Номер провадження 2/2603/5078/12
Справа №2-2088/12
РІШЕННЯ

Іменем України

03 квітня 2012 року м. Київ

Деснянський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Галась І.А.

при секретарі Дакал В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Енпол» про визнання права власності на обєкт інвестування та частку в незавершеному будівництві,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з позовом щодо визнання за нею права власності на частку в обєкті незавершеного будівництва та права на отримання нею в натурі об'єкту інвестування підземний гаражний бокс № 9 за будівельним номером і розташований за адресою: м. Київ, вулиця Радунська, 42/10, загальною будівельною площею 18.5 кв.м. та визнати за нею майнове (речове) право на отримання в натурі обєкту інвестування, після введення гаражного комплексу в експлуатацію, посилаючись на Договір інвестування будівництва підземних гаражів № 26 від 12 жовтня 1998 року, укладений з ДП «Енпол» та підписаний з ДП «Енпол» Акт прийому-передачі № 26 від 17.11.2002 року, Акт будівельної готовності № 26 від 17.11.2002 року, Акт звірки взаєморозрахунків № 26 від 17.11.2002 року. Згідно вищезазначеного договору позивач виступав замовником (інвестором) будівництва, а ДП «Енпол» зобовязувався закінчити будівництво та після введення в експлуатацію гаражного комплексу передати позивачу, як інвестору будівництва вищезазначений гараж, за умови сплати ним повної вартості обєкту інвестування. Позивачка виконала у повному обсязі свої зобовязання за договором будівництва обєкту її інвестування. Факт внесення коштів (інвестування) в повному обсязі позивач підтверджує наданою ДП «Енпол» 12 жовтня 1998 року позивачу довідкою № 26 про 100% оплату інвестиційного внеску та платіжними квитанціями. Однак, позивач не може вступити в право власності та повноцінно розпоряджатися обєктом своїх інвестицій так, як весь гаражний комплекс до якого входить і обєкт інвестування відповідачами не був зданий в експлуатацію.

В ході судового розгляду представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просить їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не зявлявся, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомляв, клопотання про розгляд справи за його відсутності не подавав.

Суд вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази та матеріали справи, вважає що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що на підставі укладеного та підписаного між сторонами Договору інвестування будівництва підземних гаражів за № 26 від 12 жовтня 1998 року предметом якого була інвестиційна діяльність, згідно якої позивачка, як інвестор фінансує будівництво підземного гаражного боксу № 9, який розташований за адресою: м. Київ, вулиця Радунська, 42/10, загальною будівельною площею 18,5 кв.м., 5.

Згідно статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно статей 526 та 527 ЦК України зобовязання має виконуватися сторонами належним чином.

У відповідності до статті 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідачем порушено строк закінчення будівництва та введення в експлуатацію гаражного комплексу.

Згідно статей 610 та 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання, і у разі порушення зобовязання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: сплатою неустойки і відшкодування збитків та моральної шкоди.

Стаття 177 ЦК України, серед інших видів обєктів цивільних прав, визначає майнові права.

Стаття 190 ЦК України встановлює, що майном як особливим обєктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обовязки. Майнові права є неспоживчою річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Відповідно до статті 876 ЦК України, власником обєкта будівництва або результату інших будівельних робіт є замовник, якщо інше не передбачено договором.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

У відповідності до пункту 5 статті 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність», інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися обєктами та результатами інвестицій.

Згідно частини першої пункту 1 статті 18 зазначеного Закону, держава гарантує стабільність умов здійснення інвестиційної діяльності, додержання прав та законних інтересів її субєктів.

В пункті 1 статті 19 Закону України «Про інвестиційну діяльність» зазначено, що захист інвестицій це комплекс організаційних, технічних та правових заходів, спрямованих на створення умов, які сприяють збереженню інвестицій, досягненню цілі внесення інвестицій, ефективній діяльності обєктів інвестування та реінвестування, захисту законних прав та інтересів інвесторів, у тому числі права на отримання прибутку (доходу) інвестицій.

Таким чином судом встановлено, що позивачем виконані всі умови договору про інвестування у житлове будівництво, оскільки було виконано 100% інвестиційних зобовязань. ДП «Енпол» безпідставно не виконало своїх договірних зобов'язань щодо позивача, та несе відповідальність.

Відповідно до ч.2 ст.331 Цивільного кодексу України, право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Як встановлено судом, Акт про приймання в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта гаражного комплексу за адресою: м. Київ, вулиця Радунська 42/10 управлінням Держархбудконтролю м. Києва не реєструвався. Київським міським бюро технічної інвентаризації технічний паспорт на спірний гаражний бокс не виготовлявся.

Таким чином суд приходить до висновку, що оскільки позивачем виконані умови інвестиційного договору у повному обсязі, то у нього з моменту виконання зобов'язань щодо сплати вартості обєкта інвестування виникло і майнове право на цей обєкт та право власності на частку в обєкті незавершеного будівництва, а тому позовні вимоги у цій частині підлягають задоволенню. Крім цього, суд вважає, що підлягають задоволенню і позовні вимоги щодо визнання за позивачем майнового (речового) права на отримання в натурі обєкту інвестування після введення гаражного комплексу розташованого за адресою м. Київ, вулиця Радунська 42/10 в експлуатацію.

Керуючись ст.ст. 177, 190, 328, 334, 392, 526, 527, 530, 610, 611, 876 Цивільного кодексу України, ст.ст. 4,7, 18, 19 Закону України «Про інвестиційну діяльність», ст. 10, 11, 57-60, 209, 212-215 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до Дочірнього підприємства «Енпол» задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на частку в об'єкті незавершеного будівництва гаражного комплексу, з наступними характеристиками: підземний гаражний бокс № 9, загальною площею 18,5 кв.м., (за замірами БТІ 18,5 кв.м.), за адресою: м. Київ, вул. Радунська 42/10.

Визнати за ОСОБА_1 майнове (речове) право на отримання в натурі об'єкту інвестування підземний гаражний бокс № 9, загальною площею 18,5 кв.м., ( за замірами БТІ 18,5 кв.м.), який знаходиться за адресою: м. Київ, вул. Радунська 42/10, згідно Договору інвестування будівництва підземних гаражів № 26 від 12 жовтня 1998 року, після введення в експлуатацію гаражного комплексу за адресою: м. Київ, вул. Радунська,42/10.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заяву про апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

Суддя