Ічнянський районний суд Чернігівської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.02.2012 м. Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області в складі:

головуючого судді Овчарика В.М.,

при секретарях Маслюк В.Ю., Ткаченко В.М. та Омельченку І.О.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2 та

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом приватного сільськогосподарського підприємства «Фортуна»до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов"язків,

встановив:

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_2 на їх користь 48 559,80 грн. в рахунок відшкодування шкоди, завданої під час виконання трудових обов"язків, та понесені ними судові витрати в розмірі 2823 грн. В обгрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що наказом № 43 від 25 липня 2004 року ОСОБА_2 була переведена на посаду завідуючої складом паливо-мастильних матеріалів, з якою 26.08.2010 року був укладений договір про повну матеріальну відповідальність. За наказом директора підприємства 28 липня 2011 року була проведена перевірка наявності, установлення лишку або нестачі бензину на складі ПММ. За результатами проведеної перевірки було виявлено нестачу бензину в кількості 2 308 літрів. А згідно проведеної перевірки від 11 жовтня 2011 року було виявлено також нестачу бензину в кількості 336 літрів. Відшкодувати нестачу в добровільному порядку відповідач відмовляється.

У судовому засіданні представник позивача підтримала позов і просив його задовольнити із зазначених у ньому підстав без урахування стягнення з відповідачки на користь позивача суми 41,33 грн.- вартості транспортних послуг поставщика за перевезення бензину, яка вказана у розрахунку розміру шкоди відповідно до акту від 11.10.2011 року, пояснивши, що в акті від 28 липня 2011 року зі слів ОСОБА_2 було записано про те, що бочка, в якій зберігався бензин протрухла, внаслідок чого і витік бензин, одна цього не можна брати до уваги оскільки члени комісії, які складали цей акт, не є компетентними особами, щоб визначити, що саме через пошкодження бочки витикло пальне. Натомість остання, прийнявши на себе повну матеріальну відповідальність не забезпечила схоронності довірених їй матеріальних цінностей, не дбайлово ставилась до них, не вжила заходів для відвернення шкоди, не повідомила адміністрацію підприємства щодо обставин, які загрожували забезпеченню схоронності довірених їй матеріальних цінностей, внаслідок чого сталась нестача бензину. Бензин був вилитий у 5 м. куб. бочку, а не 10 м. куб., як це було зазначено у позові, яка не використовувалась близько 7 років, і в яку без згоди з керівництвом ОСОБА_2 вилила бензин, при цьому не перевіривши її. ОСОБА_4 бензин не поміщався у бочку об»ємом 10 м. куб., то вона могла б повідомити про це керівництво і це пальне можна було перевезти до іншої заправки, яка мається у ПСП «Фортуна». Згідно акта від 11 жовтня 2011 року також було виявлено нестачу бензину в кількості 336 літрів, в якому комісією було запропоновано списати його у зв»язку з тепловим випаруванням. На розпорядження директора підприємства головним бухгалтером ОСОБА_5 був зроблений розрахунок у відповідності до норм природного убутку нафтопродуктів при прийманні, зберіганні, відпуску на автозаправочних станціях та пунктах заправки, згідно якого за період з 28.07.2011 року по 11.10.2011 року норма природного убутку склала 33,30 л. На підставі Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей, затвердженого Постановою КМУ від 22.01.1996 року № 116 був зроблений розрахунок розміру шкоди, нанесеної ОСОБА_2 підприємству, який склав 48 559,80 грн.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що 22 липня 2011 року, ввечері, їй зателефонував директор ПСП Фортуна та сказав, що приїхав бензовоз, з якого потрібно викачати бензин, так як у 10 м. куб. бочку не поміщався ввесь бензин, вона з дозволу останнього викачала його у 5 м. куб. бочку. 27 липня 2011 року, зранку, вона побачила, що бочка протікає і передзвонила директору, але той трубки не взяв, тому вона зателефонувала заміснику директора ОСОБА_6, який сказав, що прийдуть ОСОБА_7, ОСОБА_8Б та ОСОБА_9 Після того як останні прийшли, вона запропонувала зберегти бензин, який ще залишився у бочці, на що ОСОБА_7 відмовив з посиланням на те, що буде грязний бензин, що може вивести з ладу паливну систему транспорту. Потім вона пішла на тракторну бригаду до ОСОБА_9 та попросила у нього двох чоловік, яких він дав і за допомогою останніх було збережено 127 літрів бензину. На її вимогу 28.07.2011 року була проведена комісія, яка встановила, що витікання бензину сталось внаслідок того, що бочка протрухла, про що був складений акт, який був затверджений підписом директора, і який вона віднесла у бухгалтерію, де по всіх документах бензин був списаний. Ніяких наказів про проведення перевірки вона не бачила і вважає їх зфальсифікованими. Що стосується нестачі бензину 11.10.2011 року, то в цей день була передача складу з-під її звіту, перемірявся він два рази, після чого приїхав бензовоз та взяв бензин на Дніпро, при цьому вимірювальної таблиці вони ще не дивились, і нестача склала 336 л, з чим вона не погодилась, після чого на її прохання знову переміряли і нестача бензину склала 159 л. У серпні-вересні 2011 року, близько місяця, на заправочній станції не працювала колонка, внаслідок чого бензин видавався у каністрах без спецзасобів для його вимірювання, а тому могла виникнути нестача саме у такій кількості.

Представник відповідача ОСОБА_3 позов не визнав, підтримав пояснення ОСОБА_2 та пояснив, що вини ОСОБА_2 у нестачі пального немає, оскільки у вечірній час на вимогу директора, остання отримала бензин, який розлила у дві бочки. Перевірити 5 м. куб. бочку вона не мала можливості, так як не є спеціалістом. Після складеного акта, який був затверджений директором підприємства, сума шкоди була списана, але коли виник конфлікт у директора з відповідачкою, тоді він наніс резолюцію про стягнення цієї шкоди за рахунок ОСОБА_2 ОСОБА_3 від 11.10.2011 року було запропоновано списати бензин у кількості 336 л. у звязку з випаруванням. Крім того, за період з серпня по вересень 2011 року на складі ПММ не працював прилад обліку пального, при цьому його збереження у повній кількості неможливе, з чого вбачається вже вина організації за незабезпечення належними умовами, необхідними для нормальної роботи із забезпечення схоронності довірених відповідачці матеріальних цінностей.

Свідок ОСОБА_8 у судовому засіданні показав, що при проведенні перевірки 28.07.2011 року було виявлено, що бочка обємом 5 м. куб. протікає, про що був складений відповідний акт, в якому було зазначено причину нестачі бензину внаслідок протрухнення бочки. Безпосереднього факту протікання бочки він не бачив, було помокріння внизу. Він не памятає, якого саме числа до нього зверталась ОСОБА_2 з приводу витікання з бочки бензину, але це було зранку. Після інвентаризації 11.10.2011 року було встановлено нестачу бензину в кількості 336 л та комісією було запропоновано списати його у звязку з випаруванням. Цього дня заміряли бензин разів шість і різниця між замірами складала близько 1-2 літра, а після того як приїхав бензовоз та викачав бензин з бочки, після повторних замірів на прохання ОСОБА_2, було встановлено вже нестачу близько 150-160 л. Йому відомо, що в кінці літа, десь протягом місяці заправочна колонка не працювала, при цьому, якщо бензин заправлявся у 5 л каністру, то писалось 6 л, а якщо у 20 л, то писалось 22 л. Йому не відомо як довго не використовувалась бочка обємом 5 м. куб.

Свідок ОСОБА_10 у судовому засіданні показала, що 28 липня 2011 року вона була направлена для проведення інвентаризації на складі ПММ, де було виявлено нестачу пального у кількості 2308 л. В акті було зазначено, що причиною нестачі є те, що протрухла бочка і бензин витік. Про те, що бочка дійсно протікала вона не бачила. Вищезазначений акт із підписом керівника ОСОБА_2 їй приносила у серпні 2011 року, однак бензин не списали, а віднесли на позабалансовий рахунок нестачі та втрати від псування цінностей.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні показав, що ОСОБА_2 з приводу протікання бочки 27.07.2011 року до нього не зверталась і він нікого до неї не посилав. Беспосередньо під час інвентаризації 28.07.2011 року та 10.11.2011 року він участі не приймав, йому відомо що було виявлено нестачу бензину і що ОСОБА_2 запропонувала комісії списати бензин у кількості 336 л у звязку з випаровуванням. Йому не відомо як довго не використовувалась бочка обємом 5 м. куб. У 2011 році виходила з ладу бензинова колонка, але коли саме він не памятає.

Свідок ОСОБА_4 у судовому засіданні показала, що 11.10.2011 року вона була присутня при складанні акту інвентаризації на складі ПММ, де було встановлено нестачу бензину у кулькості 336 л., який ОСОБА_2 запропоновала списати у звязку з тепловим випаруванням. Цього дня проводились заміри декілька разів. Після того, як приїхав бензовоз та викачав з бочки бензин, після повторних замірів, нестача бензину була уже меншою. Їй відомо, що влітку 2011 році не працювали колонки.

Свідок ОСОБА_7 у судовому засіданні показав, що зранку 27 чи 28 липня 2011 року, точно не памятає, до нього підійшла ОСОБА_2 на тракторну бригаду та повідомила, що у неї протікає бочка. При візуальному огляді бочки було помітно, що стояк на якому вона кріпилась, був мокрий. ОСОБА_2 було запропоновано повідомити про цей факт директору. Йому відомо, що в літній період 2011 року виходили з ладу заправні колонки і що бензин заправлявся каністрами.

Заслухавши осіб, які з»явились у судове засідання, показання свідків, та дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку.

У судовому засіданні встановлено, що наказом директора ПСП Фортуна від 25.07.2004 року ОСОБА_2 переведено з посади завідуючої складом запасних частин на посаду завідуючої складом ПММ (а.с. 14).

26.08.2010 року з ОСОБА_2 був укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність (а.с. 7-8)

28.07.2011 року на складі ПММ ПСП «Фортуна»була проведена ревізія, де було встановлено нестачу бензину А-76 у кількості 2308 л, причиною чого вказано витікання бензину внаслідок протрухнення бочки знизу, про що був складений відповідний акт (а.с. 21).

11.10.2011 року при проведенні інвентаризації була встановлена нестача бензину А-76 у кількості 336 л, про що був складений акт, де комісія запопонувала списати бензин у зв»язку з тепловим випаруванням з 27 липня 2011 року по 11 жовтня 2011 року (а.с. 20).

Відповідно до акту від 11.10.2011 року головним бухгалтером ОСОБА_5 зроблений розрахунок природного убутку нафтопродукту (бензину), який за період з 27.07.2011 року по 11.10.2011 року склав 33,3 л, а тому 302,7 л бензину було визнано фактичною нестачею, яка списанню як природний убуток не підлягає.

Згідно розрахунку розміру шкоди, встановленої відповідно до порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22 січня 1996 року № 116 діями відповідача позивачеві завдано шкоди у розмірі 48 559,80 грн. (а.с. 9).

У відповідності до ч. 1 та 3 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно ст. 1166 ЦК, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Статтею 138 КЗпП України передбачено, що для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений ним орган повинен довести наявність умов, передбачених статтею 130 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 130 КЗпП України передбачено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов"язків. Тобто ця відповідальність пов»язана з винними діями або без діяльністю працівника, що потягли спричинення матеріальної шкоди.

У відповідності до ст. 134 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, якщо завдано шкоду працівником недостачею або відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов"язків.

Згідно ч. 1 ст. 134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, якщо між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей.

З урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів та досліджених письмових матеріалів, суд приходитьдо висновку, що відповідач ОСОБА_2 повинна нести матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з її вини позивачу, оскільки остання не дбайливо ставилась до переданих їй для зберігання підприємством матеріальних цінностей, не повідомила своєчасно адміністрацію підприємства про обставини, що загрожують забезпеченню схоронності довірених їй матеріальних цінностей, внаслідок чого сталось витікання бензину з бочки у кількості 2308 л, про що було встановлено 28.07.2011 року, та нестача бензину у кількості 336 л, що встановлено 11.10.2011року. Посилання відповідача на те, що вона повідомляла керівництво про витікання бензину та що останній був списаний не заслуговує на увагу, оскільки у судовому засіданні останньою доказів цьому не надано, що спростовується поясненнями представника позивача, показаннями свідка ОСОБА_6, ОСОБА_7 та свідка ОСОБА_10, яка зазначила, що бензин не був списаний, а віднесений на позабалансовий рахунок нестачі та втрати від псування цінностей, що було встановлено також у судовому засіданні при огляді відповідної книги. Не заслуговує на увагу також посилання відповідача на відсутність її вини у нестачі 336 л з посиланням на несправність заправної колонки у серпні-вересні 2011 року та неправильного обміру бензину 11.10.2011 року, оскільки як видно з акта від 11.10.2011 року проти нестачі бензину у кількості 336 л ОСОБА_2 не заперечувала, підписавши його, крім того, з видаткової накладної № 1209 від 06.10.2011 року вбачається, що на підприємство було доставлено бензин А-76 у кількості 4060 л, тобто через два місяці після того, як було встановлено несправність колонки.

Разом з тим, враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 не працює, її матеріальне становище, суд відповідно до ст. 1193 ЦК України вважає можливим зменшити розмір спричиненої нею шкоди позивачу до 6 000 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно до задоволених позовних вимог у розмірі 214,60 грн.

Керуючись ст.ст.130-131, 134, 135, 135-1, 135-3, 136, 137, 138, 232, 233 КЗпП України, Постановою Пленуму ВСУ від 29 грудня 1992 року № 14 "Про судову практику у справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками", ст.ст. 22, 1166, 1193 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов приватного сільськогосподарського підприємства «Фортуна» до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої працівником під час виконання трудових обов"язків задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь приватного сільськогосподарського підприємства «Фортуна» 6 000 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та 214,60 грн. витрат понесених при сплаті судового збору, а всього стягнути 6 214 (шість тисяч двісті чотирнадцять) гривень 60 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Чернігівської області через Ічнянський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СуддяОСОБА_11