Суворовський районний суд міста Одеси
Справа № 1527/1238/12
2012 рік
РІШЕННЯ

Іменем України

20 вересня 2012 року Суворовський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді Гудіної Н.І.

при секретарі Мельніченко Г.О.

розглянув у відкритому судовому засіданні в місті Одесі

справу за позовом

ПАТ « ОСОБА_1 про звернення стягнення,

Установив:

Позивач звернувся із зазначеним позовом до суду в якому просить стягнути з відповідача суму боргу за кредитним договором від 10.08.2007р. в розмірі 105272,67 грн., яка в свою чергу складаються з заборгованості за кредитним договором в розмірі 8357,33 доларів США, суми боргу за нарахованими відсотками за користування кредитом в розмірі 2669,87 доларів США, заборгованість по комісіях за користування кредитом в розмірі 480 доларів США, пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань в розмірі 1042,56 доларів США, штраф (фіксована частина) 31,37 доларів США, штраф (процентна складова) 627,49 доларів США що за офіційним курсом української гривні по відношенню до долару США (7,97 гривень за 1 долар США) дорівнює 105272,67 гривень, шляхом звернення стягнення на предмет застави квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 43,40 кв.м. що належить відповідачу, шляхом продажу вказаної квартири ПАТ КБ «Приват Банк`з іншою особою покупцем, з отриманням Витягу з Державного реєстру прав власності, з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість, а також наданням позивачу всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Крім того позивач просить виселити з спірної квартири відповідачку. Свої вимоги представник позивача обґрунтовував тим, що відповідач не виконав прийняті на себе зобов`язання по кредитному договору, внаслідок чого у нього виникла перед Банком заборгованість у розмірі зазначеному вище. Наведені обставини стали підставою для звернення до суду.

Сторони у судове засідання не з`явилися. Про час і місце слухання справи повідомлялися належним чином. В матеріалах справи є заява представника позивача про підтримання позовних вимог і розгляд справи у її відсутності.

Відповідач повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив, і з заявою про відкладення справи не звертався.

Вивчив матеріали справи, встановив факти та відповідні до них правовідносини, суд доходить висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини.

10.08.2007 року між позивачем та відповідачем був укладений кредитний договір №ODMLGА00000387, відповідно до якого ПАТ КБ «ПриватБанк`надає відповідачу грошові кошти у сумі 12740,00 доларів США, а останній повинен був повертати його зі сплатою 11,04% річних щомісячно на суму залишку заборгованості по кредиту, з кінцевим терміном повернення 10.08.2017 року.

А.с.10-15

Відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання, відповідно до розрахунку станом на 02 листопада 2011 року загальна заборгованість за кредитним договором склала 13208,62 доларів США, яка в свою чергу складаються з заборгованості за кредитним договором в розмірі 8357,33 доларів США, суми боргу за нарахованими відсотками за користування кредитом в розмірі 2669,87 доларів США, заборгованість по комісіях за користування кредитом в розмірі 480 доларів США, пеня за несвоєчасне виконання зобовязань в розмірі 1042,56 доларів США, штраф (фіксована частина) 31,37 доларів США, штраф (процентна складова) 627,49 доларів США що за офіційним курсом української гривні по відношенню до долару США (7,97 гривень за 1 долар США) дорівнює 105272,67 гривень.

А.с.5-7

Крім основного договору кредитування, між сторонами 10 серпня 2007р. був укладений та нотаріально посвідчений іпотечний договір за умовами якого відповідач в рахунок забезпечення кредитного договору передав АТ КБ «ПриватБанк`іпотеку у вигляді квартири АДРЕСА_1 .

А.с.18-20

Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.525 ЦПК України, одностороння відмова від виконання договірного зобов`язання не допускається.

Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ч. 3 цієї же статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч.2 ст.533 ЦК України, якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до ч.1 ст.589 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку»№ 898-ІУ, У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч.1 ст.35 Закону України № 898-ІУ, у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушенного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Згідно ст.39 Закону України №898-ІУ, у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягаютьсплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Право звернення стягнення на предмет іпотеки також між сторонами було визначено в п. 16.7.2 зазначеного вище договору іпотеки.

Згідно п. 1 Розділу VI Закону України від 05.06.2003 № 898-IV «Про іпотеку», названий закон та внесені на його підставі зміни до законодавчих актів, зокрема, до ст. 109 Житлового кодексу УРСР, набрали чинності з 1 січня 2004 р.

Виселення мешканців водночас врегульоване нормативно-правовими актами однакової сили, які за змістом не суперечать один одному та не містять колізійних норм.

У відповідності до ч. 2 ст. 39 Закону України від 05.06.2003 року № 898-IV «Про іпотеку»: «Одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.»

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 40 Закону України від 05.06.2003 року № 898-IV «Про іпотеку» «Звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Ст. 39 Закону України від 05.06.2003 року № 898-IV «Про іпотеку» містить чіткий припис, щодо можливості одночасного ухвалення судом рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення мешканців.

Частини 1 та 2 ст. 40 Закону України від 05.06.2003 року № 898-IV «Про іпотеку» передбачають можливість виселення мешканців в порядку, встановленому законом після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, не конкретизуючи при цьому суб`єкта, який прийняв таке рішення.

Відповідно до ст. 109 ЖК України встановлюється порядок виселення мешканців з переданих в іпотеку жилих приміщень. Згідно з ч. 3 ст. 109 ЖК України, після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобов`язані на письмову вимогу кредитора або нового власника цього жилого приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Позивач повідомляв відповідача про прийняття рішення щодо звернення стягнення на предмет іпотеки і в зв`язку з цим запропонував звільнити предмет іпотеки у місячний термін. .

Частина 4 ст. 109 ЖК України передбачає, що виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення, є підставою для надання цим громадянам жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання відповідно до статті 132-2 цього Кодексу. Відсутність жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання або відмова у їх наданні не тягне припинення виселення громадян з жилого приміщення, яке є предметом іпотеки.

На підставі викладеного, оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, приймаючи до уваги недопустимість односторонньої відмови від виконання договірного зобов`язання, суд вважає, що пред`явлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ст.88 ЦПК України пропорційно задоволеним позовним вимогам суд стягує з відповідача на користь АТ КБ «Приват-Банк`судовий збір в розмірі 1267,33 гривень.

Керуючись ст.ст.10,11,57,64,88,174,209,212-215,217,218,224-227 ЦПК України,1054 ЦК України,ч.1 ст. 549 ЦК України,ч.2 ст.533 ЦК України, ч.1 ст.589 ЦК України,ч.1 ст.33 ,ч.1 ст.35, ч. 2 ст. 39, ч. 1, ч. 2 ст. 40 Закону України від 05.06.2003року № 898-IV «Про іпотеку»,ст. 109 ЖК України,Частина 4 ст. 109 ЖК України, -

Вирішив:

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк`задовольнити.

В рахунок погашення боргу за кредитним договором від 10.08.2007р. в розмірі 13208,62 доларів США, звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 , шляхом продажу публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк`вказаної квартири, за початковою ціною, яка дорівнює заставної вартості предмета застави, що визначена договором іпотеки від 10 серпня 2007р. в розмірі 141400,00 гривень, що в еквіваленті складає 17742,00 доларів США, або за будь-якою іншою ціною, визначеною на момент продажу відповідно до законодавства України, з укладанням від імені ОСОБА_2 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням Комерційному банку «ПриватБанку «всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Виселити ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк`судовий збір в розмірі 1267,33 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд Суворовського району міста Одеси шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги .

Суддя -