234/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2012 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Дзюба М.В.

при секретарі - Петрухіной Т.Л..

з участю позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3,

третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Комунальник»та ПАТ «Страхова компанія «Лафорт» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому первісно просив стягнути з відповідача КП «Комунальник»на його користь майнову шкоду, завдану внаслідок пошкодження його автомобіля в ДТП в сумі 10 324,95 гривень, за виготовлення номерних знаків 400 гривень, за проведення експертизи 400 гривень, витрати на таксі в м.Донецк 600 гривень, у відшкодування моральної шкоди 3 000 гривень та понесені судові витрати судовий збір в сумі 125,75 гривень, витрати на ІТЗ в сумі 120 гривень та на правову допомогу 600 гривень.

Під час судового розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги, в редакції заяви від 12.12.2011 року просив суд стягнути у відшкодування заподіяних внаслідок ДТП матеріальних збитків втрату товарної вартості пошкодженого автомобіля 2 174,54 гривень, франшиза в розмірі 1156 гривень, витрати по виготовленню одного пошкодженого номерного знаку 200 гривень, у відшкодування моральної шкоди 3500 гривень, витрати на правову допомогу 600 гривень за складання позовної заяви та 2000 гривень в суді, а також понесені судові витрати судовий збір 125,75 гривень та ІТЗ 120 гривень.

В судовому засіданні 27.01.2012 року позивач відмовився від позовних вимог в частині стягнення франшизи в сумі 1156 гривень та його відмову від цієї частини позовних вимог прийнято судом.

В суді позивач підтримав уточнені позовні вимоги, просив суд його позов задовольнити в повному обсязі. В обґрунтування позову зазначив, що 08.08.2011 року, його автомобіль було пошкоджено внаслідок зіткнення з автомобілем ЗІЛ, який належить відповідачу КП «Комунальник»та яким керував ОСОБА_4 ДТП сталось з вини водія ОСОБА_4 Збитки за виключенням втрати товарної вартості, франшизи та інших витрат відшкодувала страхова компанія, з якою він раніше укладав договір страхування КАСКО. На теперішній час не відшкодованими залишились сума втрати товарної вартості пошкодженого автомобіля за висновком експерта 2 174, 54 гривень, витрати на поїздку в м.Донецьк з метою зустріти в аеропорті свою доньку 600 гривень, витрати по проведенню експертної оцінки заподіяної матеріальної шкоди 400 гривень, а також понесені судові витрати та витрати на правову допомогу в загальній сумі 2600 гривень. Моральну шкоду оцінює в 3 500 гривень, обґрунтовуючи її тим, що було пошкоджено належний йому автомобіль, під час аварії він пережив стрес, через що в подальшому був вимушений звертатись до невропатолога та проходити курс лікування.

Представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала, вважала їх цілком обґрунтованими та доведеними, а тому просила позов ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Представники відповідача КП «Комунальник»ОСОБА_3 та ОСОБА_5 проти позову заперечували, посилаючись на необґрунтованість та недоведеність позовних вимог в частині стягнення витрат на поїздку, на проведення експертизи та витрат на правову допомогу. Не заперечували проти того, що ДТП сталось з вини водія КП «Комунальник»ОСОБА_4, який скоїв зіткнення з автомобілем позивача з необережності.

Відповідач ПАТ «СК «Лафорт» в своїх письмових запереченнях позов визнало частково лише в частині стягнення половини франшизи. В задоволенні решти позовних вимог заперечувало, посилаючись на норми Закону України «Про загальнообовязкове державне страхування відповідальності власників наземних транспортних засобів»та заяву позивача про відсутність будь-яких матеріальних претензій до страхової компанії, яку він особисто подавав. Просив розглянути справу за відсутності представника страхової компанії.

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, однак такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що 08 серпня 2011 року, приблизно о 14 годині 20 хвилин, на перехресті вул..Бахчиванджи та пр..Будівельників в м.Маріуполі, сталась дорожньо-транспортна подія за участю водія ОСОБА_1, який керував належним йому на праві власності автомобілем НОМЕР_1, та водія КП «Комунальник»ОСОБА_4, який керував належним підприємству автомобілем НОМЕР_2. Внаслідок зіткнення належний ОСОБА_1 автомобіль «Ніссан»отримав механічні ушкодження.

Відповідно до ст..1187 ч.2 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідних правових підставах володіє транспортним засобом.

За п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, спричинена внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, спричинена одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Постановою Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 23.08.2011 року ОСОБА_4 визнано винним у порушенні п.13.1 ПДР України, однак провадження по справі закрито на підставі ст..22 КУпАП із оголошенням йому усного зауваження.

Згідно ст..22.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоровю, майну.

Транспортний засіб позивача ОСОБА_1 був застрахований в АТ «Страхова компанія «АХА Україна»за договором добровільного страхування №3070598.

Страховий випадок з участю забезпеченого договором транспортного засобу стався 08.08.2011 року.

На підставі проведеної оцінки та згідно страхового акту, АТ «Страхова компанія «АХА Україна»перерахувала у відшкодування заподіяної матеріальної шкоди ОСОБА_1 грошову суму 37 853,15 гривень.

При цьому, згідно наявної в матеріалах справи копії заяви, Асланов наступного дня після настання страхового випадку, тобто 09.08.2011 року, добровільно відмовився від відшкодування заподіяних йому матеріальних збитків страховою компанією «Лафорт», в якій була застрахована цивільно-правова відповідальність КП «Комунальник».

Відповідно до ст..1192 ЦК України розмір збитків, які підлягають відшкодування потерпілому, визначається виходячи із реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи чи виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як вбачається з п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Втрата товарної вартості автомобіля є збитками, однак відповідно до п.32.7 ст.32 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»в редакції, що діяла на момент ДТП, страховик не відшкодовує шкоду, повязану із втратою товарного вигляду автомобіля.

У звязку із вищевикладеним, вартість втрати товарного вигляду автомобіля у розмірі 2 174,54 гривень, визначену експертним висновком, має відшкодовувати власник транспортного засобу КП «Комунальник». Також КП «Комуальник»має відшкодувати витрати по виготовленню одного номерного знаку в розмірі 200 гривень, підтверджені відповідною квитанцією, а також витрати по проведенню експертизи визначення вартості шкоди, оскільки такі витрати позивач поніс у звязку із відновленням свого порушеного права та вони відносяться до завданих матеріальних збитків.

Що стосується стягнення понесених позивачем витрат на оплату поїздки на таксі до м.Донецька в сумі 600 гривень, то суд такі вимоги визнає безпідставними та у їх задоволенні відмовляє, оскільки такі витрати не повязані із відновленням пошкодженого автомобіля або відновленням порушеного права.

Стосовно позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди суд виходив з наступного.

Згідно ст..23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, спричиненої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: в фізичному болю та стражданнях, які особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим пошкодженням здоровя; душевних стражданнях внаслідок протиправної поведінки відносно її, членів родини або інших близьких родичів; душевних стражданнях внаслідок втрати або пошкодження її майна; приниженні честі та гідності особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

За ст..1167 ЦК України моральна шкода, спричинена фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її спричинила, за наявності її вини.

Щодо позовних вимог в частині стягнення заподіяної моральної шкоди, то суд враховує наведені позивачем доводи щодо тих негативних наслідків, які спричинені неправомірними діями відповідача, зміну звичного образу життя та моральних страждань позивача, однак враховуючи самі обставини та механізм ДТП, моральні страждання, які позивач зазнав у звязку із пошкодженням його автомобіля, вважає заявлений розмір відшкодування завищеним та знижує його до розумних меж. При цьому суд враховує, що автомобіль позивача був застрахований за договором КАСКО (повна матеріальна відповідальність), при настанні страхового випадку позивач самостійно, на власний розсуд, обрав вид страхового відшкодування та страховика, відмовившись письмово від отримання відшкодування в страховій компанії відповідача, страховик «СК «АХА Україна»у передбачений законом та договором термін здійснив позивачеві виплату страхового відшкодування у достатньому для виконання відновлювальних робіт розмірі та автомобіль був відновлений через нетривалий час. Окрім того, знижуючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд звертає увагу на те, що згідно записів в оглянутій в судовому засіданні амбулаторній картці ОСОБА_1, той з 2004 року періодично звертається до невропатолога через наявні в нього захворювання нервової системи, а в 2011 року звернувся до невропатолога більше ніж через тиждень після ДТП. За таких обставин, враховуючи їх в сукупності, а також враховуючи ступінь вини заподіяча шкоди, суд знижує розмір заявлених вимог в частині відшкодування моральної шкоди до 1000 гривень.

В частині вимог про стягнення витрат на оплату правової допомоги суд такі вимоги задовольняє частково. Так, в частині стягнення витрат по наданню правової допомоги до звернення до суду адвокатом ОСОБА_6 в розмірі 600 гривень, то суду не надано визначення кожної наданої послуги і кількості витраченого на це часу, а тому суд позбавлений можливості перевірити обґрунтованість таких витрат на відповідність вимогам Постанови Кабінету Міністрів України №590 від 27.04.2006 року, за додатком до якої якщо компенсація сплачується іншою стороною, то її граничний розмір повинен не перевищувати суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі виплачується 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. В частині стягнення витрат на оплату правової допомоги, наданої позивачеві в суді адвокатом ОСОБА_2, то вона приймала участь у справі як представник позивача та користувалась процесуальними правами представника сторони, а не особи, яка надає правову допомогу, а тому, виходячи із наданої суду довідки, відшкодуванню підлягають витрати на надання правової допомоги до вступу адвоката ОСОБА_2 до участі у даній цивільній справі як представника позивача - вивчення матеріалів справи 1 година, вивчення нормативних документів 1година, складання уточненої позовної заяви 1,5 години, а всього 3,5 години (із розрахунку 40% від мінімальної заробітної плати в Україні в грудні 2011 року - 1004 гривні, за 1 годину роботи) х 401,6 грн , а всього в сумі 1 405,60 гривень.

Таким чином, прийшовши до висновку про часткове задоволення позовних вимог, суд розподіляє судові витрати наступним чином. Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір в сумі 117,25 гривень та 8,5 гривень в частині вимог немайнового характеру, а також витрати на ІТЗ 120 гривень. Оскільки судовий збір, це плата яка стягується при зверненні до суду, а позивач звертався до суду до набуття чинності Законом України «Про судовий збір», пропорційно розміру задоволених позовних вимог, стягненню з відповідача КП «Комунальник»на користь ОСОБА_1 підлягають: судовий збір в сумі 51 гривень в частині вимог майнового характеру, судовий збір в сумі 8,5 гривень в частині вимог немайнового характеру, а всього судового збору 59,50 гривень, та витрати на ІТЗ в сумі 120 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст.10, 58-60, 212-215 ЦПК України, ст..22, 23, 1166, 1167, 1187, 1192 ЦК України, п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства «Комунальник»на користь ОСОБА_1 у відшкодування матеріальної шкоди - суму втрати товарної вартості автомобіля 2 174,54 гривень, витрати по виготовленню номерного знаку 200 гривень, вартість проведення експертизи 400 гривень, а всього матеріальної шкоди 2 774,54 гривень; витрати на правову допомогу 1 405,60 гривень, та у відшкодування моральної шкоди 1000 гривень. В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з КП «Комунальник»на користь ОСОБА_1 у відшкодування понесених судових витрат судовий збір в сумі 59,50 гривні та витрати на ІТЗ в сумі 120 гривень.

На рішення може бути подана апеляція до Апеляційного суду Донецької області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Дзюба М. В.