Справа № 1625/2838/12
Номер рядка звіту 26
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"14" серпня 2012 р. м. Полтава

Полтавський районний суд Полтавської області

у складі головуючого судді Цибізової С.А.

при секретарі Розсоха Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, при розгляді позовної заяви ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з позовом про стягнення боргу за договором позики посилаючись при цьому на те, що 19 липня 2011 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено договір позики, згідно якого ОСОБА_2 передав позичальнику ОСОБА_3 26 000,00 грн. на умовах повернення даних коштів до 31 серпня 2012 року. На підтвердження укладання договору позики, відповідач надав розписку про отримання коштів від 19.07.2011 року. Істотною умовою договору позики, обумовленого сторонами виступав строк та порядок повернення позики. Зокрема відповідач брав зобовязання повернути кошти взяті у борг згідно зазначеного в розписці графіку частинами, зокрема: вересень 2011 року 2000,00 грн.; жовтень 2011 року 2000,00 грн.; листопад 2011 року 2000,00 грн.; грудень 2011 року 2000,00 грн.; січень 2012 року 2000,00 грн.; лютий 2012 року 2000,00 грн.; березень 2012 року 2500,00 грн.; квітень 2012 року 2500,00 грн.; травень 2012 року 2500,00 грн.; червень 2012 року 2500,00 грн.; липень 2012 року 2500,00 грн.; серпень 2012 року 1500,00 грн. З моменту настання строку виконання зобовязання зокрема починаючи з 30 вересня 2011 року позивач неодноразово вимагав почати виконувати взяті позивальником на себе зобовязання, згідно договору позики.

Відповідачем частково було в розмірі 3000,00 грн. погашено борг. Відтак сума основного боргу складає 23 000,00грн. Просив стягнути з відповідача 23 000,00 грн. основного боргу, 525,53 грн., 3% річних, 230 грн., інфляційних витрат.

Відповідач в судове засідання не зявився, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав частково, а саме в частині основної суми заборгованості в розмірі 23000 грн.; витрат на правову допомогу в розмірі 2500 грн. та судові витрати в розмірі 293,54 грн., в іншій частині позовні вимоги не визнав та просив позов задовольнити частково.

Згідно ст. 174 ЦПК У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Суд дійшов висновку, що визнання позову відповідачем щодо покладення на нього 2500,00грн витрат на правову допомогу суперечить ст. 84 ЦПК України, та ЗУ Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справахвід 20.12.2011 р. в звязку із чим суд не приймає визнання позову у цій частині позовних вимог, і продовжує розгляд справи.

Відповідно до ст.84 ЦПК України граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом

Відповідно до ЗУ Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справахвід 20.12.2011 р., який набув чинності з 01.01.2012 р. розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

З наданих суду документів, неможливо встановити обсяги надання правової допомоги, в звязку з чим суду не можливо встановити граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу відповідно до вимог законодавства.

Судом також встановлено, що визнання позову відповідачем щодо покладення на нього 293,54 грн. витрат суперечить ст.88 ЦПК України, та ст. 4 Закону України Про судовий збір.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно зі ст.4 Закону України Про судовий збірсудовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, який сплачується на відповідний рахунок із зазначенням необхідних реквізитів.

На підставі викладеного і керуючись ст.174 ЦПК України,-

У Х В А Л И В :

Відмовити у прийнятті визнання відповідачем позову в частині витрат на правову допомогу в розмірі 2500 грн. та судових витрат в розмірі 293,54 грн.

Слухання справи продовжити.

Ухвала може бути оскаржена у порядок та строки передбачені ЦПК України

Суддя: С. А. Цибізова