Справа № 2-6379/11 Головуючий у 1
інстанції:Філюк Т.М. Провадження №
22-ц/0390/553/2012 Категорія:79 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2012 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Здрилюк О І

суддів - Стрільчука В.А., Карпук А.К.,

при секретарі Масляній С.В.,

з участю пр-ка заявника - ОСОБА_1,

державного виконавця -
Лопушанської І.Ф.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Луцьку
цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 про
визнання неправомірними дій та
скасування постанови державного
виконавця відділу державної
виконавчої служби Луцького районного
управління юстиції за апеляційною
скаргою заявника ОСОБА_2 на ухвалу
Луцького міськрайонного суду від 03
лютого 2012 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Луцького міськрайонного суду
від 03 лютого 2012 року відмовлено в
задоволенні скарги ОСОБА_2 у даній
справі.

В апеляційній скарзі заявник,
посилаючись на неповноту з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, порушення норм процесуального
права та неправильне застосування норм
матеріального права, просить цю ухвалу
скасувати і постановити нову - про
задоволення його скарги.

Судом першої інстанції встановлено, що
дії державного виконавця ВДВС Луцького
райуправління юстиції Лопушанської
І.Ф. щодо визначення заборгованості по
аліментах станом на 01.04.2011 року в
розмірі 6031,36 грн. є правомірними, а
винесена нею постанова від 02.09.2011 року
щодо звернення стягнення на доходи
боржника є законною, оскільки
відповідають вимогам ст.74 Закону
України «Про виконавче провадження».

Заслухавши представника заявника,
державного виконавця, перевіривши
матеріали справи, доводи скарги,
законність і обґрунтованість ухвали
суду, колегія суддів приходить до
висновку, що апеляційна скарга
підлягає відхиленню, а ухвала суду -
залишенню без змін з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що на
виконанні у державного виконавця
Відділу ДВС Луцького райуправління
юстиції Лопушанської І.Ф. згідно
постанови про відкриття виконавчого
провадження від 21.03.2011 року знаходиться
виконавчий лист, виданий 02.12.2002 року
Луцьким міським судом з приводу
виконання судового рішення про
стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4
аліментів на утримання неповнолітньої
дочки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ј
частини всіх видів заробітку
щомісячно, починаючи з 20.11.2002 року і до
досягнення нею повноліття.

Вказаний виконавчий документ
переданий цьому державному виконавцю
із Першого відділу ДВС Луцького
міськуправління юстиції для виконання
по територіальності на підставі п.10
ст.49 Закону України «Про виконавче
провадження».

Із виконавчим документом, постановою
про закінчення виконавчого
провадження від 16.03.2011 року одночасно
передано і акт державного виконавця
Першого відділу ДВС Луцького
міськуправління юстиції від 16.03.2011
року, яким визначено розмір
заборгованості станом на 21.02.2011 року -
5949,50 грн.. Визначений попереднім
державним виконавцем розмір
заборгованості ОСОБА_2 не оспорював,
про що ствердив в апеляційному суді
його представник.

Згідно ч.ч.1, 3 ст.74 Закону України «Про
виконавче провадження» порядок
стягнення аліментів визначається
законом. Розмір заборгованості із
сплати аліментів визначається
державним виконавцем за місцем
виконання рішення у порядку,
встановленому Сімейним кодексом
України. У разі визначення суми
заборгованості у частці від заробітку
(доходу) розмір аліментів не може бути
менше встановленого Сімейним кодексом
України.

Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного
кодексу України мінімальний розмір
аліментів на одну дитину не може бути
меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму
для дитини відповідного віку.

Розмір прожиткового мінімуму для дітей
відповідного віку щорічно
встановлюється відповідними Законами
України «Про Державний бюджет
України».

Так, Законами України «Про Державний
бюджет України» на 2009, 2010, 2011 роки
встановлювались наступні розміри
прожиткового мінімуму на дитину віком
від 6 до 18 років:

- з 01.01.2009 року - 701 гривня;

- з 01.11.2009 року - 776 гривень,

- з 01.01.2010 року - 901 гривня;

- з 01.04.2010 року - 917 гривень;

- з 01.07.2010 року - 921 гривня;

- з 01.10.2010 року - 941 гривня;

- з 01.12.2010 року - 957 гривень;

- з 01.01.2011 року - 977 гривень.

Враховуючи наведене, за вказаний
період ОСОБА_2 мав сплачувати аліменти
в розмірах не менше від 210,30 грн. до 293,10
грн.. Із довідки, виданої за місцем
роботи заявника вбачається, що розміри
аліментів за цей період становили від
15,97 грн. до 44,50 грн., що не відповідає
встановленому Сімейним кодексом
України мінімальному розміру
аліментів.

Згідно ч.4 ст.74 Закону України «Про
виконавче провадження» державний
виконавець обчислює розмір
заборгованості із сплати аліментів,
складає відповідний розрахунок та
повідомляє про нього стягувачу і
боржнику за заявою сторін виконавчого
провадження.

Із дослідженого судом виконавчого
провадження вбачається, що жодних заяв
про надання розрахунку заборгованості
ОСОБА_2 не подавав ні попередньому
державному виконавцю, ні державному
виконавцю Лопушанській І.Ф., хоча з
таким розміром був ознайомлений, що
стверджується його поясненнями від
09.09.2011 року.

Разом з тим, не погоджуючись із
нарахованим розміром заборгованості,
ОСОБА_2 покликається на вказівку
роботодавця у довідці про те, що станом
на 01.01.2011 року заборгованість по
аліментах ОСОБА_4 відсутня.

Таке покликання апелянта є
безпідставним, оскільки не ґрунтується
на вимогах вищенаведених норм закону.

Оскільки державним виконавцем відділу
ДВС Луцького райуправління
Лопушанською І.Ф. визначено розмір
заборгованості за 8 днів лютого та
березень 2011 року і він відповідає
мінімальному розміру аліментів,
визначеному Сімейним кодексом України,
то дії державного виконавця є
правомірними. Заборгованість по
аліментах станом на 21.02.2011 року,
зазначена в акті попереднього
державного виконавця від 16.03.2011 року,
ОСОБА_2 не оспорювалась і відповідно
загальний розмір заборгованості
станом на 01.04.2011 року вірно визначений в
сумі 6031,36 коп..

З наведених вище підстав законною є і
оскаржувана ОСОБА_2 постанова
державного виконавця від 02.09.2011 року.

Враховуючи наведене, колегія суддів
приходить до висновку, що суд першої
інстанції на підставі встановлених в
судовому засіданні фактів, що
підтверджуються належними доказами,
прийшов до вірного висновку про
відсутність підстав для задоволення
скарги.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду.

Ухвала постановлена з додержанням
норм матеріального і процесуального
права і підстав для її скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313, 314, 315
ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_2
відхилити, а ухвалу Луцького
міськрайонного суду від 03 лютого 2012
року в даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий

Судді