Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"19" листопада 2012 р. Бердянський міськрайонний суд Запорізької області

у складі: головуючого - судді Пустовіт З.П.

при секретарі: Гоноболіній О.І.

з участю позивача ОСОБА_1,, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на період навчання,

ВСТАНОВИВ:

Позивач у вересні 2012 року звернулася до Бердянського міськрайонного суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з нього на свою користь аліменти на утримання дочки, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 300,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позову і до закінчення нею навчання в БДПУ. В обґрунтування позову зазначила, що 10.08.1991 року Бердянським РАЦС був зареєстрований їх шлюб з відповідачем, від якого вони мають двох дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. 15.02.2007 року вони з відповідачем розірвали шлюб та разом не проживають. ОСОБА_3 виплачує на сина аліменти в розмірі 300,00 грн. щомісячно. Вона працює на комунальному підприємстві Бердянської міської ради «Міський стадіон»секретарем, але з травня 2012 року заробітну плату не отримує у звязку з відсутністю фінансування. Дочка ОСОБА_4 вступила на перший курс групи відділення української та зарубіжної філології Бердянського державного педагогічного університету. Термін навчання з 01.09.2012 року до 30.06.2016 року.

У судовому засіданні позивач підтримала позов повністю, пояснивши додатково, що дочка навчається на державному замовленні, отримує стипендію 799,00 грн. У вересні 2012 року їй частково сплатили заборгованість по заробітній платі в сумі 400 грн. як аванс за травень 2012 року. Утримувати дітей їй допомагає її бабка, розмір пенсії якої становить 2700 грн. Вважає, що відповідач може надавати аліменти на період навчання дочки, оскільки розмір його заробітної плати більший, ніж приватний підприємець зазначає в своїх довідках про доходи. Крім цього, він має кошти наймати адвоката, брати кредити в банку та утримувати свою цивільну дружину.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_2 позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні, оскільки відповідач не має можливості надавати в даний час матеріальну допомогу на період навчання дорослої дочки. При цьому пояснив, що відповідач працює водієм у ФОП ОСОБА_6, отримує заробітну плату в розмірі 1400,00 грн. Із отримуваної заробітної плати він щомісячно сплачує аліменти позивачу на утримання неповнолітнього сина в розмірі 300 грн., що підтверджується фіскальними чеками про переказ коштів. Також він сплачує комунальні послуги, які взимку складають в середньому 500-600 грн. на місяць, а влітку 300 грн., про що надані копії квитанцій. У звязку із скрутним матеріальним становищем він взяв кредит в ПАТ «Приватбанк»на споживчі потреби, розмір якого на даний час становить 6322,86 грн., який він зобовязаний погашати по 500 грн. щомісячно. Крім цього, він проживає разом із своєю матірю ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 , і ОСОБА_8, з якою він перебуває у незареєстрованому шлюбі. Його мати отримує пенсію в розмірі 1188,10 грн. Проте за станом здоровя вона вимушена постійно купувати ліки на суму приблизно 300 грн., інша частина пенсії витрачається на її харчування , тому він ще утримує і свою матір. Його цивільна дружина є безробітною, отримує допомогу по безробіттю в розмірі 800 грн., при цьому оплачує навчання дочки в розмірі 1100 грн. на квартал, тому він утримує також і ОСОБА_8 Крім цього, відповідач періодично спілкується з дітьми і крім перерахування аліментів на утримання сина, надає йому кошти на кишенькові витрати. В той час дочка ОСОБА_4 навчається в БДПУ на державному замовленні, у звязку з чим отримує стипендію близько 800 грн., що є більшим розміром, ніж він перераховував аліментів на її утримання. У звязку з тим, що відповідач не має можливості надавати матеріальну допомогу дочці, просить відмовити в позові.

Заслухавши позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що позивач перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі в період з 10.08.1991 року по 15.02.2007 року, що підтверджується її поясненнями та копією свідоцтва про розірвання шлюбу.

За рішенням суду від 22.08.2011 року з відповідача на користь позивача стягнуті аліменти на утримання дочки ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 300,00 грн., починаючи з 11.04.2011 року і до її повноліття до 09.07.2011 року, та на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. щомісячно, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду і до його повноліття, тобто до 18.07.2021 року, що підтверджується копією вступної та резолютивної частини рішення від 22.08.2011 року.

Згідно довідки Бердянського державного педагогічного університету №12403 від 14.09.2012 року, ОСОБА_4 є студенткою 1 курсу 11а групи відділення української та зарубіжної філології інституту філології та соціальних комунікацій Бердянського державного педагогічного університету денної форми навчання за державним замовленням. Термін навчання з 01.09.2012 року по 30.06.2016 року.

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

За розясненнями, які містяться у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів , обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязковою сукупністю таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Судом встановлено, що позивач навчається на бюджетній формі та отримує з вересня 2012 року стипендію в розмірі 899 грн., зі слів позивача.

Згідно довідки фізичної особи підприємця ОСОБА_6, відповідач працює водієм та отримує заробітну плату з липня 2012 року в розмірі 1400,00 грн.

Як вбачається з довідки КП Бердянської міської ради «Міський стадіон»№168 від 20.09.2012 року позивач працює секретарем, їй нарахована заробітна плата з квітня по серпень 2012 року, проте у звязку з відсутністю фінансування з міського бюджету з травня 2012 року заробітна плата не виплачувалася. Проте, позивач в судовому засіданні пояснила, що у вересні 2012 року їм почали погашати заборгованість, вона отримала аванс за травень в сумі 400 грн. Також пояснила, що проживає разом з бабкою однією сімю, розмір пенсії якої становить 2700 грн.

Статтею 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Відповідач в обґрунтування своїх заперечень на позовну заяву надав копії фіскальних чеків про переказ позивачу аліментів на утримання сина в розмірі по 300 грн. щомісячно з лютого по листопад 2012 року включно, копії квитанцій про сплату комунальних послуг з водопостачання, електропостачання, опалення, вивіз твердих побутових відходів, телефону більш ніж на 300 грн.

Крім цього, суд не може не враховувати наявність у відповідача кредитних зобовязань перед ПАТ КБ «Приватбанк»станом на 31.10.2012 року в розмірі 7292,87 грн., з щомісячним поверненням кредиту в сумі 500 грн., що підтверджується копією виписки по кредитній картці ОСОБА_3

Разом з тим, суд не приймає до уваги посилання представника відповідача на витрати ОСОБА_3 на утримання своєї матері та цивільної дружини, оскільки, згідно копії довідки управління ПФУ у м.Бердянську та Бердянському районі №2888 від 13.11.2012 року, ОСОБА_7 отримує пенсію в розмірі 1188,10 грн., а щомісячних витрат на придбання ліків в сумі 300 грн. відповідачем не надано, як і лікарських призначень. Так само ним не представлено суду доказів щодо проживання однією сімєю з цивільною дружиною та понесених на її утримання витрат, враховуючи, що згідно своїх же заперечень, вона отримує допомогу по безробіттю в Бердянському міському центрі зайнятості в розмірі 800 грн.

Між тим суд враховує, що відповідач після сплати на користь позивача тільки самих аліментів в сумі 300 грн. на неповнолітнього сина, без врахування витрат на погашення кредиту, комунальних послуг, на своє утримання має суму коштів, яка є меншим розміром, ніж встановлений законодавством на 01.10.2012 року прожитковий мінімум в розмірі 1161 грн.

Дочка сторін, згідно представленої довідки університету, навчається на державному замовленні та отримує стипендію близько 800 грн., тобто витрат на навчання не несе. Крім цього за станом здоровя, на думку суду, може підробляти у вільний від навчання час.

Суд також приймає до уваги, що позивач працює на постійній основі, має заробітну плату в розмірі 1137 грн., проте предявила позов в період її тимчасової затримки через брак фінансування з міського бюджету. Втім сама не заперечувала, що їм почали погашати заборгованість. Суд також враховує, що позивач з дітьми проживають разом з бабкою ОСОБА_9, згідно довідки ТОВ «Керуюча компанія «Коменерго-Бердянськ»№1475 від 12.10.2012 року, та, зі слів позивача, має розмір пенсії у 2700 грн. та може надавати допомогу з пенсії на навчанні правнучці.

Суд, крім цього, звертає увагу на те, що позивач в обґрунтування позову посилається лише на ст.181 СК України, яка регулює аліментні зобовязання батьків до повноліття дітей, втім як обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, передбачений ст.ст.198-201 СК України. При цьому в позовній заяві взагалі ніяким чином не обґрунтовує потребу дорослої дочки у матеріальній допомозі, повязаної із її навчанням, та не надає ніяких доказів щодо витрат на навчання.

З урахуванням встановлених обставин у своїй сукупності, суд приходить до висновку, що відповідач на даний час неспроможний надавати матеріальну допомогу повнолітній дочці, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду, судові витрати слід віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,11, 58-60, 62,64, 212-215 ЦПК України, ст.199,200 СК України, п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів , суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на період навчання відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через Бердянський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_10