Апеляційний суд Чернівецької області
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2012 року м.Чернівці

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області в складі:

головуючого Половінкіної Н.Ю.

суддів Савчук М.В., Бреславського О.Г.

секретаря Скрипник С.В.

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_5 про захист права власності, зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7 про стягнення грошових коштів, набутих без достатньої правової підстави, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 29 жовтня 2010 року,

встановила:

ОСОБА_1 у вересні 2009 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_5 про захист права власності.

Зазначав, що ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_5 набуто право спільної сумісної власності на квартиру №6 по

Справа №22ц-1203 2011 рік Головуючий у І інстанції Попов Г.Г.

Категорія: 2/5 Доповідач Половінкіна Н.Ю.

вул.Залозецького,103 м.Чернівці на підставі розпорядження органу приватизації від 11 квітня 2007 року №46291.

Посилаючись на здійснення ОСОБА_5 вселення ОСОБА_3 до квартири АДРЕСА_1 за відсутності його

згоди, чинення йому перешкод у користуванні майном, просив виселити ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1 та вселити його у зазначене жиле приміщення.

ОСОБА_3 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_8 про стягнення грошових коштів, набутих без достатньої правової підстави.

Вказувала, що у грудні 2007 року узгодила з ОСОБА_5, який також діяв на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_1, та ОСОБА_8, яка діяла в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6, всі істотні умови щодо купівлі квартири АДРЕСА_1. Нею було здійснено сплату ОСОБА_5 обумовленої вартості в сумі 44 000 доларів СІІІА 29 грудня 2007 року, а останній передав частину коштів ОСОБА_8 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6

Посилаючись на передачу ОСОБА_5 ключів та правоустановчих документів, зазначала, що вселилася у квартиру АДРЕСА_1 та зі згоди відповідачів здійснила ремонтні роботи, сплату комунальних та інші платежів.

Проте зважаючи на наявність перешкод посвідченню правочину та ухилення ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_8 грошові кошти, отримані без достатніх правових підстав, що складаються з оплати в сумі 473413 грн. 24 коп. з урахуванням інфляційних, відсотків за користування грошовими коштами в сумі 21094 грн. 92 коп., витрат на здійснення ремонтних робіт в сумі 30471 грн. 70 коп., витрат з оплати комунальних послуг в сумі 3337 грн. 59 коп., солідарно.

Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 29 жовтня 2010 року позов ОСОБА_1 задоволено, постановлено виселити ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1, ОСОБА_1 вселити у квартиру АДРЕСА_1.

Зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 кошти, отримані без достатніх правових підстав, в сумі 348110 грн. 40 коп., витрати на проведення ремонтних робіт в сумі 41319 грн., три проценти річних в сумі 29589 грн. 35 коп. солідарно.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Відстрочено виконання судового рішення в частині виселення ОСОБА_3 з квартир №6 по вул.Залозецького,103 м.Чернівці та вселення ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_1 до виконання стягнення з ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_8, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 грошових коштів, отриманих без достатніх правових підстав, в сумі 348110 грн. 40 коп. та витрат на проведення ремонтних робіт в сумі 41319 грн.

ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 29 жовтня 2010 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1, відстрочення виконання судового рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у позові ОСОБА_3 відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення, суд першої інстанції керувався положеннями ст.391 ЦК України та виходив з того, що право користування і розпорядження ОСОБА_1 квартирою №6 по вул.Залозецького,103 м.Чернівці, що є у спільній сумісній власності, підлягає захисту шляхом виселення ОСОБА_3 з жилого приміщення та вселення ОСОБА_1

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, набутих без достатньої правової підстави, частково, суд першої інстанції послався на правила, передбачені статтями 1212 та 1213 ЦК України, та вважав встановленим отримання відповідачами 44000 доларів США на виконання за правочином між ОСОБА_5 та в інтересах ОСОБА_1, ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_6 і ОСОБА_3 купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, здійснення ОСОБА_3 поліпшення майна вартістю 41319 грн., а також дійшов висновку про покладення на відповідачів обов»язку з сплати процентів за користування грошовими коштами в сумі 29589 грн. 35 коп.

Разом з тим, застосовуючи норми, встановлені статтями 1180 та1190 ЦК України, суд першої інстанції зазначив про солідарний обов»язок відповідачів з повернення ОСОБА_3 грошових коштів, набутих без достатньої правової підстави.

Проте погодитися з висновками суду першої інстанції не можна повністю.

Відповідно до правила, встановленого ч.1 ст.303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції.

Рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 29 жовтня 2010 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про захист права власності не оскаржується.

ОСОБА_3, звертаючись до суду з зустрічним позовом про стягнення грошових коштів, набутих без достатньої правової підстави, обставинами, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, зазначала передачу відповідачам на виконання домовленості з ОСОБА_5, який також діяв в інтересах ОСОБА_1, та ОСОБА_8, яка діяла в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6,про укладення договору

купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 грошових коштів в сумі 44000 доларів США, здійснення поліпшення жилого приміщення за згодою з відповідачами на суму 30471 грн. 70 коп., сплату комунальних платежів на суму 3337 грн. 59 коп.

Відповідно до вимог ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положепня цієї глави застосовуються також до вимог про: повернення виконаного за недійсним правочином; витребування майна власником із чужого незаконного володіння; повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні; відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Частиною 2 ст.1214 ЦК України передбачено, що у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (ст.536 цього Кодексу).

З приєднаного до матеріалів справи свідоцтва про право власності, виданого Департаментом житлово-комунального господарства Чернівецької міської ради 11 квітня 2007 року, вбачається, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6

Судом першої інстанції встановлено, що на виконання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 В.В. передано ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 44000 доларів США 29 грудня 2007 року (а.с.71).

Водночас ОСОБА_8 одержано від ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 14667 доларів США, що належать ОСОБА_6, та 14667 доларів США, що належать ОСОБА_1 (а.с.49-50).

З розписки ОСОБА_5 від 7 січня 2008 року також вбачається, що останнім передано ОСОБА_3 ключі від квартири АДРЕСА_3 та надано дозвіл на здійснення ОСОБА_3 ремонтних робіт.

Суд першої інстанції, встановивши, що угода купівлі-продажу укладена без дотримання вимог, встановлених ст.657 ЦК України, дійшов обґрунтованого висновку про застосування положень ст.1212 ЦК України до вимог ОСОБА_3 про стягнення виконаного за нікчемною угодою та процентів за користування грошовими коштами, а також витрат на покращення майна.

Проте, зобовязуючи ОСОБА_8 повернути ОСОБА_3 грошові кошти, передані на виконання нікчемної угоди, процентів за користування грошовими коштами та витрат на поліпшення майна, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що ОСОБА_8 не є власником квартири АДРЕСА_1 та стороною правочину.

Водночас суд першої інстанції не зазначив правових підстав для покладення на ОСОБА_8 обовязку задовольнити вимоги ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, набутих без достатньої правової підстави.

Ураховуючи порушення норм матеріального права, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_3 грошових коштів на виконання нікчемного правочину, витрат на проведення ремонтних робіт, трьох процентів річних, державного збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України.

На підставі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Висновки суду першої інстанції про стягнення витрат на покращення майна в сумі 41319 грн. мотивовано встановленням судовою будівельно-технічною експертизою спільного підприємства «Західно-Український Експертно-Консультативний Центр» від 6 серпня 2010 року №1254 вартості будівельних робіт та матеріалів, які проведені в приміщенні квартири АДРЕСА_1 в сумі 41319 грн.

При цьому суд першої інстанції вийшов за межі вимог ОСОБА_3 про стягнення витрат на здійснення ремонтних робіт в сумі 30471 грн. 70 коп.

Разом з тим, стягуючи з відповідачів грошові кошти, набуті без достатньої правової підстави, солідарно судом першої інстанції застосовано норми ст.1190 ЦК України, які не регулюють спірні правовідносини.

Також положеннями статей 1212 та 1214 ЦК України не передбачена можливість стягнення в солідарному порядку.

У такому разі судове рішення в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 підлягає зміні в підстав, передбачених п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України.

З огляду на рівність часток ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1, одержання кожним з співвласників по 14667 доларів США на виконання нікчемного правочину, підлягають стягненню з ОСОБА_1, ОСОБА_5, ОСОБА_6 грошові кошти, набуті на виконання нікчемного правочину, відповідно до офіційного курсу валюти в сумі по 117194 грн. (14667 доларів США х 7 грн. 99 коп.), три проценти річних за період з 27 грудня 2007 року по 24 вересня 2009 року відповідно до офіційного курсу валюти в сумі по 6104 грн. 36 коп. (14667 доларів США х 366 х 3% : 366 ; 14667 доларів США х 269 х 3% : 365), витрати на покращення майна по 10157 грн.23 коп. ( 30471 грн. 70 коп. : 3) з кожного.

Не заслуговують на увагу посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на відсутність підстав для покладення на нього обов»язку з повернення ОСОБА_3 грошових коштів.

На підставі ч.1 ст.1000 ЦК України за договором доручення одна сторона ( повірений) зобов»язується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов»язки довірителя.

Згідно довіреності, виданої ОСОБА_1, яка посвідчена консулом Посольства України в Португалії ОСОБА_9 13 лютого 2007 року, уповноважено ОСОБА_5 управляти та розпоряджатися будь-яким нерухомим та рухомим майном, яке належить на праві власності, для чого надано ОСОБА_5 право укладати всі передбачені законом угоди з управління та розпорядження вищевказаним майном, зокрема, купувати, продавати, дарувати, приймати у дар, обмінювати, закладати і примати в заклад, проводити розрахунки з укладених угод, визначаючи у всіх випадках суми, терміни та інші умови на власний розсуд, розпоряджатися та одержувати належне майно, гроші (вклади), цінні папери та дивіденди до них, а також одержувати документи від всіх осіб, установ, підприємств організацій, в тому числі з банківських установ та їх відділень (філій), відділень зв»язку та телеграфу з будь-яких підстав, бути представником з усіма необхідними повноваженнями в усіх державних, громадських та інших органах та організаціях незалежно від підпорядкування, форм власності, галузевої належності з усіма необхідними повноваженнями (а.с.53).

Відповідно наведеного зобов»язання між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 урегульовані договором доручення.

Отже дії ОСОБА_5 з отримання від ОСОБА_3 грошових коштів та передачі їх ОСОБА_8, надання згоди на здійснення ОСОБА_3 поліпшення майна зводяться до виконання наведеного договору, створюють цивільні права та обов»язки ОСОБА_1

Водночас рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 31 травня 2012 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_8 про стягнення грошових коштів, набутих без достатньої правової підстави, стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 117132 грн. 94 коп.

Частиною 2 ст.536 ЦК України передбачено, що розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

З огляду на наведене не заслуговують на увагу посилання ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на неправильне застосування ст.625 ЦК України.

За змістом ст.373 ЦПК Украіни суд, який видав виконавчий документ, у виняткових випадках може відстрочити виконання рішення за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім»ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо).

Суд першої інстанції, розглядаючи питання про відстрочку виконання судового рішення, не послався на наявність виняткових обставин, що перешкоджають виконанню судового рішення.

ОСОБА_3 до суду з заявою про відстрочку виконання судового рішення не зверталася.

Керуючись п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 29 жовтня 2010 року в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 змінити.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_5 Олександрвоича на користь ОСОБА_3 грошові кошти, отримані без достатніх правових підстав, в сумі по 117194 грн., три процента річних в сумі по 6104 грн. 36 коп. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 грошові кошти, отримані без достатніх правових підстав, в сумі по 10157 грн.23 коп. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_5 на користь держави судовий збір в сумі по 567 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі по 40 грн. з кожного.

Рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 29 жовтня 2010 року в частині стягнення з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_3 грошових коштів на виконання нікчемного правочину, витрат на проведення ремонтних робіт, трьох процентів річних, державного збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, відстрочки виконання щодо виселення ОСОБА_3 з квартир №6 по вул.Залозецького,103 м.Чернівці та вселення ОСОБА_1 у квартиру АДРЕСА_1 скасувати.

У зустрічному позові ОСОБА_3 до ОСОБА_7 про стягнення грошових коштів, набутих без достатньої правової підстави, відмовити.

В решті залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді