Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

02 жовтня 2012 року

Центральний районний суд міста
Миколаєва у складі:

головуючого судді Гуденко О.А. ,

при секретарі Томчак А.А.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві цивільну
справу за позовом

ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства «ОСОБА_2 банк Аваль», ТОВ
«Стайл-Т», ФОП ОСОБА_3 про визнання
договору поруки припиненим,

В С Т А Н О В И В :

В липні 2011 року позивачка звернулася до
суду з позовом до ПАТ «ОСОБА_2
Аваль»(далі - ОСОБА_2), ТОВ «Стайл-Т»та
ФРП ОСОБА_3 , в якому просила визнати
припиненою поруку згідно договору
поруки № 010/01-02/07-106/4, укладеного між
сторонами 21 грудня 2007 року, розподілити
судові витрати у справі.

В обґрунтування позову позивач
послався на те, що між Банком та
боржниками за основним зобов'язанням
(генеральний кредитний договір від 21
грудня 2007 року) ТОВ «Стайл-Т», а також
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 15
липня 2008 року укладені додаткові угоди,
згідно умов яких збільшено плату за
користування грошовими коштами з 14,5% до
18 %. Так як згоду позивача на укладення
цих додаткових угод не отримано, але
внаслідок їх укладення збільшився
обсяг її відповідальності в звязку зі
збільшенням плати за кредит, вважала
поруку припиненою на підставі ч. 1 ст.
559 ЦК України.

В судове засідання позивачка та її
представник надали суду заяву про
розгляд справи у їх відсутність, позов
підтримали , просили про його
задовлення.

Представник відповідача в останнє
судове засідання не зявився,
повідомлений судом належним чином,
причини неявки суду не повідомив, надав
суду письмові заперечення проти
позову, в яких просив відмовити у
позові у зв'язку з необґрунтованістю
вимог.

Відповідачі фізична особа-підприємець
ОСОБА_3 та ТОВ «Стайл-Т»у судове
засідання не з'явились (своїх
представників не направили),
повідомлені судом належним чином,
причини неявки суду не повідомили.

Дослідивши докази, судом встановлені
наступні факти та відповідні їм
правовідносини.

21 грудня 2007 року між відкритим
акціонерним товариством «ОСОБА_2
Аваль», правонаступником якого є ПАТ
«ОСОБА_2 аваль», та ТОВ «Стайл-Т», ФОП
ОСОБА_3 укладений генеральний
кредитний договір, відповідно умов
якого ОСОБА_2 надав відповідно умов
укладених (в рамках генерального
договору) кредитних договорів №
010/01-02/07-107, № 010/01-02/07-108 та № 010/01-02/07-109 ТОВ
«Стайл-Т» 15 000 000 грн. зі сплатою 14,5 %
річних за користування коштами,
строком до 18 грудня 2011 року –за першим
договором; 3 000 000 грн. –за другим; .1200 000
грн. –ФОП ОСОБА_3 –за третім договором
відповідно.

На забезпечення виконання умов
кредитного договору між сторонами у
справі в той же день укладений договір
поруки (далі -Договір), відповідно умов
якого позивачка поручилася перед
Банком за належне виконання
позичальниками зобов'язань, що
випливають з генерального договору
кредиту.

Між тим, 15 липня 2008 року, між ВАТ «ОСОБА_2
Аваль»та фізичною особою-підприємцем
ОСОБА_3, ТОВ «Стайл-Т»укладені
додаткові договори до кредитних
договорів, що укладені в рамках
генерального кредитного договору, №
010/01-02/07-107/1, № 010/01-02/07-108/1 та № 010/01-02/07-109/1
згідно яких плата за користування
кредитними коштами збільшена до 18 %
річних.

Як правильно вказує позивач, у зв'язку
зі збільшенням плати за кредит,
збільшився розмір зобов'язань фізичної
особи-підприємця ОСОБА_3 та ТОВ
«Стайл-Т».

Відповідно до ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Згідно з ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель
відповідає перед кредитором у тому ж
обсязі, що і боржник, включаючи сплату
основного боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо не
встановлено договором поруки.

За положеннями ч. 1 ст. 559 ЦК України
порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а
також у разі зміни зобов'язання без
згоди поручителя, унаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Тобто, у зобов'язаннях, в яких беруть
участь поручителі, збільшення
кредитної процентної ставки навіть за
згодою банку та боржника, але без згоди
поручителя або відповідної умови у
договорі поруки, не дає підстав
покладення на останнього
відповідальності за невиконання або
неналежне виконання позичальником
своїх зобов'язань перед банком.

Такі роз'яснення містяться в п. 27
Постанови Пленуму Вищого
Спеціалізованого Суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ «Про практику застосування
судами законодавства при вирішенні
спорів, що виникають із кредитних
правовідносин»від 30 березня 2012 року №5,
Постановах ВСУ від 12.12.2011 року № 6-70цс11
та від 21.11.2011 р. № 6-49цс11, які всилу
приписів ст.. 377-1 ЦПК україни є
обовязковими до застосування.

З матеріалів справи вбачається та
судом встановлено, що 21 грудня 2007 року
між банком та ТОВ «СТАЙЛ-Т», фізичною
особою-підприємцем ОСОБА_3 укладено
Генеральний кредитний договір №
010/01-02/07-106/3, за умовами якого ОСОБА_2
зобов'язується надати позичальникам
банківські кредити в порядку і на
умовах, визначених у цьому договорі та
у договорах, укладених в рамках цього
договору, що є його невід'ємними
частинами. Загальний ліміт
кредитування позичальників по всім
договорам не повинен перевищувати 19 200
000 грн. на строк до 19 грудня 2011 року.

Цього ж дня з метою забезпечення
зобов'язання за Генеральним кредитним
договором між ВАТ «ОСОБА_2 Аваль»та
позивачкою було укладено договір
поруки №010/01-02/07-106/4, згідно умов якого
остання взяла на себе зобов'язання
перед відповідачем відповідати по
борговим зобов'язанням ТОВ «СТАЙЛ-Т»та
фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3

Згідно п.п. 1.2 договору поруки
поручитель на добровільних засадах
бере на себе зобов'язання перед
кредитором відповідати по борговим
зобов'язанням боржників, які виникають
з умов Генерального кредитного
договору та конкретних кредитних
договорів укладених в рамках цього
Генерального договору

Можливість зміни розміру процентів за
основним зобов'язанням і строків їх
виплати, в Генеральному кредитному
договорі, кредитних договорах
укладених в його рамках та в договорі
поруки не передбачена.

15 липня 2008 року між ВАТ«ОСОБА_2 Аваль»та
ТОВ «СТАЙЛ-Т» укладено додаткові
договори №010/01-02/07-107-1, №010/01-02/07-108/1 до
зазначених вище кредитних договорів за
умовами якого була збільшена процентна
ставка до 18%, цього ж дня між банком та
фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3
укладено додатковий договір №
010/01-02/07-109/1 до кредитного договору,
укладеному від 21 грудня 2007 року за
умовами якого була збільшена процентна
ставка до 18%.

Разом з тим, з Статуту ТОВ
«Стайл-Т»вбачається, що його
засновниками є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 15 липня
2008 року відбулися загальні збори
Учасників Товариства, на яких була
присутня позивачка особисто, де
розглядалося питання про надання згоди
ВАТ «ОСОБА_2 Аваль»на підвищення
відсоткових ставок до 18% річних за
користування грошовими коштами за
кредитним договором № 01001-0207-108 та
кредитним договором № 01001-0207-107 від
21.12.2007 р. та підписання відповідних
додаткових договорів. За результатами
голосування було одноголосно прийнято
рішення про надання відповідної згоди
Банку на підвищення відсоткової ставки
за кредитами.

Таким чином, що стосується додаткових
угод, укладених між ВАТ«ОСОБА_2
Аваль»та ТОВ «Стайл-Т»про збільшення
процентної ставки, то позивачка як
поручитель товариства знала про це та
погодилася на це збільшення, оскільки
виступала і як засновник товариства
–позичальника (боржника) і як
поручитель в одній особі.

Разом з тим, про доведення інформації
щодо зміни процентної ставки за
кредитними договорами, укладеними між
ним та ФОП ОСОБА_3 банком до
поручителя –ОСОБА_1 матеріали справи
не містять.

З урахуванням встановленого та
положень вищезазначених норм,
збільшення процентної ставки за
кредитними договорами, укладеними між
ВАТ«ОСОБА_2 Аваль»та ФОП ОСОБА_3
відбулося без згоди поручителя
–позивачки, внаслідок чого відбулося
збільшення обсягу її
відповідальності, що є підставою для
припинення поруки відповідно до вимог
ч.1 ст. 559 ЦК України.

За таких обставин, суд вважає, що позов
підлягає задоволенню тільки в частині
вимог про припинення договору поруку
за кредитними зобов'язаннями ФОП
ОСОБА_3, що стосується припиненя поруки
за зобовязаннями ТОВ «СТАЙЛ-Т»- в цій
частині позов задоволенню не підлягає.

На підставі ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню судові витрати
пропорційно до задоволених позовних
вимог у розмірі 37 грн.

Керуючись ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України,
суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 –задовольнити частково.

Визнати договір поруки №010/01-02/07-106/4,
укладений ВАТ «ОСОБА_2 Аваль»та ОСОБА_1
21 грудня 2007 року припиненим в частині
забезпечення кредитних зобов'язань
фізичної особи-підприємця ОСОБА_3.

Відмовити у задоволенні позовних
вимог про припинення договору поруку
за кредитними зобов'язаннями ТОВ
«СТАЙЛ-Т»

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства «ОСОБА_2 Аваль»на користь
ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 37
гривень.

Апеляційну скаргу на рішення може бути
подано до апеляційного суду
Миколаївської області через
Центральний районний суд м. Миколаєва
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя
О.А. Гуденко