Провадження № 2/2020/265/2012 Справа № 2-2061/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 жовтня 2012 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Григорєва Б.П.

при секретарі Листопад І.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виплату компенсації за прострочення грошового зобовязання та стягнення неустойки

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про виплату компенсації за прострочення грошового зобовязання та стягнення неустойки.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, та пояснила, що позивач є рідним сином відповідача. Вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 7.08.2003 року відповідач був зобовязаний сплатити борг по аліментам в розмірі 4543,67 гривень. До 2008 року це зобовязання не виконувалось. 9.04.2008 року нею було отримано листа з Комінтернівського ВДВС ХМУЮ в якому повідомлялось про те, що представником відповідача за дорученням ОСОБА_3 надана заява про направлення виконавчого листа до Жовтневого ВДВС і пропонувалось надати письмово згоду або відмову щодо його направлення. Представник позивача від такої пропозиції відмовилась. 22.04.2008 року вищевказаний виконавчий лист було надіслано до Пенсійного Фонду Комінтернівського району м. Харкова, в якому пропонувалось проводити утримання з нарахованої пенсії боржника по 20 % щомісячно. Таким чином борг з січня 1996 року в розмірі 4543,67 гривень було виплачено лише в червні 2010 року. Позивач вважає, що такими діями відповідача йому була завдана матеріальна шкода в розмірі 2000 гривень. В звязку з діями відповідача позивач почував себе ошуканим, ці дії негативно позначились на його психічному стані, він буд змушений нервувати і переживати, крім цього дії відповідача порушили його життєвий уклад, зявилась необхідність відстоювати свої права у судовому порядку, витрачати на це багато часу та коштів. Також за час невиконання зобовязання знецінилась грошова одиниця, в звязку з чим позивачем було проведено розрахунок з урахуванням рівня інфляції. Також згідно діючого законодавства передбачена відповідальність за несвоєчасну виплату аліментів при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана їх виплачувати. Позивач вважає, що з вини відповідача зобовязання не були виконанні в передбачений на це термін та просить стягнути пеню в розмірі 92689,83 гривні.

Відповідач у судове засідання не з'явився. До суду надійшло пояснення відповідача, який відбуває покарання в Диканівській виправній колонії № 12 в якому він пояснив, що позовні вимоги не визнає, вважає, що борг по сплаті аліментів ним був виконаний раніше, просив розглядати справу за його відсутності.

Представник відповідача позов не визнала та пояснила, що зобовязання по сплаті аліментів ОСОБА_2 згідно вироку Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07.08.2003 року було виконано та згідно рішення судової колегії палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 18.06.2010 року вбачається, що ОСОБА_4 сама не бажала погашати заборгованість шляхом направлення виконавчого листа до Пенсійного фонду Комінтернівського району м. Харкова, де ОСОБА_2 отримував пенсію по інвалідності, зазначені обставини були підтверджені самою ОСОБА_4, за таких обставин вважає відсутньою відповідальність ОСОБА_2 за прострочення сплати аліментів. Тому в задоволенні позову про стягненні пені за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі 50215,80 гривень було відмовлено.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 16.02.1990 року починаючи с 16.02.1990 року та до повноліття ОСОБА_1 були стягнути аліменти в розмірі ? частини з усіх видів заробітку ОСОБА_2, на підставі вищезазначеного рішення був виданий виконавчий лист № АЕ-61 від 16.02.1990 року, вказаний виконавчий був виконаний про що свідчить довідка про перерахування особистих коштів ОСОБА_2 з Диканівської виправної колонії № 12.

Як свідчить постанова начальника Комінтернівського ВДВС Харківського РУЮ від 8.02.2008 року при виконанні виконавчого листа № 1-293, виданого 25.08.2003 року Комінтернівський районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 заборгованості у розмірі 4543,67 гривень, державним виконавцем були порушені вимоги чинного законодавства про виконавче провадження.

Згідно виконавчого листа № 1-293/09 від 21.08.2003 року виданого Комінтернівським районним судом м. Харкова з ОСОБА_2 було стягнуто не заборгованість по аліментам, а суму боргу в твердій сумі в розмірі 4543,67 гривень.

Твердження представника відповідача про те, між відповідачем та позивачем немає грошових зобовязань є помилковим, оскільки ним була погашена заборгованість по аліментам в розмірі 3817,46 гривень, а стягнена вироком суду сума заборгованості по аліментам в розмірі 4543,67 гривень сплачена не була до 2010 року.

Сума заборгованості по аліментам в розмірі 3817,46 гривень утворилась в період з 01.10.2002 року по 01.01.2007 року, а сума 4543,67 гривень утворилась за період з 1996 по 01.10.2002 року. Позивач просить стягнути неустойку за виконавчим листом № 1-293 від 25.08.2003 року.

Відповідно до розрахунку вбачається, що заборгованість відповідача складає 92689,83 грн, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на підставі ч.4 ст. 194 СК України.

Відповідно до ч.1 ст. 196 СК України та роз,яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 22 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при визначенні заборгованості з вини особі, яка зобов,язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки у формі пені за прострочення сплати аліментів у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Враховуючи те, що в період виконання судового вироку про стягнення заборгованості по аліментам, відповідач жодних квитанцій державному виконавцю щодо сплати ним аліментів на користь позивачки не надав, то саме зазначена сума заборгованості у розмірі 92689, 83 грн і підлягає стягненню з відповідача.

Згідно ст.. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема:

- Припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору

- Зміна умов зобовязання

- Сплата неустойки

- Відшкодування збитків та моральної шкоди

Згідно ст.. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст.. 1167 моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, з наявності її вини.

Вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди в розмірі 2000 гривень є не обґрунтованими та не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, судом не встановлено, що дії відповідача позначились на психічному стані позивача, змусили його нервувати, переживати, призвели до порушення його життєвого укладу, тому в задоволенні позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди суд відмовляє.

Таким чином суд вважає, що інші позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають частковому задоволенню.

З відповідача також підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір у розмірі 947 грн.

На підставі вищевикладеного і керуючись ст.ст. 180, 194 ч.4, 196 ч.1 СК України, ст.. ст. 611, 625 ЦК України, ст.ст.3, 10, 60,88,169, 212, 213, 218 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 інфляційну суму розмірі - 6437,10 гривень, 3 % річних в розмірі 1602,73 гривень, пеню за несвоєчасну виплату аліментів в розмірі 92689,83 гривень, судові витрату по сплаті держмита в розмірі 947 гривень, а всього підлягає стягненню 101676,66 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк або в порядку ч.1 ст.294 ЦПК України.

Суддя: ОСОБА_5