Справа №2-2283 Головуючий у суді у 1 інстанції - Сольона
Номер провадження 22-ц/1890/2044/12 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2012 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ільченко О. Ю.,

суддів - Хвостика С. Г. , Левченко Т. А.

з участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 18 вересня 2012 року

у справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4

про стягнення пені за прострочення сплати аліментів, додаткових витрат, повязаних з навчанням дитини та аліментів на утримання повнолітньої дитини,

в с т а н о в и л а:

У травні 2012 року позивачка звернулася з позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з 01 серпня 1992 року по 06 травня 2006 року сторони перебували у шлюбі, від якого мають двох синів: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, 03квітня ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком яких є відповідач.

На підставі рішення Роменського міськрайонного суду від 10 травня 2006 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання двох дітей: по 140 грн. на кожну дитину щомісячно і в подальшому цей розмір був збільшений.

У звязку з тим, що відповідач вчасно не сплачував аліменти на утримання дітей у нього утворилася заборгованість по їх сплаті, тому позивачка просила стягнути пеню в сумі 2 233,45 грн. за період з 01 грудня 2008 року по 01 травня 2012 року. Крім того, посилаючись на те, що син навчається у вищому навчальному закладі просила стягнути з відповідача 3 750 грн. додаткових витрат, повязаних з навчанням, а також щомісячно стягувати з ОСОБА_3 на її користь на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4 350 грн. до закінчення його навчання.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 18 вересня 2012 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 686 грн. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, а також аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн. щомісячно, починаючи стягнення з 31 травня 2012 року по 01 липня 2015 року

до закінчення ним навчання в Сумському державному педагогічному університеті ім. А.С. Макаренка. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі позивачка, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застування норм матеріального і процесуального права, просить зазначене рішення скасувати в частині стягнення неустойки, збільшивши її розмір до 2 233,45 грн., а також скасувати рішення в частині відмови у задоволенні позову про стягнення 3 750 грн. додаткових витрат, повязаних навчанням та стягнути їх. При цьому, посилається на те, що заборгованість по сплаті аліментів утворилась з вини відповідача, тому неустойка підлягає стягненню з нього в повному обсязі. Зазначає, що до університету їх син вступив до досягнення ним повноліття, тому вважає, що сплачені кошти за навчання в розмірі 7 500 грн. є додатковими витратами і їх половина підлягає компенсації відповідачем.

Заслухавши заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню в частині відмови в стягненні додаткових витрат, виходячи з наступних підстав.

Суд першої інстанції, вирішуючи питання про стягнення неустойки та зменшивши її розмір до 686 грн. виходив з того, що відповідач перебуває у скрутному матеріальному становищі, не працевлаштований та не має стабільного і значного доходу, має на утриманні малолітнього сина та матір похилого віку. Разом з тим, суд вважав, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина в розмірі 350 грн., проте вважав за необхідне відмовити в задоволенні вимог про стягнення додаткових витрат, повязаних з навчанням, оскільки нормами сімейного законодавства не передбачено обовязок батьків брати участь у додаткових витратах на утримання повнолітньої дитини, а плата за навчання здійснювалась позивачкою після досягнення ОСОБА_4 повноліття.

Колегія суддів не може погодитись з висновком суду в частині відмови в задоволені вимог про стягнення додаткових витрат, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи, що згідно з п. 3 ч.1 ст. 309 ЦПК України є підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 196 ч.ч. 1, 2 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Перевіряючи обставини справи та провівши розрахунок розміру пені за несвоєчасну сплату аліментів, колегія суддів дійшла висновку, що він ґрунтується на наявних у справі доказах, зокрема, на довідці Відділу ДВС Буринського районного управління юстиції від 04 травня 2012 року (а.с. 12), із якої вбачається, що відповідач аліменти в розмірі 280 грн. на двох дітей за грудень 2008 року сплатив у січні 2009 року; за лютий 2009 року в березні 2009 року; в червні 2009 року сплатив за травень 2009 року; в подальшому також виникала затримка по сплаті аліментів строком від одного до трьох місяців та, що він про це попереджувався державним виконавцем.

Таким чином, є підстави для нарахування пені, яка відповідно до розрахунку складається з таких сум:

нарахована сума (140 х 2 = 280) х 1 % х кількість днів у місяці

1) грудень 2008 року

280 х 1% х 31 = 86,80 грн.

2009 рік

2) лютий

280 х 1% х 28 = 78,40 грн.

3) березень

(280 201) х 15 х 31 = 24,49 грн.

4) травень

280 х 1% х 31 = 86,80 грн.

5) липень

280 х 1% х 31 = 86,80 грн.

6) серпень

280 х 1% х 31 = 86,80 грн.

7) вересень

280 х 1% х 30 = 84 грн.

8) грудень

280 х 1% х 31 = 86,80 грн.

2010 рік

9) січень

280 х 1% х 31 = 86,80 грн.

10) лютий

280 х 1% х 28 = 78,40 грн.

11) березень

280 х 1% х 31 = 86,80 грн.

12) квітень

280 х 1% х 30 = 84 грн.

13) травень

280 х 1% х 31 = 86,80 грн.

14) червень

280 х 1% х 30 = 84 грн.

15) серпень

280 х 1% х 31 = 86,80 грн.

16) листопад

280 х 1% х 30 = 84 грн.

2011 рік

17) січень

280 х 1% х 31 = 86,80 грн.

18) лютий

280 х 1% х 28 = 78,40 грн.

19) квітень

280 х 1% х 30 = 84 грн.

20) червень

280 х 1% х 30 = 84 грн.

21) липень

280 х 1% х 31 = 86,80 грн.

22) серпень

280 х 1% х 31 = 86,80 грн.

23) вересень

280 х 1% х 30 = 84 грн.

24) жовтень

280 х 1% х 31 = 86,80 грн.

25) листопад

280 х 1% х 30 = 84 грн.

26) грудень

280 х 1% х 31 = 86,80 грн.

2012 рік

27) січень

280 х 1% х 31 = 86,80 грн.

Таким чином, загальна сума пені за період з грудня 2008 року по січень 2012 року становить 2 233,69 грн., так як із розрахунку позивачки вбачається, що за лютий-квітень 2012 року заборгованість відсутня.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідач не має постійного заробітку, періодично надає послуги особистим трактором по обслуговуванню земельних ділянок. Крім того, відповідач має малолітню дитину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, який знаходиться на його утриманні та стягуються аліменти на сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 і сина ОСОБА_8 на кожного по 350 грн. щомісячно.

Враховуючи зазначені обставини, колегія суддів вважає, що висновок суду про зменшення розміру пені та визначення її в розмірі 686 грн. відповідає матеріалам справи, тому доводи апеляційної скарги в цій частині вимог є безпідставними.

Разом з тим, колегія судів не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині відмови в стягненні додаткових витрат.

При постановленні рішення в цій частині суд керувався ст. 198 СК України, що розміщена в Главі 16 Розділу ІІІ, який регулює питання щодо обовязку батьків утримувати повнолітніх дітей. При цьому, суд не взяв до уваги факт, що ці витрати були понесені позивачкою до досягнення сином повноліття та повязані з розвитком його художніх здібностей.

З матеріалів справи вбачається, що договір про навчання, підготовку, перепідготовку, підвищення кваліфікації або про надання додаткових освітніх послуг навчальними закладами був укладений 11 серпня 2011 року між ОСОБА_2 та Сумським державним педагогічним університетом ім. А.С. Макаренко з приводу навчання ОСОБА_4 за спеціальністю образотворче мистецтво, а в Свідоцтві про народження останнього значиться дата народження 02 квітня 1994 року (а.с. 5), тобто фактично вищезазначений договір був укладений до повноліття дитини. Крім того, квитанціями від 12 серпня 2011 року та 25 січня 2012 року підтверджується сплата ОСОБА_2 коштів у розмірі 7 500 грн. за навчання ОСОБА_4 (а.с. 14-15)

Таким чином, у звязку з навчанням неповнолітнього сина у вищому навчальному закладі у позивачки виникли додаткові витрати, що полягали в оплаті навчання. Ці витрати зумовлені особливими обставинами, оскільки спрямовані на розвиток художніх здібностей дитини. ОСОБА_2 сплатила вартість навчання сина на першому курсі університету, тому відповідач повинен компенсувати їй половину цих витрат в розмірі 3 750 грн. (7 500 грн. : 2), що узгоджується із положенням ст. 185 СК України.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Суд першої інстанції вищевикладених обставин не врахував, тому рішення в частині відмови підлягає скасуванню, а вимоги про стягнення додаткових витрат задоволенню.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.2; 309 ч.1 п. 3; 314 ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, а рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 18 вересня 2012 року скасувати в частині відмови в стягненні додаткових витрат.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 3 750 грн. додаткових витрат за навчання сина.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набрало законної сили з часу проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -