Апеляційний суд Чернівецької області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 вересня 2012 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого- судді Чупікової В.В.

суддів: Яремка В.В., Галичанського А.Д.

секретар Балацька О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства « УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, інтереси яких представляє ОСОБА_3, на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 квітня 2012 року,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 квітня 2012 року позов Публічного акціонерного товариства « УкрСиббанк» задоволено.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства « УкрСиббанк» заборгованість по договору про надання споживчого кредиту за №0 від 17.09.2007 року в розмірі 59118( п»ятьдесят девять тисяч сто вісімнадцять) дол. США 48 центів, що в еквіваленті на національну валюту по курсу НБУ складає 527 407 ( п»ятьсот двадцять сім тисяч) грн. 80 коп.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства « УкрСиббанк» заборгованість по договору про надання споживчого кредиту за №0 від 11.12. 2007 року в розмірі 28545 (двадцять вісім тисяч п»ятьсот сорок пять ) дол. США 86 центів, що в еквіваленті на національну валюту по курсу НБУ складає 227990 (двісті двадцять сім тисяч дев»ятьсот девяносто ) грн. 07 коп.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства « УкрСиббанк» витрати по сплаті судового збору в розмірі 3219 (три тисячі двісті девятнадцять ) грн.

В апеляційній скарзі відповідачі, інтереси яких представляє ОСОБА_3, просять рішення суду першої інстанції скасувати.

Позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити частково, в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь банку

по кредитному договору №0 від 17.09.2007 року:

47568,07 дол. США тіло кредиту, 3000 дол. США відсотки, 485,57 дол. США заборгованість по пені, всього 53405,66 дол. США, еквівалент у гривнях становить 462995,54 грн.

по кредитному договору № 0 від 11.12.2007 року:

21356,98 дол. США- тіло кредиту, 1150 дол. США відсотки, 271, 50 дол. США заборгованість по пені, всього: 27392,30 дол. США, еквівалент у гривнях становить 218776, 70 грн.

У стягненні кредитного зобовязання по сплаті відсотків по обох договорах : в сумі 2837,59 дол. США еквівалент у гривнях становить 22663, 26 грн., в сумі 1153, 56 дол. США еквівалент у гривнях становить 9213,37 грн. відмовити.

У задоволенні позову в частині стягнення боргу в солідарному порядку з ОСОБА_2, як поручителя, відмовити за безпідставністю у відповідності до ч.1, ч.4 ст.559 ЦК України та п.2.1,3.1 Договору поруки. Посилаються на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Статтею1054 ЦК України передбачено, що банк (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

По справі встановлено, що 17.09.2007 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту №0, за умовами якого банк зобовязувався надати кредит в сумі 69000 дол. США зі сплатою 12,9 %річних протягом 30 днів, після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування розмір процентної ставки підлягає перегляду відповідно до умов договору. Пунктом 5.2 договору передбачені підстави зміни розміру процентної ставки в сторону збільшення та порядок, а саме: банк не пізніше ніж за 14 календарних днів до дати збільшення розміру процентної ставки повідомляє позичальника із зазначенням про встановлення нової процентної ставки, із зазначенням її розміру та дати початку дії без укладення відповідної угоди про внесення змін до цього договору. Відповідач ОСОБА_1 зобовязувався повертати кредит в терміни та розмірах, встановлених графіком погашення кредиту(додаток №1) по 464, 29 дол. США щомісячно і повернути кредит в повному обсязі до 16.09.2018 року. Виконання зобовязання позичальника за цим договором забезпечується в тому числі порукою відповідачки ОСОБА_1Й.(а.с.20-26).

11.12.2007 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту та застави транспортного засобу №0 за умовами якого банк зобовязувався надати кредит в сумі 39000 дол. США зі сплатою 13 % річних протягом 30 днів, після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування розмір процентної ставки підлягає перегляду відповідно до умов договору. Пунктом 5.2 договору передбачені підстави зміни розміру процентної ставки в сторону збільшення та порядок, а саме: банк не пізніше ніж за 14 календарних днів до дати збільшення розміру процентної ставки повідомляє позичальника із зазначенням про встановлення нової процентної ставки із зазначенням її розміру та дати початку дії без укладення відповідної угоди про внесення змін до цього договору. Відповідач ОСОБА_1 зобовязувався повертати кредит в терміни та розмірах, встановлених графіком погашення кредиту(додаток №1) по 464, 29 дол. США щомісячно і повернути кредит в повному обсязі до 10.12.2014 року. Виконання зобовязання позичальника за цим договором забезпечується в тому числі порукою відповідачки ОСОБА_1Й.(а.с.30-41).

Відповідно до ст.204 ЦК України договір є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Наведені кредитні договори не оспорені та визнані в установленому в закону порядку недійсними. Належними та допустимими доказами апелянти не довели, що підвищення відсоткової ставки в односторонньому порядку мало місце після 09.01.2009 року. У справі встановлено, що про підвищення відсоткової ставки апелянти були повідомлені письмово( а.с.87,-89,90-93) у спосіб, передбачений кредитними договорами(п.5.2). А тому їх доводи про неправомірність дій позивача щодо зміни відсоткової ставки, про невідповідність цих договорів вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» є безпідставними.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути кредит частинами(з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини банк має право вимагати достроково повернення частини кредиту, що залишився та сплату належних йому процентів.

По справі встановлено, що прострочення по кредитному договору №0 від 17.09.2007 року з наростаючим підсумком позичальник почав допускати по тілу кредиту та відсотках з 10.06.2011 року. Прострочення по кредитному договору №0 від 11.12.2007 року з наростаючим підсумком позичальник почав допускати з 21.03.2011 року - по тілу кредиту та з 28.02.2011 року - по відсотках(а.с.86).

Позивачем наданий розрахунки суми, яку просить стягнути з відповідачів, який останніми не спростовані належними та допустимими доказами а.с.6-19).

Статтями 553,554 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель відповідає перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель і боржник у разі порушення зобовязання відповідають перед кредитором, як солідарні боржники.

17.09.2007 року та 11.12.2007 року між позивачем та відповідачкою ОСОБА_2 укладені договори поруки №141932 та №164766, за умовами якого остання відповідає перед банком разом з відповідачем ОСОБА_1 за всіма зобовязаннями за вищенаведеними кредитними договорами, як солідарні боржники. Вказані договори поруки не визнані в установленому в законі порядку припиненими (а.с.28-29, 45-46).

Перед зверненням до суду позивачем надсилалися вимоги відповідачам про повернення боргу за кредитними договорами (а.с.47-52), проте, останні не вживали заходів для повернення коштів.

Доводи апелянтів про припинення договорів поруки внаслідок закінчення строку, передбаченого ч.4 ст.559 ЦК України спростовуються п.3.1 договорів поруки за умовами якого договори поруки набрали чинності з моменту їх підписання і діють до повного припинення зобовязань за основними договорами відповідно до 16.09.2018 року та до 10.12.2014 року.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку, що рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 квітня 2012 року ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування та ухвалення нового рішення.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, інтереси яких представляє ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 09 квітня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: