АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________________________________________
___________________________
Справа № 2034/2-4621/11
Провадження № 22ц/2090/639/2012
Головуючий 1 інст. Назаренко О.В.
Категорія: спадкове право
Доповідач: Хорошевський
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У
К Р А Ї Н И

17 січня 2012 року судова колегія судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Харківської області
в складі:

головуючого, судді -
Хорошевського О.М.,

суддів:
Зазулинської Т.П., Кругової С.С.
при секретарі -
Гопко А.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Харкові цивільну
справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1,
ОСОБА_2

на рішення Харківського районного
суду Харківської області від 28
листопада 2011 року

по справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
Другої державної нотаріальної контори
Харківського району Харківської
області, третя особа Головне
управління юстиції в Харківській
області про визнання недійсною та
сфальсифікованою заяву про прийняття
спадщини, -

встановила:

У вересні 2011 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2
звернулись до суду з позовом в якому
просили визнати недійсною та
сфальсифікованою заяву до 2-ї
Державної нотаріальної контори
Харківського району Харківської
області від 27 березня 1996 року №214,
спадкова справа №154/96.

В обґрунтування позовних вимог
зазначили, що у грудні 2007 року під час
оформлення документів на частину
домоволодіння АДРЕСА_1 їм стало відомо,
що після смерті ОСОБА_3 свідоцтво про
право на спадщину було видано
нотаріальною конторою з порушенням
вимог чинного законодавства України.

Так у заяві про прийняття спадщини,
поданої ОСОБА_1 від свого імені та в
інтересах неповнолітнього на той час
ОСОБА_2, було дописано «Це майно
являється особистим майном
спадкодавця, набутим на особисті
засоби, ст. 22 КОШС України державним
нотаріусом роз'яснено».

Посилаючись на те, що під час шлюбу
ОСОБА_3 і ОСОБА_1 побудували житловий
будинок, позивачка вважає, що була
позбавлена права на половину
домоволодіння в порядку ст. 22 КОШС
України.

Факт підробки заяви до нотаріальної
контори підтверджується висновком
експертного технічного дослідження
документів від 15 вересня 2011 року.

Рішенням Харківського районного суду
Харківської області від 28 листопада 2011
року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2
зазначили, що справа розглянута судом
однобічно, що призвело до порушення
норм матеріального права.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 просили рішення суду першої
інстанції скасувати та ухвалити нове
рішення задовольнивши позовні вимоги.

ОСОБА_1 пояснила, що під час шлюбу з
ОСОБА_3, вони отримали земельну ділянку
на якій побудували житловий будинок.
Цей будинок був у їх спільній сумісній
власності як подружжя. Внесення в її
заяву до нотаріальної контори посилань
на те, що цей будинок є особистим майном
спадкодавця тобто ОСОБА_3, позбавили її
права власності на частину будинку,
набутого як одним з подружжя.

Після ОСОБА_3 спадкували вона та двоє її
синів - ОСОБА_2 та ОСОБА_4. Свідоцтво про
право на спадщину було видано на них
трьох у рівних частках.

Після того, як у 2007 році вона почала
реєстрацію права власності на свою
частину будинку, з сином ОСОБА_5 у неї
виник конфлікт щодо розподілення
часток, що і стало підставою для її
звернення до суду.

Апеляційна скарга підлягає частковому
задоволенню, а рішення суду першої
інстанції скасуванню з ухваленням
нового рішення з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що
позивачами порушено строк,
передбачений ст. 71 ЦПК України в
редакції 1963 року, яка діяла на час
виникнення спірних правовідносин.

Однак суд дійшов такого висновку без
вирішення питання про те, які права
позивачів порушено.

Як вбачається з позовної заяви,
позивачами ставилось питання про
визнання недійсною та
сфальсифікованою заяви ОСОБА_4 та
ОСОБА_1, яка діяла особисто та від імені
ОСОБА_2.

З пояснень позивачів вбачається, що на
підставі цієї заяви було видано
свідоцтво про право на спадщину на ім'я
ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_2 у рівних
частках.

Визнання недійсною та
сфальсифікованою заяви про прийняття
спадщини призвело б до перерозподілу
спадкових часток спадкоємців ОСОБА_3

Однак ОСОБА_4 до участі у справі
притягнутий не був. Ніяких вимог до
нього позивачі не заявляли.

Крім того, за правилами ч. 1 ст. 3 ЦПК
України, кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Позовна заява не містить вимог про
захист порушених, невизнаних або
оспорюваних прав, свобод чи інтересів
позивачів.

Вимога про визнання недійсною та
сфальсифікованою заяви, поданої
позивачами до нотаріальної контори не
може бути розглянута самостійно, а лише
у зв'язку з розглядом вимог про захист
порушеного права.

Проте інших вимог позивачам задоволено
не було.

На підставі наведеного судова колегія
вважає, що суд першої інстанції дійшов
передчасного висновку про пропущення
позивачами строку позовної давності.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п.п.
3,4 ч. 1 ст. 309, 316, 317, 319ЦПК України судова
колегія, -

вирішила:

Апеляційну скаргу задовольнити
частково.

Рішення Харківського районного суду
Харківської області від 28 листопада 2011
року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції
набирає законної сили з моменту його
проголошення, та може бути оскаржено в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді: