Справа № 2-927/11
"19" березня 2012 р.
Дніпровський районний суд
м.Дніпродзержинська Дніпропнтровської
у складі: головуючого
судді Ковальової А.Б.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпродзержинську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи,
які не заявляють самостійних вимог
-Дніпродзержинська міська рада,
виконком Дніпродзержинської міської
ради, Товариство з обмеженою
відповідальністю «Землеустрій»,
ОСОБА_3 про визнання недійсним
державного акту на земельну ділянку,
визнання права на безоплатну
приватизацію земельної ділянки, -
Відповідач та його представник в
судове засідання не з'явилися, до
судового розгляду справи заперечення
проти позову або заяви про розгляд
справи за їх відсутності суду не
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про визнання недійсним
Державного акту на земельну ділянку,
визнання права на безоплатну
приватизацію земельної ділянки. На
обґрунтування позову посилається на
те, що рішенням Дніпродзержинського
міськвиконкому від 08 липня 1999 року № 189
ОСОБА_3 було надане в постійне
користування земельну ділянку АДРЕСА_1,
площею 0,1000 га, для будівництва
житлового будинку з господарськими
будівлями та спорудами по проекту
забудови, узгодженому управлінням
головного архітектора; 12 квітня 2001
року було здійснене встановлення меж
земельної ділянки в натурі на
місцевості, і 27 квітня 2011 року був
затверджений Генеральний план ділянки
будинку. На наданій в користування
земельній ділянці ОСОБА_3 побудував
житловий будинок, який був прийнятий в
експлуатацію 13 вересня 2007 року, і 27
вересня 2007 року виконкомом
Дніпровської районної ради м.
Дніпродзержинська йому було видано
свідоцтво про право власності не
нерухоме майно серії ЯЯЯ №223640. 27
вересня 2007 року право власності на
ім'я ОСОБА_3 на збудований ним
житловий будинок, розташований по
АДРЕСА_1 було зареєстрованому в
Єдиному державному реєстрі прав на
нерухоме майно, на підтвердження чого
йому був виданий Витяг про реєстрацію
права власності на нерухоме майно,
номер витягу 16083925, реєстраційний номер
20440002. 28 вересня 2007 року за нотаріально
посвідченим договором купівлі-продажу
він, позивач, придбав вищевказаний
будинок, зареєструвавши 11 жовтня 2007
року своє право власності на придбане
нерухоме майно в ОКП
«Дніпродзержинське БТІ». Після
придбання права власності на житловий
будинок, 22 жовтня 2007 року, він,
позивача, звернувся до В.о. міського
голови щодо безоплатної приватизації
земельної ділянки, але отримав відмову.
Як було зазначено в листі начальника
управління земельних ресурсів від 23
листопада 2007 року, згідно даних
державного земельного кадастру,
земельна ділянка, на якій виконане
«самовільне»будівництво житлового
будинку, була приватизована ОСОБА_2
Вважає, що відмова щодо приватизації
земельної ділянки, на якій
розташований житловий будинку є
необґрунтованою та порушує його право
на одержання земельних ділянок із
земель державної і комунальної
власності в межах норм безоплатної
приватизації земельних ділянок
громадянами, оскільки до нього, як до
набувача нерухомого майна, правомірно
повинно було перейти право
користування тією частиною земельної
ділянки, на якій розмішений житловий
будинок, та частиною ділянки, яка
необхідна для його обслуговування.
Згідно довідки державного земельного
кадастру від 21 листопада 2007 року,
земельна ділянка площею 0,1000 га, що
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, у
державному реєстрі земель не
зареєстрована. В зв'язку з відмовою
щодо приватизації земельної ділянки і
порушення його прав, як власника
нерухомого майна та землекористувача
земельної ділянки, для вирішення
питання по суті він вимушений
звернутися до суду, так як згідно ч.11
ст. 118 ЗК України, у разі відмови органу
виконавчої влади чи органу місцевого
самоврядування у передачі земельної
ділянки у власність або залишення
заяви без розгляду питання вирішується
в судовому порядку. Лише з листа
начальника управління земельних
ресурсів від 23 листопада 2007 року, що був
направлений на адресу заступника
міського голови з питань діяльності
виконавчих органів міської ради
ОСОБА_5, він, позивач, дізнався, що
ділянка АДРЕСА_1, на якій знаходиться
придбаний ним житловий будинок,
приватизована відповідачем ОСОБА_2,
як ділянка по АДРЕСА_2, і відповідачу
виданий державний акт на право
власності на землю на земельну ділянку
АДРЕСА_2, яка співпадає з його,
позивача, земельною ділянкою,
розташованою по АДРЕСА_1. Але згідно
листа заступника начальника
управління головного архітектора
міста від 01 березня 2010 року відсутні
будь-які рішення виконавчого комітету
міської ради, якими була б скасована
адреса, за якою розташованій житловий
будинок, та земельна ділянка, що була
надана в користування ОСОБА_3, -
АДРЕСА_1, або була б змінена на адресу
-АДРЕСА_2, або була б присвоєна нова
адреса -АДРЕСА_2, або затверджений
проект забудови житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами
за адресою -АДРЕСА_2. Факт приватизації
відповідачем земельної ділянки за
адресою: АДРЕСА_2виявився для нього,
позивача, великою несподіванкою,
оскільки за весь період володіння та
користування належним йому житловим
будинком, додому до нього ніхто не
приходив, ніяких землевпорядних робіт,
в тому числі й встановлення меж
ділянки в натурі (за замовленням
ОСОБА_2), на належній йому земельній
ділянці також ніхто не виконував. При
тому, що пояснювальній записці
технічної документації зазначено, що
місцеположення кутів зовнішніх меж
землекористування детально
досліджено, і встановлено в натурі по
фактичному їх положенню на місцевості
в присутності землекористувача ОСОБА_2
і суміжних землекористувачів.
Претензій по суміжним межам
землекористування при встановленні
меж земельної ділянки зацікавленими
громадянами не заявлено. Вважає, що
даний документ, як і всі інші, які
стосуються права власності ОСОБА_2 на
земельну ділянку, є сфальсифікованим.
А тому в нього існують обґрунтовані
сумніви щодо технічної документації
із землеустрою з приводу складання
документів, якими посвідчується право
власності ОСОБА_2 на земельну ділянку
АДРЕСА_2. Також вважає, що висновок
щодо погодження технічної
документації із землеустрою для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд від 07 серпня 2006 року,
який зроблений за результатами
розгляду технічної документації із
землеустрою щодо складання документів,
що посвідчують право власності ОСОБА_2,
також є незаконним. Крім цього, він
впевнений, що Дніпродзержинською
міською радою при винесенні рішення
від 29 квітня 2005 року за №532-18/4 про
передачу ОСОБА_2 в оренду строком на три
роки земельної ділянки по АДРЕСА_2грубо
порушене земельне законодавство
України, оскільки ця земельна ділянка
в той час знаходилась в постійному
користуванні ОСОБА_3, а надання в
користування земельної ділянки, що
перебуває у власності або у
користуванні, провадиться лише після
вилучення (викупу) її в порядку,
передбаченому Земельним кодексом
України. А тому і державний акт на
право власності на земельну ділянку,
виданий ОСОБА_2 17 липня 2007 року, є
незаконним і підлягає скасуванню.
Просить суд визнати недійсним
державний акт на право власності на
земельну ділянку, серії ЯГ №556569,
виданий 17 липня 2007 року ОСОБА_2 для
будівництва та обслуговування жилого
будинку і господарських будівель
(присадибна ділянка) за адресою:
АДРЕСА_2, площею 0,1000 га., визнати за ним,
позивачем, право на безоплатну
приватизацію земельної ділянки для
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка), розташованих в
АДРЕСА_1, площею 0,1000 га, зобов'язати
Дніпродзержинську міську раду
розглянути питання щодо безкоштовної
передачі у власність йому, позивачу,
земельної ділянки для обслуговування
належного йому жилого будинку,
господарських будівель і споруд
(присадибна ділянка), розташованих в
АДРЕСА_1, площею 0,1000 га.
Представник позивача ОСОБА_1 -ОСОБА_6,
яка діє на підставі нотаріально
посвідченої довіреності (а.с. 87), в
судове засідання не з'явилася, але
надала суду заяву з клопотанням про
розгляд справи за її відсутності,
позов підтримала в повному обсязі, і у
випадку неявки відповідача -згодна на
розгляд справи за його відсутності та
ухвалення заочного рішення,
представнику позивача роз'яснений
порядок перегляду заочного рішення
за заявою відповідача ( а.с. 86).
Відповідач ОСОБА_2 та його
представники в судове засідання не
з'явилися, про дату, місце та час
розгляду справи відповідач та його
представники неодноразово
повідомлялися належним чином згідно
вимог Цивільно-процесуального кодексу
04 жовтня 2011 року проведений попередній
розгляд справи за участю представника
позивача та за відсутності
відповідача ОСОБА_2, який про дату, час
та місце проведення попереднього
засідання був повідомлений належним
чином, що підтверджується
рекомендованим листом із
повідомленням, що було направлене
поштою за зареєстрованим місцем
проживання відповідача - АДРЕСА_3, і
повернулося на адресу суду в зв'язку
з неотриманням відповідачем
поштового відправлення і закінчення
строку його зберігання на поштовому
відділенні (а.с. 43- 44).
31 жовтня 2011 року розпочатий судовий
розгляд справи за участю
представника позивача та
представника відповідача ОСОБА_2
-ОСОБА_7, яка представляла інтереси
відповідача на підставі нотаріально
посвідченої довіреності (а.с. 53), і яка
була особисто повідомлена про
наступну дату та час розгляду справи
секретарем судового засідання в
приміщенні суду, що підтверджується
відповідною розпискою, в якій
представник відповідача зазначила, що
вона належним чином повідомлена про
розгляд справи 21 листопада 2011 року (
21 листопада 2011 року до початку
судового засідання від відповідача
ОСОБА_2 надійшло письмове клопотання
про відкладення розгляду справи в
зв'язку з заміною його представника
та з врахуванням його неможливості
особисто бути присутнім в судовому
засіданні ( а.с. 61), що свідчить про
належне сповіщення відповідача про
розгляд справи 21 листопада 2011 року.
02 грудня 2011 року представник
відповідача ОСОБА_7, яка продовжила
представляти інтереси відповідача,
безпосередньо в суді під розписку
була повідомлена про дату, час та
місце наступного розгляду справи 28
грудня 2011 року, що підтверджується
відповідною розпискою ( а.с. 66). Але 28
грудня 2011 року ні відповідач ОСОБА_2, ні
його представник в судове засідання не
з'явилися, про причини неявки суду не
повідомили, заяв про розгляду справи за
їх відсутності суду не надали.
Про наступне судове засідання 31 січня
2012 року відповідач ОСОБА_2 був
завчасно повідомлений рекомендованим
листом, який направлений поштовим
відправленням за його зареєстрованим
місцем проживання - АДРЕСА_3 ( а.с. 70). Але
31 січня 2012 року в судове засідання
відповідач ОСОБА_2 та його представник
не з'явилися, про причини неявки суд не
повідомили заяв про розгляд справи за
їх відсутності суду не надали.
Про судове засідання 07 березня 2012 року
відповідач ОСОБА_2 знову був
повідомлений рекомендованим листом,
що також був направлений йому
поштовим відправленням ( а.с. 75). Але до
початку судового засідання 07 березня
2012 року відповідач ОСОБА_2 повторно
надав суду заяву про відкладення
розгляду справи в зв'язку з заміною
його представника та з наданням його
новому представнику часу для
ознайомлення з матеріалами справи.
Заявлене відповідачем клопотання
свідчить про його безумовну
інформованість про розгляд справи 07
07 березня 2012 року представнику
відповідача ОСОБА_8 безпосередньо в
суді вручена судова повістка про
виклик відповідача в судове
засідання на 19 березня 2012 року о 15.00
годині для розгляду справи по суті
заявлених вимог, що підтверджується
розпискою про вручення судової
повістки (а.с. 82). Але 19 березня 2012 року о
15.00 годині відповідач ОСОБА_2 та його
новий представник ОСОБА_8 в судове
засідання не з'явилися, про причини
неявки суд не повідомили, заяв про
розгляд справи за їх відсутності суду
Відповідно до ч. 3, 5 ст. 74 ЦК України
судова повістка про виклик повинна
бути вручена з таким розрахунком, щоб
особи, які викликаються, мали
достатньо часу для явки в суд, і
підготовки до участі в судовому
розгляді справи, але не пізніше ніж за
три дні до судового засідання, а судова
повістка -повідомлення -завчасно.
Судова повістка разом із
розпискою,……надсилається поштою
рекомендованим листом із
повідомленням або через кур'єра за
адресою, зазначеною стороною чи іншою
особою, яка бере участь у справі. …..
Судова повістка може бути вручена
безпосередньо в суді, а у разі
відкладення справи про час і місце
наступного засідання може бути
повідомлено під розписку.
Відповідно до ч. 5 ст. 76 ЦПК України
вручення судової повістки
представникові особи, яка бере участь у
справі, вважається врученням повістки
Відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України
сторони та інші особи, які беруть
участь у справі, зобов'язані
повідомляти суд про причини неявки у
судове засідання. У разі
неповідомлення суду про причини
неявки вважається, що сторони та інші
особи, які беруть участь у справі, не
з'явилися в судове засідання без
В зв'язку з тим, що суд не має
відомостей про причину повторної
неявки відповідача, повідомленого
належним чином про дату та місце
розгляду справи, і який про причини
своєї неявки суд не повідомив, заяву
про розгляд справи за його
відсутності суду не надав, що
передбачено ч. 2 ст. 77 ЦПК України, суд
відповідно до ст. 169 ч. 4 ЦПК України
вирішує справу на підставі наявних у
ній даних чи доказів (постановляє
заочне рішення), так як вважає, що є
достатньо матеріалів про права та
відносини сторін, і потреба дачі
особистих пояснень відповідачем
Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі
неявки в судове засідання відповідача,
який належним чином повідомлений і від
якого не надійшло повідомлення про
причини неявки або зазначені ним
причини визнані неповажними, суд може
ухвалити заочне рішення на підставі
наявних у справі даних чи доказів, якщо
позивач не заперечує проти такого
вирішення справи.
Оскільки представник позивача не
заперечує проти розгляду справи по
суті за відсутності відповідача, суд,
з його згоди, ухвалює рішення при
заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК
Третя особа, яка не заявляє самостійних
вимог ОСОБА_3 в судове засідання не
з'явився, до судового розгляду справи
надав свої письмові пояснення по
справі (а.с. 73), в яких зазначив, що йому
не зрозуміло, яким чином
Дніпродзержинською міською радою було
прийнято рішення від 29 квітня 2005 року
за № 532-18/4 про передачу ОСОБА_2 в оренду
строком на три роки земельної
ділянки по АДРЕСА_2, в той час, як
земельна ділянки знаходилася в його,
ОСОБА_3, постійному користуванні.
Вважає, що має місце грубе порушення
земельного законодавства, так як
згідно ст. 116 ч.5 Земельного кодексу
України надання в користування
земельної ділянки, що перебуває у
власності або у користуванні,
провадиться лише після вилучення
(викупу) її в порядку, передбаченому
Земельним кодексом України. Просить
прийняти до уваги його пояснення та
задовольнити позов ОСОБА_1, і провести
розгляд справи за його, ОСОБА_3,
Представник третьої особи, яка не
заявляє самостійних вимог - Товариства
з обмеженою відповідальністю
«Землеустрій» в судове засідання не
з'явився, до судового розгляду справи
від директора товариства Колосова С.П,
надійшло клопотання про розгляд справи
за відсутності представника ТОВ
«Землеустрій» ( а.с. 79).
Суд вважає за можливе розглянути
справу за відсутності представника
позивача, третьої особи ОСОБА_4,
«Землеустрій»відповідно до ч. 2 ст.158
ЦПК України, згідно якої особа, що бере
участь у справі, має право заявити
клопотання про розгляд справи за її
Представники третіх осіб, які не
заявляють самостійних вимог, -
Дніпродзержинської міської ради та
виконавчого комітету
Дніпродзержинської міської ради в
судове засідання не з'явилися, про
дату, час та місце розгляду справи
були повідомлені належним чином
згідно вимог ч. 4 ст. 74 ЦК України, що
підтверджується листами,
відправленими вищевказаним установам
поштовим відправленням ( а.с. 83,85). До
судового розгляду справи
Дніпродзержинська міська рада та
виконком Дніпродзержинської міської
ради заперечення проти позову ОСОБА_1
та докази на їх підтвердження суду не
надали. Суд вважає за можливе
розглянути справу за відсутності
вищевказаних третіх осіб.
Судом досліджені письмові докази по
справі:
- постанова Дніпровського
районного суду м. Дніпродзержинська
від 28 серпня 2008 року ( а.с. 5-6), яким
підтверджується факт звернення ОСОБА_1
з аналогічними позовними вимогами в
порядку адміністративного
судочинства та факт ухвалення
постанови у адміністративній справі
про задоволення адміністративного
позову ОСОБА_1 до Дніпродзержинської
міської ради в особі виконкому
міськради, треті особи -ОСОБА_3, ОСОБА_2,
Дніпродзержинське міське управління
земельних ресурсів «про зобов'язання
- ухвала колегії суддів
Дніпропетровського апеляційного
адміністративного суду від 11 березня
2011 року (а.с. 7), якою підтверджується
факт скасування постанови
Дніпровського районного суду м.
Дніпродзержинська від 28 серпня 2008 року
і закриття провадження у
адміністративній справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1,
оскільки заявлений позов повинний
розглядатися в порядку цивільного
судочинства;
- технічний паспорт на садибний
(індивідуальний) житловий будинок ( а.с.
6-1), яким підтверджуються технічні
характеристики будинку, розташованого
по АДРЕСА_1, власником якого в
технічному паспорті зазначений ОСОБА_1;
- Витяг про реєстрацію права
власності на нерухоме майно від 11
жовтня 2007 року ( а.с. 11), яким
підтверджується факт реєстрації права
власності на ім'я ОСОБА_1 на житловий
будинок, розташований в АДРЕСА_1,
- договір купівлі-продажу будинку
(а.с. 12), Витяг з Державного реєстру
правочинів (а.с. 13), якими
підтверджується факт укладення
договору купівлі-продажу житлового
будинку, розташованого по АДРЕСА_1, між
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 28 вересня 2007 року;
- Витяг з рішення
Дніпродзержинського міськвиконкому
від 08 липня 1999 року № 189 (а.с. 13 оберт),
яким підтверджується факт надання
ОСОБА_3 в постійне користування
земельної ділянки АДРЕСА_1, площею 0,1000
га, для будівництва житлового будинку у
з господарськими будівлями та
спорудами по проекту забудови,
узгодженому управлінням головного
- Акт прийому домоволодіння в
експлуатацію від 13 вересня 2007 року
(а.с.. 14-15), яким підтверджується факт
прийому приймальною комісією в
експлуатацію зведеного ОСОБА_3
житлового будинку, розташованого за
- Акт встановлення меж земельної
ділянки в натурі від 12 квітня 2001 року
(а.с.16), яким підтверджується факт
встановлення в натурі межі земельної
ділянки, яка відводиться ОСОБА_3 на
території Дніпродзержинської міської
ради по АДРЕСА_1, загальною площею
0,1000га, в тому числі в постійне
користування 0,1000 га;
- Генеральний план ділянки будинку
АДРЕСА_1 (а.с. 17-18), яким підтверджується
затвердження 27 квітня 2001 Генерального
плану ділянки, експлікація ділянки,
зобов'язання ОСОБА_3 виконати
спорудження будинку і господарських
- заява ОСОБА_1 на ім'я В.о.
міського голови Кузнецової В.П. від 22
жовтня 2007 року ( а.с. 19), яким
підтверджується факт звернення
позивача з клопотанням про доручення
міському управлінню земельних
ресурсів підгодовувати матеріали для
оформлення документації на право
безоплатної приватизації земельної
ділянки, площею 0,1000 га, розташованої по
АДРЕСА_1, як власнику нерухомого майна,
розташованого на зазначеній
- повідомлення начальника
управління земельних ресурсів
Варивода С.П. від 23.11.2007 року № 1/04-706 (
а.с. 19 оберт), яким підтверджується
факт приватизації земельної ділянки,
на якій розташований придбаний ОСОБА_1
житловий будинок, відповідачем ОСОБА_2;
- довідка державного земельного
кадастру Дніпропетровської області (
а.с. 22), в якій зазначено про
відсутність в базі даних
автоматизованої системи Державного
земельного кадастру Дніпропетровської
області даних про земельну ділянку,
яка розташована по АДРЕСА_1 та її
власників (користувачів або орендарів)
станом на 12 листопада 2007 року;
- Державний акт на право власності
на земельну ділянку від 17 липня 2007 року,
кадастровий план земельної ділянки
(а.с. 20 оберт, 21 оберт), яким
підтверджується факт передачі ОСОБА_2.
у приватну власність земельної
ділянки, розташованої по АДРЕСА_2,
площею 0,1000 га, на підставі рішення
Дніпродзержинської міської ради від 29
вересня 2006 року № 39-04/V;
- технічна документація із
землеустрою (а.с. 22 -26), якою
підтверджується складання документів
для посвідчення права власності
ОСОБА_2 на земельну ділянку АДРЕСА_2
для будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд в Дніпровському
районі м. Дніпродзержинська;
- повідомлення заступника
начальника управління головного
архітектора міста від 01 березня 2010 року
(а.с. 27), яким підтверджується факт
відсутності копій рішень виконкому
міської ради, якими би була скасована
адреса -АДРЕСА_1, або змінена - на
АДРЕСА_2, чи присвоєна адреса -АДРЕСА_2,
а також факт відсутності проекту
забудови житлового будинку з
господарськими будівлями та спорудами
по АДРЕСА_2(генеральний план ділянки
будинку), який повинний бути
узгоджений з головним архітектором
міста в управління головного
архітектора міської ради;
- Висновок начальника управління
Дніпродзержинського міського
управління земельних ресурсів від 07
серпня 2006 року № 507/1 (а.с. 28), яким
підтверджується факт відведення
ОСОБА_2 у власність для будівництва
житлового будинку, господарських
будівель та споруд земельної ділянки,
площею 0,1000 га за рахунок земель
Дніпродзержинської міської ради по
- акт про встановлення меж
земельної ділянки від 06 липня 2006 року
(а.с. 28 оберт), якою підтверджується,
складення спеціалістом ОСОБА_13
зазначеного акту про вставлення в
натурі меж земельної ділянки, що
відводиться у власність ОСОБА_2 на
території Дніпродзержинської міської
ради по . АДРЕСА_2, загальною площею 0,1000
га, та факт підтвердження
спеціалістом відсутності заперечень з
боку суміжних землекористувачів
ОСОБА_14 та ОСОБА_5;
- Акт прийому -передачі межових
знаків земельної ділянки від 2006 року
без зазначення дати ( а.с. 29), яким
підтверджується факт передачі
межових знаків, якими закріплена
земельна ділянка по АДРЕСА_2від
«Землеустрій»замовнику ОСОБА_2;
- рішення Дніпродзержинської
міської ради від 29 квітня 2005 року №
532-18/ІV (а.с. 30-31), яким підтверджується
факт надання згідно зі ст. ст. 40, 124
Земельного кодексу України ОСОБА_2
земельної ділянки, площею 0,1000га, по
АДРЕСА_2 для будівництва житлового
будинку з господарськими будівлями та
спорудами згідно з проектом забудови,
узгодженим управлінням головного
архітектора міста, на умовах оренди
строком на три роки;
- зображення будинку на мапі,
отриманої зі супутника (а.с. 88),
фотографічні знімки будинку (а.с. 89 -91),
якими підтверджується факт існування
будинку, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1, який на праві власності
належить позивачу ОСОБА_1
Вивчивши письмові докази та матеріали
справи, з'ясувавши обставини справи та
дослідивши їх доказами, суд вважає, що
позов підлягає задоволенню у повному
обсязі з наступних підстав.
У судовому засіданні судом
встановлені наступні обставини та
відповідні до них правовідносини.
Судом встановлено, що рішенням
виконавчого комітету
Дніпродзержинської міської ради від 08
липня 1999 року за №189 (а.с. 13 оберт) в
постійне користування ОСОБА_3 була
надана земельна ділянка АДРЕСА_1,
площею 0,1000 га для будівництва
житлового будинку з господарськими
будівлями по проекту забудови,
узгодженому управлінням головного
На підставі вищевказаного
рішення виконкому 12 квітня 2001 року
фахівцем ЗКБ «Землевпорядник»ОСОБА_10
в присутності начальника управління
земельних ресурсів м.
Дніпродзержинська Вариводи С.П. та
землекористувача ОСОБА_3 були
встановлені в натурі межі земельної
ділянки, яка відводилася на території
Дніпродзержинської міської ради по
АДРЕСА_1, площею 0,1000 га, в тому числі в
постійне користування 0,1000 га., яка
повинна була використана ОСОБА_3
тільки по цільовому призначенню ( а.с.
16).

27 квітня 2011 року був затверджений
Генеральний план ділянки будинку
АДРЕСА_1 ОСОБА_3 згідно рішення № 189
від 08.07.1999 року виконкому ( а.с. 17-18).

Суд вважає, що рішення виконкому
від 08.07.1999 року, Акт про встановлення в
натурі меж земельної ділянки,
Генеральний план ділянки будинку
свідчать про правомірне набуття
ОСОБА_3 право на користування
земельною ділянкою, площею 0,1000 га,
розташованою в АДРЕСА_1.

На вищевказаній земельній
ділянці, не порушуючи її цільове
призначення, ОСОБА_3 збудував
житловий будинок, який був прийнятий
в експлуатацію 13 вересня 2007 року ( а.с.
14-15 - Акт прийому домоволодіння в
експлуатацію), і 27 вересня 2007 року
виконавчим комітетом Дніпровської
районної ради м. Дніпродзержинська
ОСОБА_3 було видано свідоцтво про право
власності не нерухоме майно серії ЯЯЯ
№223640, а право власності на його ім'я
зареєстроване в Дніпродзержинському
БТІ в реєстровій книзі №219 під
реєстровим №24888, реєстраційний номер
20440002, що підтверджується Витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно від 27 вересня 2007 року, номер
витягу 16083925. Підстави набуття ОСОБА_3
права власності на житловий будинок,
розташований по АДРЕСА_1 зазначені в
нотаріально посвідченому договорі
купівлі-продажу будинку ( а.с. 12).

28 вересня 2007 року між ОСОБА_3 та
позивачем ОСОБА_1 був укладений
договір купівлі-продажу будинку,
розташованого по АДРЕСА_1, який згідно
вимог діючого законодавства був
посвідчений ОСОБА_16, нотаріусом
Дніпродзержинського міського
нотаріального округу, реєстровий
номер 4818 (а.с. 12- договір
купівлі-продажу, а.с. 13- витяг з
Державного реєстру правочинів).

11 жовтня 2007 року право власності
на вищевказаний житловий будинок на
ім'я позивача було зареєстроване
Дніпродзержинським бюро технічної
інвентаризації, на підтвердження чого
позивачу був виданий Витяг про
реєстрацію право власності на нерухоме
майно, номер Витягу 16240843, реєстраційний
номер 20440002, номер запису 24888 в книзі 219 (
а.с. 11).

Приймаючи до уваги правомірне
набуття ОСОБА_3 права на користування
земельною ділянкою по АДРЕСА_1,
дотримання ним при зведенні
житлового будинку цільового
призначення земельної ділянки, і не
зважаючи на відсутність реєстрації
права на користування земельною
ділянкою на ім'я ОСОБА_3, суд вважає, що
до позивача при придбанні житлового
будинку, як до набувача нерухомого
майна, розташованого на земельній
ділянці, правомірно перейшло право
користування тією частиною земельної
ділянки, на якій розміщений житловий
будинок та частиною ділянки, яка
необхідна для його обслуговування.

Після придбання житлового будинку,
розташованого по АДРЕСА_1, позивач
звернувся до В.о. міського голови,
секретаря міської ради Кузнєцової В.П.
з заявою про доручення міському
управлінню земельних ресурсів
підготувати матеріали для оформлення
документації на право безоплатної
приватизації земельної ділянки,
загальною площею 0,1000 га, розташованої
по АДРЕСА_1 (а.с. 19). Але у приватизації
вказаної земельної ділянку позивачу
було відмовлено, оскільки згідно даних
державного земельного кадастру
земельна ділянка, на якій виконане
самовільне будівництво житлового
будинку без оформлення документів на
землю, і який придбав позивач,
приватизована відповідачем ОСОБА_2,
якому 17 липня 2007 року виданий
Державний акт на право власності на
землю серія ЯГ №556569, згідно якого йому
для будівництва та обслуговування
жилого будинку і господарських
будівель (присадибна ділянка) була
передана у власність земельна ділянка,
розташована за адресою: АДРЕСА_2, площею
0,1000 га (а.с. 19 оберт -лист начальника
управління Дніпродзержинського
міського управління земельних
ресурсів від 23 листопада 2007 року, №
1/04-706, а.с 20 оберт -дублікат Державного
акту на право власності на землю,
виданий 24 листопада 2007 року).

Але при цьому, згідно довідки
Державного земельного кадастру
Дніпропетровської області від 09.11. 2007
року № 32 (а.с. 20), станом на 12 листопада
2007 року дані про земельну ділянку та її
власників (користувачів або орендарів),
яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, в
базі даних автоматизованої системи
Державного земельного кадастру
Дніпропетровської області, відсутні.

Таким чином, судом встановлено, що
земельна ділянка, на якій розташований
житловий будинок, що на праві
власності належить позивачу, і якій
присвоєна адреса -АДРЕСА_1,
приватизована відповідачем ОСОБА_2 і
йому виданий Державний акт на право
власності на земельну ділянку, яка на
місцевості співпадає з земельною
ділянкою позивача, і якій з невідомих
причин присвоєна адреса -АДРЕСА_2. При
тому, що згідно повідомлення
заступника начальника управління
головного архітектора міста від 01
березня 2010 року (а.с. 27), рішення про
скасування адреси -АДРЕСА_1, або зміни
цієї адреси - на АДРЕСА_2, чи
присвоєння земельній ділянці адреси
-АДРЕСА_2, виконкомом
Дніпродзержинської міської ради не
виносилися, а проект забудови
житлового будинку з господарськими
будівлями та спорудами по
АДРЕСА_2(Генеральний план ділянки
будинку), який повинний бути
узгоджений з головним архітектором
міста в управління головного
архітектора міської ради, на ім'я
ОСОБА_2, не затверджувався.

На підставі наданих позивачем
доказів, судом достовірно встановлено,
що Дніпродзержинська міська рада своїм
рішенням від 29 квітня 2005 року за №532-18/4
(а.с. 30), фактично передала ОСОБА_2 в
оренду строком на три роки земельну
ділянку, яка вже знаходилась в
постійному користуванні ОСОБА_3, і мала
адресу -АДРЕСА_1, і на якій ОСОБА_3 вже
розпочав будівництво житлового
будинку згідно Генерального плану
ділянки будинку. Це рішення
Дніпродзержинської міської ради
суперечить чинному земельному
законодавству, оскільки надання у
користування земельної ділянки, що
перебуває у власності або у
користуванні, провадиться лише після
вилучення (викупу) її в порядку,
передбаченому Земельним Кодексом
України. А такі рішення про вилучення
у ОСОБА_3 земельної ділянки ні
виконкомом Дніпродзержинської міської
ради, ні Дніпродзержинською міською
радою суду надані не були, що свідчить
про їх відсутність.

Приймаючи до уваги незаконність
винесення рішення щодо виділення
ОСОБА_2 в оренду земельної ділянки по
АДРЕСА_1, право на користування якою на
той час мав ОСОБА_3, то ніяким чином
Дніпродзержинською міською радою 29
вересня 2006 року не могло бути винесено
рішення № 39-04/V про надання згоди на
безкоштовну передачу у власність
ОСОБА_2 земельної ділянки по АДРЕСА_2,
якою продовжував на законних
підставах користуватися ОСОБА_3 ( а.с.
24, 25).

А отже всі інші документи, що
видавалися ОСОБА_2 для набуття права
власності на земельну ділянку по
АДРЕСА_2, в тому числі технічна
документація із землеустрою, Висновок
щодо погодження технічної
документації із землеустрою для
будівництва та обслуговування
житлового будинку, господарських
будівель і споруд від 07 серпня 2006 року,
Державний акт на право приватної
власності на вищевказану земельну
ділянку, не можуть вважатися такими,
що відповідають вимогам земельного
законодавства, і не дають
відповідачу вважати себе власником
земельної ділянки..

Також, суд звертає увагу і
критично оцінює пояснювальну записку
(а.с. 22 оберт), яка була складена на
підставі акту про встановлення меж
земельної ділянки, що передається
ОСОБА_2 (а.с. 28 оберт), в якій зазначено,
що місцеположення кутів зовнішніх меж
землекористування детально
досліджено, і встановлено в натурі по
фактичному їх положенню на місцевості
в присутності землекористувача ОСОБА_2
і суміжних землекористувачів,
претензій по суміжним межам
землекористування при встановленні
меж земельної ділянки зацікавленими
громадянами не заявлено. Судом
вбачається, що фактично встановлення
меж земельної ділянки не
виконувалося, оскільки при дійсному
виконанні цієї дії неможливо б було
не помітити використання земельної
ділянки, що надавалася ОСОБА_2 у
власність, за її цільовим призначенням
іншою особою.

Таким чином, суд вважає, що
Державний акт на право власності на
земельну ділянку, що був виданий
ОСОБА_2 17 липня 2007 року, дійсно є
незаконним і підлягає скасуванню, а
позивачу повинно бути надане право на
приватизацію земельної ділянки,
розташованої по АДРЕСА_1, на якій
розташований придбаний ним житловий
будинок..

Суд вважає встановленим наявність
фактів, якими обґрунтовуються вимоги
позивачів, з таких мотивів.

Згідно п.2 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ»за № 7 від 16 квітня 2004 року, за
загальним правилом, розмежування
компетенції судів з розгляду земельних
та пов'язаних із земельними
відносинами майнових спорів
відбувається залежно від суб'єктного
складу їх учасників. Ті земельні та
пов'язані із земельними відносинами
майнові спори, сторонами в яких є
юридичні особи, а також громадяни, що
здійснюють підприємницьку діяльність
без створення юридичної особи і в
установленому порядку набули статус
суб'єкта підприємницької діяльності,
розглядаються господарськими судами, а
всі інші - в порядку цивільного
судочинства, крім спорів, зокрема, щодо
оскарження рішень, дій чи
бездіяльності суб'єктів владних
повноважень при реалізації ними
управлінських функцій у сфері
земельних правовідносин, вирішення
яких згідно з пунктами 1, 3 частини
першої статті 17 Кодексу
адміністративного судочинства
віднесено до компетенції
адміністративних судів.

Згідно п. 5 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ»за № 7 від 16 квітня 2004 року, у
випадках, коли вимоги пов'язуються з
визнанням права на земельну ділянку,
встановленням порядку користування
земельною ділянкою чи усуненням
перешкод у цьому, іншими вимогами з
приводу земельної ділянки чи
розташованої на ній нерухомості,
зокрема про відшкодування шкоди,
заподіяної порушенням земельного
законодавства, суди обов'язково
застосовують правила про виключну
підсудність.

Згідно п. 7 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ»за №7 від 16 квітня 2004 року, захист
прав громадян та юридичних осіб на
земельні ділянки здійснюється згідно з
частиною третьою статті 152 Земельного
кодексу України шляхом: визнання прав;
відновлення стану земельної ділянки,
який існував до порушення прав, і
запобігання вчиненню дій, що порушують
права або створюють небезпеку
порушення прав; визнання угоди
недійсною; визнання недійсними рішень
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування;
відшкодування заподіяних збитків;
застосування інших, передбачених
законом, способів захисту (стаття 16 ЦК) .
Власник земельної ділянки, права якого
порушено, може вимагати відшкодування
завданої цим моральної шкоди (частина
третя статті 386 ЦК).

Згідно п. 8 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ»за №7 від 16 квітня 2004 року, при
вирішенні в судовому порядку питання
про недійсність документів, виданих на
підставі переглянутого рішення органу
виконавчої влади чи місцевого
самоврядування про скасування свого
рішення, за яким земельна ділянка була
неправомірно одержана у власність чи
користування, слід враховувати Рішення
Конституційного Суду України від 16
квітня 2009 р. N 7-рп/2009 (справа про
скасування актів органів місцевого
самоврядування), відповідно до пункту 5
мотивувальної частини якого органи
місцевого самоврядування не можуть
скасовувати свої попередні рішення,
вносити до них зміни, якщо відповідно
до приписів цих рішень виникли
правовідносини, пов'язані з
реалізацією певних суб'єктивних прав
та охоронюваних законом інтересів, і
суб'єкти цих правовідносин заперечують
проти їх зміни чи припинення.

Згідно пп. «г'». п.18 Постанови
Пленуму Верховного Суду України «Про
практику застосування судами
земельного законодавства при розгляді
цивільних справ»за № 7 від 16 квітня 2004
року, при переході права власності на
будівлі та споруди за
цивільно-правовими угодами, укладеними
до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями
чинної до цієї дати статті 30 ЗК до
набувача від відчужувача переходить
належне йому право власності або право
користування земельною ділянкою, на
якій розташовані будівлі та споруди,
якщо інше не передбачалось у договорі
відчуження. Після 31 грудня 2001 р. в таких
випадках право власності на земельну
ділянку або її частини могло
переходити відповідно до статті 120 ЗК
2001 року на підставі цивільно- правових
угод, а право користування - на підставі
договору оренди, укладених відповідно
відчужувачем або набувачем. До особи,
яка придбала житловий будинок, будівлю
або споруду після 31 грудня 2003 р., згідно
зі статтею 377 ЦК, а з часу внесення змін
до статті 120 ЗК Законом України від 27
квітня 2007 р. N 997-V - і згідно зі статтею 120
ЗК України, переходило право власності
на земельну ділянку, на якій вони
розміщені, без зміни її цільового
призначення, у розмірах, встановлених
договором; а якщо договором це не було
визначено, до набувача переходило
право власності на ту частину
земельної ділянки, яка зайнята
житловим будинком, будівлею або
спорудою, та на частину земельної
ділянки, яка необхідна для її
обслуговування.

Згідно ст. 114 ЦПК України позови, що
виникають з приводу нерухомого майна,
пред'являються за місцезнаходженням
майна або основної його частини.

Згідно статті 7 Земельного
кодексу України (1990 року), який втратив
чинність з 01.01.2002 року, але діяв на
момент передачі ОСОБА_3 в користування
земельної ділянки, користування
землею може бути постійним або
тимчасовим Постійним визнається
землекористування без заздалегідь
встановленого строку.

Згідно ст. 19 Земельного кодексу
України (1990 року), міська Рада народних
депутатів надає земельні ділянки (крім
ріллі і земельних ділянок, зайнятих
багаторічними насадженнями) для
будь-яких потреб у межах міста.

Згідно ст. 116 ЗК України (2001р.)
набуття права на землю громадянам та
юридичними особами здійснюється
шляхом передачі земельних ділянок у
власність або надання їх в
користування.

Згідно ч.11 ст.118 ЗК України, у разі
відмови органу виконавчої влади чи
органу місцевого самоврядування в
передачі земельної ділянки у власність
або залишення заяви без розгляду
питання вирішується в судовому
порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 120 ЗК України
(2001 р.), якщо жилий будинок, будівля або
споруда розміщені на земельній
ділянці, що перебуває у користуванні,
то в разі набуття права власності на ці
об'єкти до набувача переходить право
користування земельною ділянкою, на
якій вони розміщені, та на тих самих
умовах і в тому ж обсязі, що були у
попереднього землекористувача.

Відповідно до ст. 377 ч.2 ЦК України (2004р.)
якщо житловий будинок, будівля або
споруда розміщені на земельній
ділянці, наданій в користування, то у
разі їх відчуження до набувача
переходить право користування тією
частиною земельної ділянки, на якій
вони розміщені, та частиною ділянки,
яка необхідна для їх обслуговування.

Згідно ст. 125 ЗК України (2001 р.) право
власності та право постійного
користування на земельну ділянку
виникає після одержання її власником
або користувачем документу, що
посвідчує право власності чи право
постійного користування земельною
ділянкою, та його державної реєстрації.

Згідно ст. 152 ЗК України власник
земельної ділянки або землекористувач
може вимагати усунення будь-яких
порушень його прав на землю, навіть
якщо ці порушення не пов'язані з
позбавленням права володіння
земельною ділянкою, і відшкодування
завданих збитків. Захист прав громадян
та юридичних осіб на земельні ділянки
здійснюється шляхом визнання прав,
відновлення стану земельної ділянки,
який існував до порушення прав, і
запобігання вчиненню дій, що порушують
права або створюють небезпеку
порушення прав, визнання угоди
недійсною, визнання недійсним рішень
органів виконавчої влади або органів
місцевого самоврядування,
відшкодування завданих збитків,
застосування інших передбачених
законом, способів.

Суд також вважає, що належить стягнути
з відповідача на користь позивача
витрати, які складаються із судового
збору в сумі 51,00 грн., витрат на
інформаційне-технічне забезпечення
процесу в сумі 120,00 грн., які були
сплачені позивачем при зверненні до
суду з даним позовом, так як відповідно
до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь
якої ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати (а.с. 1, 2 -квитанції про сплату
судових витрат).

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 7, 19 Земельного кодексу України ( 1990
р.) ст. ст. 116, 118, 120, 125, 152 Земельного
кодексу України (2001 р.), ст. 377 ЦК
України, Постановою Пленуму
Верховного Суду України «Про практику
застосування судами земельного
законодавства при розгляді цивільних
справ»за № 7 від 16 квітня 2004 року
статтями 8, 10, 57, 59, 60, 88, 114, 209, 212, 213-215, 224
-226 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
треті особи, які не заявляють
самостійних вимог -Дніпродзержинська
міська рада, виконком
Дніпродзержинської міської ради,
Товариство з обмеженою
відповідальністю «Землеустрій»,
ОСОБА_3, про визнання недійсним
державного акту на земельну ділянку,
визнання права на безоплатну
приватизацію земельної ділянки,
задовольнити.

Визнати недійсним Державний акт
на право власності на земельну ділянку,
серії ЯГ №556569, виданий 18 липня 2007 року
міським головою м. Дніпродзержинська
Захорольським О.І. на підставі рішення
Дніпродзержинської міської ради від 29
вересня 2006 року, № 39-04/V ОСОБА_2 для
будівництва та обслуговування жилого
будинку і господарських будівель
(присадибна ділянка), розташованої за
адресою: АДРЕСА_2, площею 0,1000 га.

Визнати за ОСОБА_1 право на
безоплатну приватизацію земельної
ділянки для обслуговування жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибна ділянка),
розташованої за адресою: АДРЕСА_1,
площею 0,1000 га.

Зобов'язати Дніпродзержинську
міську раду розглянути питання щодо
безкоштовної передачі у власність
ОСОБА_1 земельної ділянки для
обслуговування належного йому жилого
будинку, господарських будівель і
споруд (присадибна ділянка),
розташованої за адресою: АДРЕСА_1
площею 0,1000 га.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір в
сумі 51 гривня та витрати на
інформаційне-технічне забезпечення
розгляду справи в сумі 120 гривень.

Рішення може бути оскаржено
шляхом подачі апеляційної скарги до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через суд першої інстанції
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення. шляхом подачі
апеляційної скарги в 10 -денний строк з
дня проголошення рішення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
цього рішення.

Заочне рішення може бути
переглянуто судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Суддя
А.Б. Ковальова