Справа №22-ц-4293/11Головуючий у І інстанціїОСОБА_1
Категорія51Доповідач у 2 інстанції Приходько
УХВАЛА

Іменем України

13 липня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого: судді Приходька К.П.,

суддів: Кулішенка Ю.М., Матвієнко Ю.О.,

при секретарі: Мариняко М.О.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 квітня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного підприємства Комунальник Ш, третя особа ОСОБА_3 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та стягнення моральної (немайнової) шкоди,

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

встановила :

у грудні 2010 року позивач звернувся до суду із позовом обґрунтовуючи його тим, що він працював у Комунальному господарстві Шевченківської сільської ради на посаді слюсаря - оператора КНС.

10 лютого 2010 року позивач він був звільнений по переведенню на ПП Комунальник - Шна ту ж посаду з тими ж умовами праці, з 11 лютого 2010 року прийнятий по переведенню на посаду слюсаря КНС.

З 17 серпня 2010 року по 17 вересня 2010 року позивач перебував у відпустці без збереження заробітної плати відповідно наказу №2 від 17 серпня 2010 року.

20 вересня 2010 року позивач вийшов на роботу після вимушеної відпустки, але був проінформований директором про те, що чергування слюсарів відміняється і позивача переводять на роботу різноробочим на кожен день з виконанням робіт не обумовлених угодами про працю. Як зазначає позивач він неодноразово звертався до директора ОСОБА_3 з проханням допустити його до виконання службових обовязків на тих же умовах праці, а саме чергування 24 години за графіком доба через три, на яких він працював в КГ Шевченківської сільської ради.

06 листопада 2011 року позивач надіслав поштою заяву про звільнення за власним бажанням та не виходив на роботу з 20 вересня 2010 року. 20 жовтня 2010 року позивача звільнено з роботи відповідно наказу №11 за п.4 ч.1 ст.40 КЗпП за прогул.

Позивач, вважаючи таке звільнення незаконним та безпідставним, звернувся до суду з даним позовом та просить суд поновити його на роботі, стягнути з відповідача на його користь середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу з 20 вересня 2010 року по 08 грудня 2010 року в сумі 5 042,40 гривень та моральну шкоду в сумі 20 000 гривень.

У березні 2011 року позивач збільшив позовні вимоги в частині стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу з 21 жовтня 2010 року по 11 квітня 2011 року в сумі 11 288,64 гривень.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 квітня 2011 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задоволити його позовні вимоги, посилаючись на його незаконність, порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач був переведений за власним бажанням в звязку з ліквідацією КГ Шевченківської сільської ради до ПП Комунальник - ШШевченківської сільської ради на підставі наказу №09 від 10 лютого 2010 року та в період з 11 лютого 2010 року по 20 жовтня 2010 року працював в ПП Комунальник - Шна посаді слюсаря КНС.

В період з 17 серпня 2010 року по 17 вересня 2010 року ОСОБА_2 перебував у відпустці без збереження заробітної плати, що підтверджено поясненнями свідків, допитаних в судовому засіданні та матеріалами справи.

Як вбачається з Наказу начальника Комунального господарства Шевченківської сільської ради Броварського району Київської області 31 січня 2010 року за №5 на підприємстві був затверджений графік змін працівників КОС та КНС з лютого 2010 року та встановлено чергування протягом 8 - ми годин щоденно.

На цих же умовах та з таким же графіком позивач був переведений на ПП Комунальник - Ш, але тривалий час позивачем та іншими працівниками ігнорувалось розпорядження керівництва в частині графіку роботи.

Відповідно трудового договору від 11 лютого 2010 року, укладеного між ПП Комунальник - Шта ОСОБА_2 працівник зобовязаний виконувати правила внутрішнього трудового розпорядження. Особливості режиму робочого часу: погодинна робота, згідно графіка роботи, який складається керівником.

Згідно колективного договору від 25 березня 2010 року, жодна із сторін цього договору не може протягом усього строку дії в односторонньому порядку приймати рішення, що змінюють норми, положення, зобовязання колективного договору або припиняють їх виконання.

Крім того зазначеним колективним договором передбачений,обовязок адміністрації забезпечити нормальну тривалість робочого часу 40 годин на тиждень 8-ми годинний робочий день. Максимальна тривалість робочої зміни не повинна перевищувати 12 годин в нормальних умовах праці, 8 годин шкідливих, важких, небезпечних умовах праці, 8 годин у нічний час.

Позивач не бажаючи працювати 8-ми годинний робочий день, починаючи з 20 вересня 2010 року не зявлявся на робочому місці та не виконував свої трудові обовязки без поважних причин, що зокрема підтверджується актом комісії ПП Комунальник - Швід 21 вересня 2010 року та не заперечувалось самим позивачем в судовому засіданні.

Відповідно п.4 ч.1 ст.40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу ( в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня ) без поважних причин.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема листа директора ПП Комунальник - ОСОБА_4 направленого на адресу ОСОБА_2 останньому направлялось запрошення терміново приступити до роботи згідно своїх обовязків в режимі передбачених колективним договором від 25 березня 2010 року та графіком робочого часу.

Наказом директора ПП Комунальник - Шза №11 від 20 жовтня 2010 року ОСОБА_2 звільнено з посади слюсаря КНС за відсутністю на робочому місці без поважних причин згідно п.4 ч.1 ст.40 КЗпП.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення по справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суду пояснили, що з серпня 2010 року по 19 вересня 2010 року вони та позивач перебували у вимушеній відпустці без збереження заробітної плати. З 20 вересня 2010 року працівники, в тому числі ОСОБА_2 зявились на роботу, але директор підприємства їм повідомив, що відтепер вони будуть виконувати роботу різноробочих працівників, тому починаючи з 21 вересня 2010 року останні на роботу не виходили.

Враховуючи вище викладене, суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального та процесуального права та прийняв законне і обґрунтоване рішення.

Посилання позивача на те, що суд першої інстанції ухвалив незаконне рішення не приймаються судом до уваги, оскільки не ґрунтуються на зібраних матеріалах справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Оскільки, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу і залишити рішення суду без змін.

На підставі наведеного, керуючись: ст.ст.307,308,315,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 квітня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді