Справа № 0306/1571/2011 провадження №
22-ц/0390/460/2012 Головуючий у 1
інстанції:Бондар В.М. Категорія: 2
Доповідач: Матвійчук Л. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.04.2012 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області:

головуючого - судді Матвійчук Л.В.,

суддів - Антонюк К.І., Русинчука
М.М.,

при секретарі - Семенюк О.А.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача -
Федорука А.Б.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Луцьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_4, яка також діє в інтересах
малолітніх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 до
Мощенської сільської ради
Ковельського району та виконавчого
комітету Мощенської сільської ради
Ковельського району Волинської
області про визнання права спільної
часткової власності на будинок,
набутий в порядку приватизації за
апеляційною скаргою відповідача
Мощенської сільської ради
Ковельського району на рішення
Ковельського міськрайонного суду
Волинської області від 20 січня 2012 року,

в с т а н о в и л а :

12 жовтня 2011 року ОСОБА_1, ОСОБА_4, яка
також діє в інтересах малолітніх дітей
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 звернулися до суду із
зазначеним позовом, посилаючись на те,
що 22.10.1997 року виконавчим комітетом
Мощенської сільської ради
Ковельського району Волинської
області видано ордер на право зайняття
ОСОБА_1 та ОСОБА_4 жилого приміщення по
АДРЕСА_1. На даний час в цьому
приміщенні проживають разом з ОСОБА_1,
ОСОБА_4, малолітні діти ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.
24.06.2011 року позивачі звернулися до
виконавчого комітету Мощенської
сільської ради про видачу свідоцтва
про право власності на будинок АДРЕСА_1,
однак до цього часу заява не розглянута
і свідоцтво про право власності
позивачам не видано. Просили визнати за
ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 право
спільної часткової власності по 1/4
частині за кожним на будинок АДРЕСА_1.
Стягнути з відповідачів в користь
позивачів судові витрати в сумі 1 820
гривень та витрати на правову допомогу
адвоката в сумі 10 000 гривень.

Рішенням Ковельського міськрайонного
суду від 20 січня 2012 року позов
ОСОБА_1, ОСОБА_4, яка також діє в
інтересах своїх дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6
до Мощенської сільської ради
Ковельського району та виконавчого
комітету Мощенської сільської ради
Ковельського району Волинської
області, про визнання права спільної
часткової власності на будинок,
набутий в порядку приватизації
задоволено.

Ухвалено визнати за ОСОБА_1,
ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 право спільної
часткової власності по 1/4 частині за
кожним на будинок АДРЕСА_1.

Стягнуто з відповідачів в рівних
частинах в користь позивачів ОСОБА_1 та
ОСОБА_4 судові витрати в сумі 1 820
гривень та витрати на правову допомогу
адвоката в сумі 10 000 гривень.

В апеляційній скарзі відповідач
Мощенська сільська рада Ковельського
району в особі сільського голови
ОСОБА_3 просить скасувати це рішення,
посилаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Апеляційна скарга підлягає
задоволенню, а оскаржуване рішення
-скасуванню з ухваленням нового
рішення з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
відповідно до свідоцтва про право
власності серії АА № 01330 від 21.01.1999 року
житловий будинок АДРЕСА_1 належить
Мощенській сільській раді на праві
власності.

Судовим рішенням від 20.03.2006 року, яке
набрало законної сили, зобов'язано
виконавчий комітет Мощенської
сільської ради Ковельського району та
сільського голову Мощенської
сільської ради Федорук В.М. виконати
всі дії щодо приватизації будинку
АДРЕСА_1 відповідно до Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду», ст.ст. 30, 42 Закону
України «Про місцеве самоврядування в
Україні», ст. 16 Житлового Кодексу
України шляхом постановлення
відповідного рішення про надання
дозволу на приватизацію та передачу
ОСОБА_1, ОСОБА_4 та неповнолітнім ОСОБА_5,
ОСОБА_6 будинку АДРЕСА_1 в приватну
власність.

Позивачі набули в установленому
законом порядку право користування
житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1,
вселилась до нього на підставі ордера,
який відповідно до ст. 58 ЖК України є
єдиною підставою для вселення в
житлове приміщення, тривалий час
проживають у цьому будинку, сплачують
комунальні послуги і відповідач весь
цей час визнавав за ними право
користування цим будинком, що свідчить
про фактичне існування між ними
договору найму житлового приміщення.

27.01.2011 року Мощенською сільською радою
прийнято рішення № 4-6, яким вирішено
передати в приватну власність будинок
АДРЕСА_1 ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 в рівних частинах. Зобов'язано
сільського голову ОСОБА_3 підписати
ОСОБА_1 заяву про передачу у приватну
власність будинку АДРЕСА_1 та довідку
про склад сім'ї на займане приміщення.
Розпорядженням сільського голови № 05
від 31.01.2001 року рішення Мощенської
сільської ради від 27.01.2011 року № 4-6
зупинено. Рішенням Мощенської
сільської ради від 14.02.2011 року № 5/6
вирішено провести повторне
голосування по питанню передачі
позивачам житла у власність.

25.03.2011 року Мощенською сільською радою
прийнято рішення № 6/9, яким вирішено: 1)
відхилити зауваження сільського
голови на рішення сесії сільської ради
від 27.01.2011 року № 4/6; 2) передати в
приватну власність будинок АДРЕСА_1
ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в
рівних частинах.

Вказаними рішеннями Мощенської
сільської ради, які прийняті у рамках
повноважень ради та на законних
підставах, фактично визнано право
власності за позивачами, але отримати
відповідний документ на право
власності позивачі не можуть через не
підписання документів сільським
головою.

Суд першої інстанції, ухвалюючи
рішення про визнання права власності
на спірний житловий будинок за
позивачами виходив з того, що фактично
проводиться виконання судових рішень,
які набрали законної сили. На підставі
судових рішень Мощенська сільська рада
прийняла рішення про приватизацію
житла позивачами за адресою АДРЕСА_1.
Однак, завершити приватизацію житла
позивачі не мають можливості, через те,
що сільський голова ОСОБА_3 не підписує
рішення сільської ради та інших
документів, які необхідні для
реєстрації права власності.

Однак, з такими висновками суду
погодитися не можна з огляду на таке.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України
органи державної влади та органи
місцевого самоврядування, їх посадові
особи зобов'язані діяти на підставі в
межах повноважень та у спосіб, що
передбачені Конституцією та законами
України.

Статтею 47 Конституції України
визначено, що кожен має право на житло.
Держава створює умови, за яких кожний
громадянин матиме змогу побудувати
житло, придбати його у власність або
взяти в оренду. Громадянам, які
потребують соціального захисту, житло
надається державою та органами
місцевого самоврядування безоплатно
або за доступну для них плату
відповідно до закону. Ніхто не може
бути примусово позбавлений житла
інакше як на підставі закону за
рішенням суду.

Відповідно до положень ст. 8 Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду»приватизація
державного житлового фонду
здійснюється уповноваженими на це
органами, створеними місцевою
державною адміністрацією, та органами
місцевого самоврядування. Передача
квартир (будинків), житлових приміщень
у гуртожитках здійснюється в спільну
сумісну або часткову власність за
письмовою згодою всіх повнолітніх
членів сім'ї, які постійно мешкають у
цій квартирі (будинку). Передача
квартир (будинків) у власність громадян
здійснюється на підставі рішень
відповідних органів приватизації, що
приймаються не пізніше місяця з дня
одержання заяви громадянина. Органи
приватизації, органи місцевого
самоврядування не мають права
відмовити мешканцям квартир (будинків),
житлових приміщень у гуртожитках у
приватизації займаного ними житла,
крім випадків, передбачених законом.
Службові особи та громадяни при
порушенні вимог цього Закону несуть
дисциплінарну, цивільно-правову чи
кримінальну відповідальність згідно з
чинним законодавством.

Частина 1 статті 3 ЦК України
передбачає, що кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Способи захисту цивільних прав
та інтересів визначені ч. 2 ст. 16 ЦК
України.

Таким чином, дійшовши висновку
про те, що порушене право позивачів
підлягає судовому захисту, місцевий
суд не звернув уваги, чи може право
позивачів на приватизацію державного
житлового фонду бути захищено в
обраний позивачами спосіб, яка правова
норма підлягає застосуванню до спірних
правовідносин, чи ухвалене судове
рішення від 20.03.2006 року про надання
дозволу на приватизацію та передачу
житла в приватну власність може бути
виконано в примусовому порядку і що
виконання судових рішень не
проводиться ухваленням нового рішення
про визнання права власності.

Як вбачається з матеріалів справи, на
виконання постанови Ковельського
міськрайонного суду в справі за
адміністративним позовом ОСОБА_1,
ОСОБА_4 до виконавчого комітету
Мощенської сільської ради
Ковельського району, сільського голови
Мощенської сільської ради Федорук Віри
Миколаївни про надання дозволу на
приватизацію та передачу житла в
приватну власність, Мощенська сільська
рада прийняла рішення про передачу в
приватну власність житлового будинку
за адресою: АДРЕСА_1 ОСОБА_1, ОСОБА_4,
ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в рівних частинах.
Отже, позивачі набули права спільної
власності в рівних частинах на
вказаний будинок на підставі рішення
сільської ради.

Позовні вимоги про визнання права
власності на житловий будинок в
порядку приватизації не відповідають
способам захисту прав, передбаченим
ст. 16 ЦК України, оскільки приватизація
державного житлового фонду
здійснюється уповноваженими на це
органами, створеними місцевою
державною адміністрацією, та органами
місцевого самоврядування, державними
підприємствами, організаціями,
установами, у повному господарському
віданні або оперативному управлінні
яких знаходиться державний житловий
фонд.

Оскільки судом першої інстанції при
постановленні оскаржуваного рішення
допущено порушення вищенаведених норм
матеріального права, вказане рішення
слід скасувати і ухвалити нове рішення
про відмову в позові на підставі ст. 309
ЦПК України.

Керуючись ст. ст.303,307,309,314,316 ЦПК
України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу відповідача
Мощенської сільської ради
Ковельського району задовольнити.

Рішення Ковельського міськрайонного
суду Волинської області від 20 січня 2012
року в даній справі скасувати і
ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_1, ОСОБА_4, яка також діє в
інтересах малолітніх дітей ОСОБА_5 та
ОСОБА_6 до Мощенської сільської ради
Ковельського району та виконавчого
комітету Мощенської сільської ради
Ковельського району Волинської
області про визнання права спільної
часткової власності на будинок,
набутий в порядку приватизації -
відмовити.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржене в касаційному порядку
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий

Судді: