Справа № 1003/6569/12
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2012 року Білоцерківський міськрайоний суд у складі:

головуючого судді Дмитренко А. М. ,

при секретарі Боженко Т. В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві в залі суду № 1 справу за позовом Автогосподарства при УМВС України в Черкаській області до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про відшкодування матеріальних збитків,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 23.04.2009 року на 351 км автодороги Кременець-Біла Церква-Ржищев сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля ОСОБА_3 д.н.з. НОМЕР_1, що належить ОСОБА_1, яким керував ОСОБА_2, та автомобіля Опель Вектра д.н.з. 0770, яким керував ОСОБА_4, при цьому водій ОСОБА_2 виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем Опель Вектра, що належить автогосподарству при УМВС України в Черкаській області, дана ДТП сталася з вини ОСОБА_2, що засвідчує постанова Білоцерківського міськрайонного суду від 26.10.2009 року, в результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована в ЗАТ УСК «Княжа», то СК виплачено на користь автогосподарства страхове відшкодування в розмірі 24990 грн., вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Опель Вектра, згідно висновку спеціаліста становить 58096 грн. Позивач просить суд стягнути з відповідачів солідарно невідшкодовану суму матеріальних збитків в розмірі 33106 грн. та судові витрати по справі.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_1 позов в частині стягнення спричиненої шкоди з нього солідарно з сином ОСОБА_2 не визнав.

Відповідач ОСОБА_2 визнав позов в частині предявлення вимог до нього, не оспорював ні розміру спричиненої шкоди, ні наявності його вини в скоєнні ДТП, в результаті якої було пошкоджено належний позивачу автомобіль Опель Вектра.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідачів, оглянувши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Так, по справі встановлено, що 23.04.2009 року близько 10 год. ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки ОСОБА_3 д.н.з. НОМЕР_1, що належить ОСОБА_1, рухаючись по автодорозі Кременець- Біла Церква-Ржищів з м.Біла Церква у напрямку м.Узин Білоцерківського району на 351 км зазначеної автодороги , в порушення вимог п.п. 10.1, 14.2 ПДР України виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем Опель Вектра д.н.з. 0770, який належить УМВС України в Черкаській області, внаслідок чого транспортним засобам спричинені механічні пошкодження, крім того, в результаті зіткнення пасажир автомобіля Опель Вектра ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Відповідно до постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 26.10.2009 року, ОСОБА_2 було звільнено від кримінальної відповідальності за скоєння злочину, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, в звязку з примиренням з потерпілим, провадження в даній справі закрито, що стверджується копією вказаної постанови суду, не заперечується особами, які беруть участь у розгляді справи.

Отже, як слідує з вищенаведеного, вказана ДТП мала місце з вини відповідача ОСОБА_2

Згідно зі ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Отже, саме ОСОБА_2, з вини якого сталася дана ДТП, є відповідальним за спричинену позивачу в результаті ДТП шкоду.

Крім того, як було встановлено судом, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована ЗАТ УСК «Княжа» відповідно до Полісу від 05.01.2009 року.

За ст. 22 п.22.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи.

Згідно ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність , у разі недостатності страхової виплати /страхового відшкодування// для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою /страховим відшкодуванням/.

Таким чином, виходячи з наведеного, відповідальність за спричинену в ДТП шкоду позивачу несе також страховик- ЗАТ УСК «Княжа» в межах ліміту відповідальності.

За ст.22 ЦК України збитками є , зокрема, втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки/.

За ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як вбачається зі звіту оцінки транспортного засобу за № 4588/1 від 14.12.2009 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Опель Вектра внаслідок пошкодження при ДТП, складає 58096 грн.95 коп., що дорівнює ринковій вартості ДТЗ до настання дорожньо-транспортної пригоди, оскільки відновлювальний ремонт є недоцільним з економічної точки зору.

Судом також встановлено, що позивачу було виплачено ЗАТ УСК «Княжа» страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності за мінусом франшизи в розмірі 24990 грн., а тому різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яку має сплатити винуватець ДТП, становить 33 106 грн.

Позивач просить суд стягнути вказаний розмір шкоди солідарно з ОСОБА_1, який є власником транспортного засобу ОСОБА_3, та ОСОБА_2, який керував цим транспортним засобом та з вини якого сталася ДТП.

В обґрунтування цих вимог представник позивача посилався на те, що згідно з ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Але, як розяснено в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року за № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» /зі змінами/, особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємоповязаними, сукупними діями або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. У такому ж порядку відповідають володільці джерел підвищеної небезпеки за шкоду, заподіяну при зіткненні джерел підвищеної небезпеки іншим особам. Питання про відповідальність за шкоду, заподіяну при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожного із володільців перед іншими з них, вирішується за правилами ст..1188 ЦК: шкода, заподіяна одному з володільців з вини іншого,-відшкодовується винним.

Згідно з п.4 цієї Постанови Пленуму Верховного Суду України, під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав /договору оренди, довіреності тощо/.

В судовому засіданні встановлено, що на момент ДТП автомобілем ОСОБА_3 керував ОСОБА_2, отже, він і вважається володільцем цього транспортного засобу.

А згідно з нормами ст..1188 ЦК України, відповідно до якої визначається відповідальність володільців транспортних засобів за спричинену шкоду, саме ОСОБА_2 і має нести відповідальність за спричинену позивачу шкоду внаслідок пошкодження належного останньому автомобіля Опель Вектра.

Відповідно до ст.1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини.

Таким чином, солідарну відповідальність несуть тільки ті особи, спільними діями або бездіяльністю яких спричинено шкоди.

А як встановлено судом, ОСОБА_1, до якого позивач також предявив вимоги про відшкодування шкоди, жодних дій чи бездіяльності, які призвели до спричинення шкоди, спільно з ОСОБА_2, не вчиняв, тобто, його вина в спричиненні шкоди позивачу відсутня.

А тому суд вважає за можливе стягнути тільки з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача в рахунок відшкодування спричиненої йому матеріальної шкоди 33 106 грн., а в частині вимог до ОСОБА_1 Володимировича- відмовити.

На підставі ст.ст.79,88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача сплачений останнім при зверненні до суду судовий збір в сумі 331 грн. відповідно до платіжного доручення.

Враховуючи все наведене та керуючись ст.ст. 22, 1166, 1188, 1190, 1192,1194 ЦК України, ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.10,60,79, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Автогосподарства при УМВС України в Черкаській області в рахунок відшкодування матеріальних збитків 33106 грн. та 331 грн. судового збору, всього 33 437 грн.

В частині позову щодо вимог до ОСОБА_1 Володимировича-відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя ОСОБА_6