Справа № 1306/3874/12 Головуючий у 1 інстанції: Крамар О.В.
Провадження № 22-ц/1390/5115/12 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. І. Категорія: 51
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2012 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Приколоти Т.І.

суддів: Богонюка М.Я., Савуляка Р.В.

з участю секретаря:ОСОБА_2

з участю: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30 травня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Відкритого акціонерного товариства «Нафтопереробний комплекс - Галичина», про визнання незаконними і скасування наказів, стягнення премії, -

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, з врахуванням збільшених вимог, прийнятих судом, про стягнення в її користь з відповідача премії в розмірі 13%,28% та 40% від посадового окладу згідно відпрацьованого часу: 30 000 грн. з 1 грудня 2007 року до 1 лютого 2012 року; винагороди по результатах роботи за 2011 рік, а також визнання недійсними в наказах відповідача про преміювання положень щодо ненарахування премії, зокрема: у наказі № 1 від 2 січня 2008 року за грудень ь 2007 року пункт 13; у наказі № 107/к від 6 лютого 2008 року за січень 2008 року пункт 14; у наказі № 183/к від 6 березня 2008 року за лютий 2008 року пункт 14; у наказі № 253/к від 7 квітня 2008 року за березень 2008 року пункт 15; у наказі № 356/к від 8 травня 2008 року за квітень 2008 року пункт 15; у наказі № 431/к від 2 червня 2008 року за травень 2008 року пункт 15; у наказі № 520/к від 7 липня 2008 року за червень 2008 року пункт 15№ у наказі № 617/к від 4 серпня 2008 року за липень 2008 року пункт 15; у наказі № 718/к від 3 вересня 2008 року за серпень 2008 року пункт 15; у наказі № 826/к від 10 жовтня 2008 року за вересень 2008 року, пункт 15; у наказі № 892/к від 7 листопада 2008 року за жовтень 2008 року пункт 15; у наказі № 955/к від 8 грудня 2008 року за листопад 2008 року, пункт 15; у наказі № 04/к від 12 січня 2009 року за грудень 2008 року пункт 15;у наказі № 61/к від 6 лютого 2009 року за січень 2009 року пункт 15; у наказі № 132/к від 10 березня 2009 року за лютий 2009 року пункт 15; у наказі № 171/к від 31 березня 2009 року за березень 2009 року пункт 15; у наказі № 233/к від 27 квітня 2009 року за квітень 2009 року пункт 15; у наказі № 309/к від 3 червня 2009 року за травень 2009 року пункт 15; у наказі № 361/к від 6 липня 2009 року за червень 2009 року пункт 16; у наказі № 437/к від 6серпня 2009 року за липень 2009 року пункт 16; у наказі № 479/к від 1 вересня 2009 року за серпень 2009 року, пункт 16; у наказі № 564/к/к від 1 жовтня 2009 року за вересень 2009 року пункт 16; у наказі № 626/к від 3 листопада 2009 року за жовтень 2009 року пункт 16; у наказі № 687/к від 3 грудня 2009 року за листопад 2009 року пункт 16; у наказі № 11/к від 12 січня 2010 року за грудень 2009 року, пункт 16; у наказі № 68/к від 4 лютого 2010 року за січень 2010 року пункт 16; у наказі № 123/к від 1 березня 2010 року за лютий 2010 року пункт 16; у наказі № 212/к від 8 квітня 2010 року за березень 2010 року пункт 17; у наказі № 294/к від 13 травня 2010 року за квітень 2010 року пункт 17; у наказі № 368/к від 9 червня 2010 року за травень 2010 року пункт 17; у наказі № 459/к від 6 липня 2010 року за червень 2010 року пункт 17; у наказі № 521/к від 2 серпня 2010 року за липень 2010 року пункт 17; у наказі № 598/к від 6 вересня 2010 року за серпень 2010 року пункт 17; у наказі № 676/к від 4 жовтня 2010 року за вересень 2010 року пункт 17; у наказі № 767/к від 3 листопада 2010 року за жовтень 2010 року пункт 17; у наказі № /к за листопад 2010 року пункт 17; у наказі № 870/к від 16 грудня 2010 року за грудень 2010 року пункт 17; у наказі № 48/к від 1 лютого 2011 року за січень 2011 року пункт 17; у наказі № 120/к від 2 березня 2011 року за лютий 2011 року пункт 17; у наказі № 198/к від 31 березня 2011 року за березень 2011 року пункт 17; у наказі № 288/к від 10 травня 2011 року за квітень 2011 року пункт 17; у наказі № 365/к від 1 червня 2011 року за травень 2011 року пункт 17; у наказі № 466/к від 8 липня 2011 року за червень 2011 року пункт 17; у наказі № 535/к від 8 серпня 2011 року за липень 2011 року пункт 17; у наказі № 605/к від 6 вересня 2011 року за серпень 2011 року пункт 17; у наказі № 678/к від 11 жовтня 2011 року за вересень 2011 року пункт 18; у наказі № 762/к від 22 листопада 2011 року за жовтень 2011 року пункт 18; у наказі № 820/к від 13 грудня 2011 року за листопад 2011 року пункт 18; у наказі № 19/к від 17 січня 2012 року за грудень 2011 року пункт 18.

Ршенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30 травня 2012 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення оскаржила ОСОБА_3 Апелянт, посилаючись на те, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, при неповно зясованих обставинах, просить його скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення її позовних вимог. Вказує, що з 22 березня 1971 року працювала у відповідача і була звільнена з роботи 31 січня 2012 року у звязку із виходом на пенсію (наказ № 41/к від 26 січня 2012 року). Зазначає, що за час роботи на підприємстві її посадовий оклад не змінювався. Всім працівникам з грудня 2007 року запроваджено виплату премії Голови правління. Розмір цієї премії встановлювався щомісячним наказом по підприємству у відсотках від місячної тарифної ставки. Премії отримували працівники, які не досягли пенсійного віку та працівники -пенсіонери, які погодились працювати на умовах контракту. Вважає, що позбавлення її премії, як працівника - пенсіонера, який відмовився перейти на контрактну форму праці, погіршило умови її праці та порушило принцип рівності її трудових прав у порівнянні з іншими працівниками, є дискримінацією.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

Згідно зі ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Конституцією України (ч.1,7 ст.43) визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно зі ст.ст.2,94 КЗпП України право громадян на працю, тобто на одержання роботи з оплатою праці не нижче встановленого державою мінімального розміру, включаючи право на вільний вибір професії, роду занять і роботи, забезпечується державою. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою. Заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. У ст. 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати (основна заробітна плата, додаткова заробітна плата та інші заохочувальні та компенсаційні виплати).

Встановлено, що позивач з 22 березня 1971 року працювала у відповідача і була звільнена з роботи відповідно до наказу від 26 січня 2012 року у звязку з виходом на пенсію.

ОСОБА_6 Відкритого акціонерного товариства «Нафтопереробний комплекс - Галичина» та довідки серії АБ №256991 з ЄДРПОУ вбачається, що це Товариство є юридичною особою та самостійним господарюючим субєктом. Виконавчим органом товариства, яке здійснює керівництво його діяльністю, є правління, роботою якого керує Голова правління. Голова правління у процесі виконання своїх функцій має право без довіреності виконувати від імені Товариства усі необхідні дії, зокрема, щодо розпорядження майном та коштами товариства у межах, встановлених законодавством України, ОСОБА_6 та внутрішніми нормативними актами Товариства з урахуванням лімітів, встановлених Наглядовою радою Товариства, а також щодо видання наказів та розпоряджень, які є обовязковими для виконання (п.п. 1.3, 1.9, 9.3.1, 9.3.2, 9.3.11 ОСОБА_6).

Відповідно до ч.2 ст. 97 КЗпП України та ст. 15 Закону України «Про оплату праці» форми і система оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премії, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами у колективному договорі. Колективним договором ВАТ «НПК-Галичина» на 2005 рік, який є чинним і на даний час, а також Положенням про преміювання працівників АТ «НПК-Галичина» з урахуванням КТУ від 1 квітня 2004 року виплата премії Голови правління Товариства не передбачена.

Згідно з наказом №974/к від 31 грудня 2007 року «Про премію Голови правління АТ «НПК - Галичина», з метою посилення матеріальної зацікавленості працівників Товариства в результатах своєї особистої праці, збільшенні прибутків, якості продукції, зміцнення трудової дисципліни Головою правління Товариства установлено за наявності фінансових можливостей запровадити виплату працівникам Товариства премії Голови правління за результатами роботи за поточний місяць. Розмір вказаної премії встановлюється наказом Голови правління, виходячи з фінансових можливостей товариства. Така премія виплачується в місяці, наступному за місяцем, за який здійснюється преміювання. В щомісячних наказах визначається категорія працівників Товариства, а також структурні підрозділи і категорії працівників Товариства, яким премія не виплачується. Підставою для нарахування та виплати премії є виключно наказ Голови правління.

З оспорюваних пунктів у вказаних вище наказах про преміювання працівників відповідача премією Голови правління, які видавались щомісячно у 2008 - 2012 роках, вбачається, що згідно цих наказів працівникам, які досягнули віку, що дає право на пенсію за віком (крім працівників, які досягнули віку, що дає право на пенсію за віком і працюють на умовах строкового трудового договору) премія не нараховується.

За зверненнями працівників, відповідність даних наказів вимогам трудового законодавства перевіряла Територіальна Державна інспекція праці у Львівській області, про що був складений акт перевірки від 29 березня 2012 року, згідно якого порушень трудового законодавства при винесенні цих наказів не виявлено.

Суд першої інстанції прийшов до висновку, що наказ №974/к від 31 грудня 2007 року «Про премію Голови правління АТ «НПК-Галичина» видано в межах повноважень Голови правління Товариства, оскільки відповідач є самостійним субєктом господарювання, виконавчим органом якого є Голова правління, який вправі розпоряджатися коштами Товариства в межах наданих йому повноважень; а також видавати накази та розпорядження, які є обовязковими для виконання. Відтак, накази про преміювання, які видавались Головою правління ВАТ «НПК Галичина» у 2008 - 2012 роках, не суперечать вимогам діючого законодавства, не порушують прав позивача.

В оспорюваних пунктах наказів премії встановлені на розсуд керівника і за субєктивним правом працівники їх одержують згідно встановлених умов преміювання, що обумовлені результатами господарської діяльності та фінансовим станом підприємства. Питання преміювання належить до кола повноважень підприємства і проводиться на його розсуд.

Виходячи з тлумачення ст. 97 КЗпП України, прийняття керівником підприємства в межах своєї компетенції рішення щодо умов преміювання не можна кваліфікувати як погіршення умов оплати праці, дискримінацію певної категорії працівників.

Виплата винагороди за результатами річної роботи підприємства називається в ч.3 ст. 2 Закону України «Про оплату праці» як елемент заробітної плати. Водночас це не обовязковий елемент заробітної плати. Рішення про таку виплату приймається на підприємстві, виходячи із фінансового стану підприємства та результатів його господарської діяльності.

Судом першої інстанції правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. З висновками суду, які ґрунтуються на аналізі наявних у справі доказів, слід погодитися. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстави для скасування рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області відсутні, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.І ст.307, ст.ст. 308, ч.І п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 30 травня 2012 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: підпис

Судді:підписи