Справа № 1519/2-3347/2011
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26жовтня 2012 року Малиновський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Целуха А.П.,

при секретарі судового засідання Корнієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2-ОСОБА_3, за участю третьої особи ОСОБА_4 про стягнення майнової та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Малиновського районного суду м.Одеси перебувала цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди, заподіяних внаслідок дорожньо транспортної пригоди.

Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси (головуючий суддя Маркарова С.В.) від 13.07.2009 року позов ОСОБА_1 було задоволено частково.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 21.10.2009 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 ОСОБА_3 було відхилено, рішення Рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 13.07.2009 року залишено без змін.

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси (головуючий суддя Маркарова С.В.) від 30.09.2010 року у задоволені заяви ОСОБА_2 ОСОБА_3 про перегляд рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 13.07.2009 року за нововиявленими обставинами було відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 13.01.2011 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 ОСОБА_3 задоволено частково, ухвалу Малиновського районного суду м.Одеси від 30.09.2010 року скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

26.01.2011 року справа надійшла з Апеляційного суду Одеської області. Згідно електронного розподілу справ за допомогою КП ДЗС, справа була розподілена до розгляду судді Целуху А.П.

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси (головуючий суддя Целух А.П.) від 11.06.2012 року заяву ОСОБА_2 ОСОБА_3 про перегляд рішення Малиновського районного суду м.Одеси від 13.07.2009 року за нововиявленими обставинами було задоволено, рішення Малиновського районного суду м.Одеси (головуючий суддя Маркарова С.В.) від 13.07.2009 року скасовано.

В обґрунтування поданого позову позивач посилався на те, що внаслідок винних дій відповідача ОСОБА_2-ОСОБА_3 12 вересня 2008 року відбулося ДТП. Наслідком цього ДТП стало пошкодження автомобіля позивача, відповідно йому була завдана матеріальна шкода в сумі 6 275 грн. та моральна шкода в сумі 3 000 грн., яку він просить стягнути з відповідача. Крім того, позивач просить стягнути судові витрати в розмірі 123, 00 грн.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги, на обґрунтування яких посилався на обставини, викладені у позовній заяві, та просив задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідачка та її представник заперечували щодо задоволення поданого позову, за мотивами зафіксованими технічними засобами фіксації процесу та просили відмовити в задоволенні поданої заяви.

Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні ОСОБА_1 не є обґрунтованими і задоволенню не підлягають.

За ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог Цивільного процесуального Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В судовому засіданні встановлено, 12 вересня 2008 року відповідач, керуючи автомобілем марки Мітсубісід/н ВН 74 39 АХ, виконуючи поворот праворуч, залежно від швидкості руху, дорожньої обстановки, не дотрималась безпечного інтервалу, в результаті чого скоїла зіткнення з автомобілем НОМЕР_1.

Постановою Приморського районного суду м. Одеси по адміністративній справі № 3-30755/08 від 29 жовтня 2008 року ОСОБА_2-ОСОБА_3 була визнана винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та притягнута до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 68, 00 гривень.

14.09.2009 року постановою Апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу ОСОБА_2-ОСОБА_3 задоволено, постанову Приморського районного суду м. Одеси по адміністративній справі № 3-30755/08 від 29 жовтня 2008 року про притягнення ОСОБА_2-ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП скасовано, провадження по адміністративній справі у відношення неї закрито в звязку зі закінченням строків притягнення ОСОБА_2-ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності.

Крім того, в зазначеній постанові зазначається, що в постанові Приморського районного суду м. Одеси від 29 жовтня 2008 року не в повному обсязі зясовано всі обставини справи, не вивчено необхідних доказів, невірно встановлено ким з учасників дорожнього руху були допущені порушення правил безпечного руху, а також не вказано який саме пункт ПДР був порушений ОСОБА_2 ОСОБА_3 та місце вчинення дорожньо транспортної пригоди за участю автомобіля марки Мітсубісі, під керуванням ОСОБА_2 ОСОБА_3

У відповідності з ч.1 ст. 1166 ЦК України шкода, спричинена майну фізичної або юридичної особи, стягується в повному обсязі особою, яка її завдала.

В силу ст. 1187 ЦК України діяльність, пов'язана з використанням транспортних засобів є джерелом підвищеної небезпеки. Згідно ч. 5 цієї ж статті особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно вимог ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

У відповідності до абз. 2 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 р. № 6 Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкодиз наступними змінами, під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Таким чином, обовязок нести цивільно-правову відповідальність перед позивачем повинна була би ОСОБА_2 ОСОБА_3, за умови доведеності її вини у скоєнні вказаної дорожньо-транспортної пригоди.

Аналізуючи вищенаведене, надані докази у їх сукупності, з урахуванням суті заявлених позовних вимог та у їх межах, а також, беручи до уваги, що позивачем не надано доказів на підтвердження вини відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, натомість, позиція позивача про те, що саме ОСОБА_2 ОСОБА_3 повинна нести відповідальність перед позивачем, є хибною та не ґрунтується на законі, зокрема, суд бере до уваги, що позивач в судовому засіданні наполягав на стягненні спричиненої дорожньо-транспортною пригодою матеріальної шкоди саме з ОСОБА_2 ОСОБА_3, а тому, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 16, 20, 23, 1166, 1167, 1187 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 11, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2-ОСОБА_3, за участю третьої особи ОСОБА_4 про стягнення майнової та моральної шкоди відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області шляхом подачі до Малиновського районного суду м.Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання повного тексту рішення.

СУДДЯ А.П. ЦЕЛУХ

26.10.12