Справа № 2033/9308/2012
Провадження №2/2033/2784
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2012 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого судді Трофімова В.С.

секретаря судових засідань ОСОБА_1

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Харківської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Харківської міської ради про стягнення суми боргу та визнання права власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Харківської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно житловий будинок з надвірними будівлями літ А-2, загальною площею 217,1 кв.м., житловою площею 92, 6 кв.м., за адресою: м.Харків, Краснодарська, 202 А

ОСОБА_3 в свою чергу звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2, Харківської міської ради про стягнення суми боргу та визнання права власності на нерухоме майно житловий будинок з надвірними будівлями літ А-2, загальною площею 217,1 кв.м., житловою площею 92, 6 кв.м.

В обґрунтування первісного позову позивач зазначав, що згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №168799 він є власником земельної ділянки площею 0,0499 га, що розташована за адресою: м.Харків, Краснодарська, 202 ОСОБА_4 призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Протягом 2012 року позивачем самовільно, за рахунок власних коштів, у межах відведеної земельної ділянки, без отримання дозволу на початок будівельних робіт, розробку та погодження проектної документації було збудовано житловий будинок з надвірними будівлями. Будівництво будинку з надвірними будівлями завершено позивачем у повному обсязі, КП Харківське міське бюро технічної інвентаризації 07.11.2012 року було виготовлено та видано позивачу технічний паспорт, згідно якого загальна площа будівлі літ. А-2 скаладає 217 кв.м, житлова 92,6 кв.м. Згідно висновку ПП Модулор-сервіс, враховуючи результати проведеного огляду основних будівельних конструкцій житлового будинку літ. А-2, після будівництва експлуатація можлива, дефектів в несучих конструкціях і фундаментах будівель не виявлено. Виконане будівництво не вплинуло на прочностні та деформативні характеристики житлового будинку літ. А-2 в цілому.

В обґрунтування зустрічного позову позивач зазначала, що 20 квітня 2012 року ОСОБА_2 взяв у нього в борг 60000 гривень на строк 6 місяців для будівництва житлового будинку за адресою: м.Харків, вул..Краснодарська, 202А, що підтверджується відповідною розпискою. Згідно розписки ОСОБА_2 зобовязався у строк до 20 жовтня 2012 року повернути вказані грошові кошти, у разі неповернення вказаних коштів в обумовлений строк, ОСОБА_2 зобовязався передати йому право власності на збудований будинок. Грошові кошти відповідач отримав у день підписання ним розписки, тобто 20.04.2012 року. У термін до 20.10.2012 року, відповідач борг не повернув. У 2012 році ОСОБА_2 самовільно, за рахунок їх кошті, було збудовано житловий будинок з надвірними будівлями.

У судове засідання позивач ОСОБА_2 не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь і належним чином, надав суду заяву про залишення позову без розгляду, зустрічний позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

У судове засідання позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася заздалегідь і належним чином, надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність, зустрічний позов підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити.

Представник відповідача Харківської міської ради, у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся заздалегідь і належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що первісні позовні вимоги підлягають залишенню без розгляду, а зустрічні позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог п.5 ч.1 ст.207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо заявник подав заяву про залишення заяви без розгляду.

Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_2 згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №168799 належить земельна ділянка площею 0,0499 га, що розташована за адресою: м.Харків, Краснодарська, 202 ОСОБА_4 призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Протягом 2012 року позивачем самовільно, за рахунок власних коштів, у межах відведеної земельної ділянки, без отримання дозволу на початок будівельних робіт, розробку та погодження проектної документації було збудовано житловий будинок з надвірними будівлями.

Будівництво будинку з надвірними будівлями завершено позивачем у повному обсязі, КП Харківське міське бюро технічної інвентаризації 07.11.2012 року було виготовлено та видано позивачу технічний паспорт, згідно якого загальна площа будівлі літ. А-2 скаладає 217 кв.м, житлова 92,6 кв.м.

Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ч.2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 331 ЦК України, позивач здобуває право власності на новостворене нерухоме майно з моменту завершення будівництва (переобладнання).

Відповідно до ст. 376 ч.5 ЦК України на вимогу власника земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно

Будівництво зазначеного обєкту на момент розгляду справи позивачем завершено у повному обсязі.

Згідно технічного висновку ПП Модулор-сервіс, враховуючи результати проведеного огляду основних будівельних конструкцій житлового будинку літ. А-2, після будівництва експлуатація можлива, дефектів в несучих конструкціях і фундаментах будівель не виявлено. Виконане будівництво не вплинуло на прочностні та деформативні характеристики житлового будинку літ. А-2 в цілому. Технічний стан будівельних конструкцій в цілому забезпечує надійну експлуатацію і безпеку для життя та здоровя мешканців. Технічні рішення прийняті при будівництві відповідають вимогам діючих норм і правилам державних стандартів, будівельних, санітарних і протипожежних норм.

Враховуючи, що закон не містить жодної норми, яка б прямо встановлювала неправомірність набуття права власності на самостійно створені нежитлові приміщення, питання щодо законності набуття права власності на вищевказані обєкти належить до компетенції суду.

Таким чином, здійснена самовільна будова відповідає вимогам ст. 41 Конституції України, а саме: власник має право здійснювати відносно свого майна будь-які дії, які не суперечать закону; власник здійснюючи свої права повинен не завдавати шкоду навколишньому середовищу, не порушувати права і охоронювані законом інтереси громадян, юридичних осіб і держав; право власності на нову річ, виготовлену (створену) особою, набувається нею якщо інше не встановлено договором або законом, особа, яка виготовила (створила) речі із своїх матеріалів на підставі договору, являється власником цієї речі.

Згідно до ч.2 ст.328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не впливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Також у ході судового розгляду встановлено, що 20 квітня 2012 року позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 позичила відповідачу ОСОБА_2м. гроші у сумі 60000 гривень на строк 6 місяців для будівництва жилого будинку за адресою: м.Харків, вул. Краснодарська, 202А, ОСОБА_2 зобовязався повернути кошти не пізніше 20 жовтня 2012 року, про що складена відповідна розписка

Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним зобовязання, тобто він зобовязаний виконувати всі умови укладеного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦПК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно з вимогами ст. 1050 ЦПК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦПК України.

Судом встановлено, що на момент закінчення строку повернення боргу та на день звернення до суду, відповідачем борг не погашений.

Відповідно до ст.539 Цивільного кодексу України боржник має право вибору предмету зобовязання. Враховуючи вказану норму та умови договору щодо можливості стягнення коштів у вигляді майна, що належить відповідачу позивач має право вибрати в якості предмету зобовязання нерухоме майно відповідача.

Відповідач погодився на виконання зобовязання за договором позики шляхом передачі у власність позивачу належного відповідачу вищенаведеного нерухомого майна.

Як раніше встановлено судом, відповідач (позичальник) згідно ст.539 Цивільного кодексу України та умов договору позики має право вибору предмету зобовязання, тобто розрахуватися з позивачем належним йому майном ( у тому числі, нерухомим). Враховуючи те, що позивач вимагає у відповідача виконати умови договору позики шляхом стягнення з відповідача вищенаведеного обєкту нерухомого майна на користь позивача та визнання за останнім права власності на це майно, що відповідач (боржник) надав згоду на заміну предмету зобовязання та усунені перешкоди в реалізації права відповідача (боржника) на таку заміну, на підставі ст.ст.11,15,16,526,530,539 ЦК України, суд дійшов висновку про необхідність захисту порушених прав позивача та задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача відповідного обєкту нерухомого майна в якості виконання зобовязань за договором позики та визнання за позивачем права власності на це майно.

Відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень та Тимчасового положення Про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002р. № 7/5 (зі змінами та доповненнями) рішення суду про визнання права власності на обєкти нерухомого майна є право-встановлювальним документом. Реєстрація обєктів нерухомості проводиться комунальними підприємствами бюро технічної інвентаризації в порядку, визначеному законодавством. Тобто, право власності на спірне нерухоме майно підлягає державній реєстрації комунальним підприємством Харківське міське бюро технічної інвентаризації.

За таких обставин, суд вважає можливим визнати за позивачем ОСОБА_3 право власності на новостворене нерухоме майно.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 283, 319, 331, 382, 392, 526, 625 ЦК України, ст.ст. 10,11, 60, 212-215, 224-229 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Харківської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно залишити без розгляду.

Зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Харківської міської ради про стягнення суми боргу та визнання права власності на нерухоме майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на нерухоме майно житловий будинок з надвірними будівлями літ А-2, загальною площею 217,1 кв.м., житловою площею 92, 6 кв.м. за адресою: м.Харків, Краснодарська, 202 А.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами , які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Надруковано в нарадчій кімнаті.

Головуючий-суддя: