справа № 2119/2067/12
УХВАЛА

10 липня 2012 року м. Скадовськ

Суддя Скадовського районного суду Херсонської області Кустов О.Ю. розглянувши матеріали позову ОСОБА_1 до Закритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними, зобовязання прийняти суму, зобовязання виключити запис про іпотеку, третя особа: приватний нотаріус Скадовського районного нотаріального округу ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

Позовна заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України.

В порушення вимог п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позивачкою не зазначено доказів на підтвердження сплати нею коштів у розмірі 26808 грн. на що остання посилається у позовній заяві та не наведено відповідних розрахунків.

Відповідно до п. 5 Постанови пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», у разі пред'явлення позову про захист прав споживачів відповідно до Закону України "Про захист прав споживачів" у заяві має бути викладено, яке саме право споживача порушено; коли і в чому це виявилося; способи захисту, яких суд може вжити, тощо.

Позивачка посилалася на порушення її прав як споживача, проте з позовної заяви не вбачається які її права як споживача порушені, чим це обґрунтовується яким способом суд має захистити її права як споживача.

Позивачкою невірно визначений процесуальний статус приватного нотаріуса Скадовського районного нотаріального округу ОСОБА_2 яка зазначена у позові як третя особа при тому, що до неї фактично заявлені позовні вимоги.

Відповідно до п. 6 Постанови пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при пред'явленні позову про визнання недійсним кредитного договору, договорів іпотеки, застави, поруки без застосування наслідків їх недійсності розмір судового збору обчислюється із ставок, встановлених законом за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, оскільки такі вимоги не є майновими та не підлягають грошовій оцінці. При цьому підлягає застосуванню положення частини третьої статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" при пред'явленні позову споживачем.

Разом з тим з позовної заяви вбачається, що фактично позивачка просить застосувати наслідки недійсності правочину зобовязавши ЗАТ «КБ «Приватбанк» прийняти від ОСОБА_1 суму у розмірі 215692 грн., а отже позов містить вимоги майнового характеру і розмір судового збору має обчислюватися виходячи з вказаної суми.

Таким чином розмір судового збору має складати 2156,92 грн. Позивачкою фактично сплачено судового збору 107,4 грн.

Таким чином сума недоплаченого судового збору складає 2156,92 грн. (сума судового збору до сплати) 107,4 грн. (сума сплаченого судового збору) = 2049,52 грн.

Підстав для звільнення позивачки від сплати судового збору суд не вбачає.

При цьому суд враховує, що відповідно до Рішення КСУ від 10.11.2011 року у справі №15-рп/11 за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_3 щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 статті 1, статті 11, частини восьмої статті 18, частини третьої статті 22 Закону України "Про захист прав споживачів" у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг) в аспекті конституційного звернення положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" від 12 травня 1991 року N 1023-XII ( 1023-12 ) з наступними змінами у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України ( 254к/96-ВР ) треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Відповідно до абз. 3 п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» споживачем, права якого захищаються на підставі Закону, є лише громадянин (фізична особа), котрий придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити товари (роботи, послуги) для власних побутових потреб.

Позивачкою належним чином не обґрунтовано що отриманий нею кредит є споживчим і на його укладення та виконання розповсюджуються положення Закону України "Про захист прав споживачів".

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст. 121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Закритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними, зобовязання прийняти суму, зобовязання виключити запис про іпотеку, третя особа: приватний нотаріус Скадовського районного нотаріального округу ОСОБА_2 залишити без руху.

Надати строк для усунення викладених у мотивувальній частині недоліків протягом пяти днів з дня отримання позивачкою ухвали.

У разі невиконання ухвали суду в зазначений строк позовну заяву вважати неподаною та повернути позивачу з усіма доданими до неї документами.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ОСОБА_4

10 липня 2012 року