Справа № 2-1861/12
Провадження № 2/1015/150/2012
РІШЕННЯ

Іменем України

05.07.2012 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді: Нікушин В.В,

за участю секретаря: Василенко Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки і піклування Києво-Святошинської районної райдержадміністрації про визнання місця проживання дитини,-

В С Т А Н О В И В :

В березні 2012 року позивач звернувся в суд з вказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що 11.03.2002 року між ним та ОСОБА_2 було розірвано шлюб, актовий запис №120.

02 березня 1999 року у них народився син ОСОБА_3.

Після розірвання шлюбу син проживав з відповідачкою, та у зв*язку з великим відставанням сина у шкільній програмі та неналежним доглядом за ним, крім того неадекватною поведінкою ОСОБА_2, щодо сина, він був змушений звернутися до органу опіки та піклування при Боярському міськвиконкомі з проханням щодо проживання дитини з ним.

Тому просить суд, визначити місце проживання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник позивача свої позовні вимоги підтримав, посилючись на вищенаведені обставини та просив суд визначити місце проживання дитини сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком.

Відповідачка в судове засідання не зявилася, про час і місце слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі.

В судовому засіданні представник служби у справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації, суду пояснила, що питання про визначення місця проживання дитини вирішувалось органом опіки та піклування Києво-Святошинською РДА і було рекомендовано визначити місце проживання з батьком, оскільки на даний час це буде відповідати інтересам дитини, а тому просив суд задовольнити позов вимоги.

Вислухавши пояснення сторін, які приймали участь в справі, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який після припинення фактичних шлюбних відносин між позивачем та відповідачкою, став проживати разом з матірю.

У зв*язку з неадекватною поведінкою матері щодо сина, син мав велике відставання у шкільній програмі, за ним небуло належного догляду.

Після детального обстеження комісією житлових вимог проживання неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, і його виховання, було винесено питання про місце його проживання з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1.

Згідно рішення виконавчого комітету Боярської міської ради №38/5 від 05.04.2011 року постановлено вважати доцільним проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1.

Рішенням Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 2328 від 05.10.2011 року визначено місце проживання малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1.

Відповідно до ч. 1 ст.161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно п.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року з відповідними змінами «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу уваги на її вік та зясувати, з ким із батьків вона бажає проживати.

Згідно ч.2 ст.161 СК України видно, що орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Згідно ч.4 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи , яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків /усиновлювачів/ або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Згідно ст. 150 Сімейного Кодексу України обов'язків батьків щодо виховання та розвитку дитини, пов'язане з належним утриманням дитини, від якого залежить забезпечення умов для розвитку дитини здоровою, як фізично , так і духовно.

Згідно зі статтями 11 та 14 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Таким чином, враховуючи викладене та виходячи з інтересів малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, суд вважає можливим визначити його місце проживання разом з батьком ОСОБА_1.

На п На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 157, 160, 161 СК України, ст. ст. 10, 11, 209, 212, 213-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки і піклування Києво-Святошинської районної райдержадміністрації про визнання місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи,які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.В. Нікушин