Справа № 230/4206/12
У Х В А Л А

26 жовтня 2012 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Славінської Н.Л.

з участю:

секретаря судового засідання Бабиної І.Д.

представника:

відповідача ФГ «САМ+ЛТС» - ОСОБА_1

адвоката ОСОБА_1 ОСОБА_2

розглянувши у попередньому судовому засіданні по справі за позовом ОСОБА_3 до Фермерського господарства «САМ + ЛТС» про усунення перешкод у використанні земельних ділянок та стягнення шкоди і витрат заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В :

В попередньому судовому засіданні 26.10.2012 року позивачем ОСОБА_3 подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить заборонити відповідачу та його посадовим особам проводити будь-які роботи на його земельній ділянці №179 площею 1,1625 га під багаторічними насадженнями за межами населеного пункту на території Рахнівсько-Лісової сільської ради, а саме: заборонити ходити чи їздити, обприскувати, обрізати дерева, вивозити гілля та вчиняти інші дії. В обґрунтування заяви позивач зазначив, що в попередньому судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 позов не визнала, повідомила, що і надалі має намір використовувати його земельну ділянку для власних потреб, проводити там роботи по обробітку (обрізку дерев, вивезення гілля), що призведе до погіршення стану земельної ділянки, а тому виникла потреба у забезпеченні позову.

В попередньому судовому засіданні позивач ОСОБА_3 заяву підтримав, посилаючись на ті самі обставини.

Представник відповідача ОСОБА_1 та її адвокат ОСОБА_2 заперечували щодо задоволення заяви про забезпечення позову, посилаючись на безпідставність та необґрунтованість припущень позивача, оскільки заяв про використання земельної ділянки позивача ОСОБА_1 в попередньому судовому засіданні не робила, пояснень з приводу позовної заяви не надавала, зазначивши лише про те, що не визнає позов. Підстав для забезпечення позову такими способами, як вказує позивач, немає, так як предметом спору не є використання відповідачем садових дерев.

Вивчивши матеріали цивільної справи, розглянувши заяву про забезпечення позову, вислухавши думки учасників судового засідання, суд вважає, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Разом з тим, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у звязку із якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, необхідні для забезпечення позову (ч.2 ст.151 ЦПК України).

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (ч.3 ст.152 ЦПК України).

У заяві щодо вимоги про забезпечення позову та в попередньому судовому засіданні позивач не зазначив обґрунтованих причин, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, та не обґрунтував необхідність забезпечення позову на стадії попереднього судового засідання, а також, не обгрунтував необхідність застосування саме такого виду забезпечення позову, як заборона вчиняти дії по обробітку дерев.

Посилання позивача на те, що в попередньому судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_1 заявила про те, що має намір використовувати належну йому земельну ділянку для власних потреб, проводити там роботи по обробітку обрізку дерев, вивезення гілля, не відповідає дійсності, оскільки представник відповідача не надавала таких пояснень в силу вимог ст. 130 ЦПК України, якою не передбачено надання пояснень з приводу позову. ОСОБА_1 в попередньому судовому засіданні лише повідомила суд на запитання головуючого судді на виконання вимог ст.130 ЦПК України, про те, що позов не визнає.

Тому, формулювання позивачем підстави забезпечення позову з посиланням на обставини, що не відповідають дійсності, не може бути прийнято судом, як доказ в обґрунтування необхідності такого забезпечення.

Разом з тим, в попередньому судовому засіданні не досліджувалися докази щодо самовільного, на думку позивача, використання відповідачем належної йому земельної ділянки.

Оскільки не зясовані обставини самовільного використання відповідачем земельної ділянки, належної позивачу, що є необхідним для забезпечення позову, то суд вважає звернення позивача із заявою про забезпечення позову передчасним.

Відсутність зазначених відомостей у заяві про забезпечення позову, а саме: зазначення обґрунтованих причин, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, та зазначення необхідності забезпечення позову на стадії попереднього судового засідання, не співмірність вимог про забезпечення позову тим позовним вимогам, з якими ОСОБА_3 звернувся до суду, позбавляє суд дійти висновку про наявність достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, а також робить неможливим виконання такої ухвали суду, тому вимоги позивача про забезпечення позову задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 151-153, 210 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову, підтриманої ним в попередньому судовому засіданні, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: