Номер провадження 2/2603/2098/12
Справа №2-1351/12
РІШЕННЯ

Іменем України

23 квітня 2012 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Зотько Т.А.

при секретарі Самойловій М.М.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м.Києві в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю Маркон про відшкодування матеріального збитку, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Маркон" про відшкодування матеріального збитку у розмірі 2600,00 грн., посилаючись на той факт, що відповідач перешкоджає йому розпоряджатися майном, а саме продати викуплений ним металевий навіс, чим порушує його законні права та інтереси, а тому він змушений звертатись до суду з вказаним позовом.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити у повному обсязі, зазначаючи, що відповідач порушує його право розпоряджатися належним йому майном, чим порушує умови укладеного між ними договору зберігання транспортних засобів.

Представник відповідача - ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, просив суд у їх задоволенні відмовити, посилаючись на той факт, що згідно договору зберігання транспортного засобу позивач не мав права на обмін та продаж металевого навісу з тих підстав, що вказаний навіс йому було надано у тимчасове користування. Крім того, представник відповідача зазначив, що згідно укладених договорів на зберігання транспортного засобу, позивач здійснював разовий благодійний внесок за оренду місця на автостоянці, який мав безоплатний характер та не підлягав відшкодуванню.

Заслухавши пояснення сторін по справі, вивчивши письмові докази, суд приходить до висновку, позовні вимоги є необґрунтованими, та такими, що не підлягають задоволенню судом з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.03.1999 р. між ТОВ "Маркон" та ОСОБА_1 було укладено договір зберігання транспортних засобів № 20/14, відповідно до якого зберігач прийняв на відповідальне зберігання транспортний засіб, який належить володільцю, а останній, у свою чергу, здійснив разовий безоплатний внесок у розмірі 300 грн. на поповнення оборотних засобів підприємства (а.с.5).

25.02.2002 р. між ТОВ "Маркон" та ОСОБА_1 було переукладено договір зберігання транспортних засобів за № Н-52, відповідно до якого позивач отримав в особисте користування металевий навіс для зберігання транспортного засобу. Разом з тим, позивач був наділений правом здійснювати обмін або продаж металевого навісу, що підтверджується підписом директора ТОВ "Маркон" та печаткою підприємства (а.с.6).

Відповідно до п. 4.1 зазначеного договору володілець здійснює разовий безоплатний внесок у розмірі 1800 грн. та 500 грн., що в загальному розмірі становить 2.300 грн. на поповнення оборотних коштів підприємства.

Відповідно до вимог ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність

другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до вимог ч.3 ст.10, ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Сторонам розяснювалось, що відповідно до вимог ст.ст.27, 31 ЦПК України, позивач, відповідач, третя особа для підтвердження своїх вимог та заперечень, зобовязані надати суду всі наявні докази, або повідомити про них суд до початку розгляду справи судом по суті.

Тобто сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Як зазначив суду позивач, йому було дозволено продати металевий навіс, що підтверджується підписом директора ТОВ "Маркон" та печаткою підприємства.

Згідно пояснень представника відповідача - ОСОБА_2, він дійсно дозволив переуступити місце під навісом іншому члену товариства, оскільки позивач мав особисті проблеми і мав намір загалом більше не користуватись послугами їх стоянки, однак у подальшому ОСОБА_1 передумав і ними було укладено новий договір від 30.10.2007 року на зберігання транспортних засобів №Навіс №52, згідно якого ними надається в оренду місце і приймається на відповідальне зберігання під навісом транспортний засіб, належний володільцю (а.с.7).

Відповідно до п.6.1 договір вступає в силу з моменту його підписання і діє на протязі 5 років.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач не надав суду доказів у відповідності до яких можливо було б стверджувати, що він придбав у власність вказаний металевий навіс та володів правами та обов'язками власника, а відтак не вбачає підстав для задоволення вимоги щодо відшкодування повної вартості металевого навісу у розмірі 2.300 грн..

Також, суд не вбачає підстав для відшкодуванню позивачу з боку відповідача разового безоплатного внеску у розмірі 300 грн. на поповнення оборотних ресурсів підприємства, з тих підстав, що відповідно до умов договору на зберігання транспортних засобів п.4.1, що був укладений між сторонами по справі, вказаний внесок є благодійним - безвозмедним взносом і носить безоплатний характер, а відтак не підлягає поверненню позивачу.

Таким чином, суд не вбачає порушень прав позивача з боку відповідача і не вбачає підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Враховуючи, що вимоги позивача не підлягають задоволенню судом, а тому відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача понесених судових витрат, згідно вимог ст.88 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 27, 31, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст.655 ЦК України, - суд

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_1 в позові до Товариства з обмеженою відповідальністю Маркон про відшкодування матеріального збитку відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Деснянський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: