Справа №: 0906/319/12
Провадження №: 8/0906/1/12
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 листопада 2012 року селище Вигода

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючої судді Монташевич С. М.,

секретаря Менделяк А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в селищі Вигода справу за позовом розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в селищі Вигода справу за позовом ОСОБА_1 до ВАТ "Укрнафта", третя особа НГВУ "Долинанафтогаз", про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь 163197,75 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Свої вимоги мотивує тим, що він працював головним інженером в структурному підрозділі Долинської експортно-імпортної бази ВАТ «Укрнафта» з 1995 року. Наказом № 45 від 30 квітня 2004 року він звільнений з роботи за п.1 ст.40 КЗпП України, у зв»язку з ліквідацією бази. Після видачі наказів про ліквідацію Долинської ЕІБ були направлені листи, що правонаступником бази буде НГВУ «Долинанафтогаз». 15.04.2004 р. ряд працівників з Долинської ЕІБ були переведені в НГВУ. 29.04.2004 р. згідно листа НГВУ 49 чоловік знову було прийнято на роботу в НГВУ «Долинанафтогаз». Оскільки мала місце не ліквідація, а реорганізація бази він мав переважне право перед іншими на переведення в новостворену Базу матеріально-технічного забезпечення. Своє звільнення вважав незаконним, та був поновлений на роботі на підставі рішення суду. Крім того, у звязку з незаконним звільненням він втратив заробіток, який складає 163197,75 гривень.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав, пояснив, що рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 21 липня 2008 року (яке вступило в законну силу 22 лютого 2012 р.) частково задоволений його позов до ВАТ «Укрнафта», яким визнано незаконним звільнення його з роботи та поновлено на посаді головного інженера Долинської експертно-імпортної бази ВАТ «Укрнафта» та стягнуто з відкритого акціонерного товариства «Укрнафта» на його користь 162756,41 гривень середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 1500,00 гривень моральної (немайнової) шкоди, 200 (двісті) гривень за надання юридичної допомоги адвокатом.

Не погоджуючись із рішенням суду ПАТ «Укрнафта» звернулось до суду з заявою про перегляд судового рішення у звязку з нововиявленими обставинами, мотивуючи її тим, що з 26.09.2003 р. він зареєстрований як СПД-ФО, тому з 01.05.2004 р. по 01.01.2008 р. суду слід було при постановленні рішення зменшити розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу на суму обсягу виручки від реалізації продукції, заявленої у звіті СМП-ФО- платника єдиного податку. Він вважає твердження відповідача безпідставними. Оскільки обсяг виручки від реалізації продукції заявленого у звіті СПД-ФО-платника єдиного податку має значення тільки для податкових відносин в сенсі визначення форми оподаткування. Залежно від мети визначення розрізняють податковий та економічний прибутки. Податковий прибуток відповідає обсягу балансового прибутку. Економічний прибуток являє собою різницю між виручкою від реалізації та всіма витратами підприємства, в тому числі витратами втрачених можливостей. Прибуток - це частина чистого доходу, що залишається торговельному підприємству після відшкодування всіх витрат, пов'язаних з реалізацією продукції та іншими видами діяльності.

В 2006 р. СПД-ФО ОСОБА_1 реалізовано товарів на суму 193666 грн. з них отримано виторг від реалізації (18 % націнки) - 38773 грн., з яких профінансовані фінансові витрати: земельний податок - 4010 грн.; заробітна плата найманих працівників - 11750 грн.; податки та обовязкові платежі в: пенсійний фонд - 3971,72 грн.; соціальне страхування - 372,62 грн.; фонд страхування від нещасних випадків - 77,37 грн.; відрахування в центр зайнятості -150,46 грн.; прибутковий податок - 579,57 грн.; комунальні платежі - 5225,82 грн.; транспортні розходи - 6500,00 грн.

В 2007 р. СПД-ФО ОСОБА_1 реалізовано товарів на суму 135702 грн., з них отримано виторг від реалізації (17 % націнки) - 23069 грн., з яких профінансовані фінансові витрати: земельний податок - 2460 грн.; заробітна плата найманих працівників - 4350 грн.; податки та обовязкові платежі в: пенсійний фонд -1531 грн.; соціальне страхування - 87,01 грн.; фонд страхування від нещасних вцпадків - 30,45 грн.; відрахування в центр зайнятості - 95,73 грн.; прибутковий податок - 132,75 грн.; комунальні платежі - 4205,98 грн.; транспортні розходи - 6000 грн. Крім цього, понесені витрати на виготовлення документів по переведенню квартири з жилої під магазин - 15000,00 грн.; ремонт приміщення - 55000,00 грн.; придбання обладнання - 49000,00 грн. Отже, за час підприємницької діяльності СПД-ФО ОСОБА_1 прибутку не отримав.

Вважає, що отримання доходів від підприємницької діяльності не є доходами в розумінні ст. 235 КЗпП України і не повинно враховуватись при обчисленні середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки підприємницька діяльність це діяльність на власний ризик отримання прибутку, тобто самодостатня діяльність для отримання доходів, які не входить в перелік п.32 постанови Пленому Верховного Суду України N 9 від 06.11.92 «Про практику розгляду судами трудових спорів».

Представник відповідача, він же представник третьої особи НГВУ «Долинанафтогаз» ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав, пояснив, що після розгляду справи Верховним Судом України 17.07.2012 року відповідачеві стала відома обставина, яка мала істотне значення при вирішенні судом питання про розмір стягнутого з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Так, з витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців від 17.07.2012 р. встановлено, що ОСОБА_1 з 26.09.2003 року зареєстрований як фізична особа - підприємець, а відповідно на протязі часу, з якого судом в його користь присуджено середній заробіток за час вимушеного прогулу, отримував дохід. Трудовий стаж фізичної особи - підприємця прирівнюється до трудового стажу працівника, прийнятого на роботу за трудовим договором, а відповідно і доходи отримані ФОП повинні бути враховані при визначенні судом суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Дохід від підприємницької діяльності ОСОБА_1 за період з 2006-2007 р. становить 329368,00 грн. Таким чином, оскільки заробіток позивача перевищує суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу 162756,41 грн., який він просить стягнути з відповідача, вимоги задоволенню не підлягають. Просив у задоволенні позову щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

У пункті 32 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року № 9 зазначено, що при присудженні оплати за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога по тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю тощо), який працівник мав у цей час.

Відповідно до пункту 7-1 Правил обчислення загального трудового стажу для призначення працівникам допомоги по тимчасовій непрацездатності, затверджених постановою Кабінету Міністрів України 19 жовтня 1998 року N 1658 субєктам підприємницької діяльності - фізичним особам, які обрали спрощену систему оподаткування, зараховується до загального трудового стажу весь період сплати ними єдиного податку, фіксованого сільськогосподарського податку, здійснення підприємницької та виробничої діяльності.

Відповідно до статті 14.1.56 Податкового кодексу України доходи - це є загальна сума доходу платника податку від усіх видів діяльності, отриманого (нарахованого) протягом звітного періоду в грошовій, матеріальній або нематеріальній формах як на території України, її континентального шельєфу у виключній (морській) економічній зоні, так і за її межами.

Стаття 177.2 ПКУ передбачає, що об'єктом оподаткування є чистий оподатковуваний дохід, тобто різниця між загальним оподатковуваним доходом (виручка у грошовій та негрошовій формі) і документально підтвердженими витратами, пов'язаними з господарською діяльністю такої фізичної особи - підприємця.

Згідно статті 292.1 Податкового кодексу України доходом платника єдиного податку для фізичної особи - підприємця є дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду в грошовій формі (готівковій та/або безготівковій); матеріальній або нематеріальній формі, визначеній пунктом 292.3 цієї статті. При цьому до доходу не включаються отримані такою фізичною особою пасивні доходи у вигляді процентів, дивідендів, роялті, страхові виплати і відшкодування, а також доходи, отримані від продажу рухомого та нерухомого майна, яке належить на праві власності фізичній особі та використовується в її господарській діяльності.

Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 21 липня 2008 року визнано незаконним звільнення ОСОБА_1 та поновлено його на посаді головного інженера Долинської експортно-імпортної бази ВАТ «Укрнафта». Стягнуто з ВАТ «Укрнафта» на користь ОСОБА_1 162756,41 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 1500 грн. моральної шкоди та 200 грн. витрат на правову допомогу. У задоволенні іншої частини вимог відмовлено (т.2 а.с. 54-55).

17 вересня 2008 року прийнято додаткове рішення, відповідно до якого стягнуто з ВАТ «Укрнафта» в користь ОСОБА_1 6930 грн. згідно колективного договору як працівнику, що виховує дитину інваліда, та 3900 грн. премії до дня працівників нафтової промисловості (т.2 а.с. 56).

Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 17 грудня 2008 року апеляційна скарга ВАТ «Укрнафта»задоволена. Рішення та додаткове рішення місцевого суду скасовані та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 лютого 2012 року касаційна скарга ОСОБА_1 задоволена. Рішення апеляційного суду скасовано із залишенням в силі рішення та додаткового рішення суду першої інстанції (т. 2 а.с. 68-70).

Ухвалою Долинського районного суду від 24.09.2012 року заяву ПАТ Укрнафта про перегляд судового рішення у звязку з нововиявленими обставинами задоволено частково. Рішення Долинського районного суду від 21.07.2008 року по справі № 2-65/2008 року за позовом ОСОБА_1 до ВАТ Укрнафта, третя особа Нафтогазовидобувне управління Долинанафтогаз, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди скасувано частково в частині стягнення з ВАТ Укрнафта на користь ОСОБА_1 162756,41 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу (т.2 а.с.236-237).

Довідка від 13.06.2008 р., видана відповідачем підтверджує, що середня заробітна плата ОСОБА_1 становить 2274,53 грн. (т. 1 а.с. 194).

У відповідності до довідки від 09.04.2008 р. НГВУ «Долинанафтогаз» повідомляє, що на підставі наказів ВАТ «Укрнафта» були такі підняття заробітної плати: з 01.05.2004 р. на 20 %, з 01.08.2004 р. на 15 %, з 01.03.2005 р. на 15 %, з 01.01.2006 р. на 10 %, з 01.09.2006 р. на 15 %, з 01.07.2007 р. на 15 % (т. 1 а.с. 178).

Згідно пояснень представника відповідача та довідки, виданої НГВУ «Долинанафтогаз», № 21юр-4455 від 06.11.2012 року ОСОБА_1 при звільненні 30.04.2004 року отримав вихдну допомогу в розмірі 2729,78 грн. (один середньомісячний заробіток). А також ОСОБА_1 26.05.2005 року отримав у касі згідно рішення суду заробітну плату за час вимушеного прогулу, моральну шкоду та судові витрати у розмірі 11796,41 грн. Суми проведених виплат були враховані при присудженні судом середнього заробітку за час вимушеного прогулу. (т.3 а.с. 12,13).

Керуючись Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року з урахуванням коштів, які він отримав після вступу рішення в законну силу в сумі 11796,41 грн., суд приходить висновку, що сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 01.05.2004 р. по 01.01.2008 р. становить 162756,41 гривень.

В судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що у період вимушеного прогулу ОСОБА_4 був зареєстрований у встановленому порядку як субєкт підприємницької діяльності - фізична особа-підприємець.

Відповідно до відповіді Долинської ОДПІ № 2609/М/7-216 від 07.08.2012 року СПД-фізична особа ОСОБА_1 за період 2004-2005 р.р. підприємницьку діяльність здійснював на загальній системі оподаткування. Згідно поданої декларації № 481 від 12.01.2005 року за 2004 рік та декларації № 147 від 14.01.2006 року за 2005 рік доходів не задекларовано. Згідно поданих звітів субєкта малого підприємництва-фізичної особи-платника єдиного податку обсяг виручки від реалізації товарів (робіт, послуг) становить: за 2006 рік - 193666,00 грн., за 2007 рік - 135702,00 грн., за 2008 рік - 64292,00 грн. (т.2 а.с. 198-210, т. 3 а.с. 6).

В судовому засіданні встановлено, що згідно Податкового кодексу України доходом платника єдиного податку для фізичної особи - підприємця є дохід, отриманий протягом податкового (звітного) періоду. Відповідно до даних Долинської ОДПІ ОСОБА_1 подані звіти про обсяг виручки від реалізації товарів (робіт, послуг) за період з 01.05.2004 р. по 01.01.2008 р. на загальну суму 329368,00 гривень. Будь-яких інших розрахунків суми отриманого доходу від підприємницької діяльності за вказаний період сторонами надано не було.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Твердження представника позивача про те, що за час підприємницької діяльності він прибутку не отримав, так як ніс витрати на придбання продукції, виплату заробітної плати найманим працівникам, сплату податків та обовязкових платежів, комунальних платежів, транспортні розходи, витрати на виготовлення документів по переведенню квартири з жилої під магазин, ремонт приміщення, придбання обладнання не підтвердженні розрахунками доходу з посиланням на норми законів, відповідно до яких вони проведені, а тому є безпідставними.

Таким чином, у період вимушеного прогулу з 01.05.2004 р. по 01.01.2008 р. ОСОБА_1 від здійснення підприємницької діяльності отримано дохід на загальну суму 329368,00 гривень, який суд прирівнює до заробітку у розумінні ст. 235 КЗпП України. Сума втраченого та не виплаченого середнього заробітку ОСОБА_1 за час вимушеного прогулу за період з 01.05.2004 р. по 01.01.2008 р. становить 162756,41 гривень, сума проведених виплат ОСОБА_1 за вказаний період становить 2729,78 гривень та 11796,41 гривень. А тому, застосовуючи вимоги ст. 235 КЗпП України, враховуючи розяснення, які містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 06 листопада 1992 року № 9, суд приходить до переконання, що отриманий дохід від підприємницької діяльної значно перевищує суму втраченого заробітку, тому в задоволенні позову слід відмовити.

Питання судових витрат слід вирішити у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України.

На підставі ст. 235 Кодексу законів про працю України, ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, керуючись ст.ст. 213-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

Р I Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ВАТ "Укрнафта", третя особа НГВУ "Долинанафтогаз", про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ВАТ "Укрнафта" 813 (вісімсот тринадцять) гривень 78 копійок сплаченого судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подачі апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд.

Суддя: