Справа № 2034/1975/2012
Провадження 2/2034/2984/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2012 року селище Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді О.М. Пілюгіної

за участі секретаря Бабенко І.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Покотилівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мерефянської міської ради Харківського району Харківської області про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача та просить визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку з господарськими надвірними спорудами та земельною ділянкою, що розташовані за адресою: Харківська область, Харківський район, місто Мерефа, вїзд Свердлова, 6, за набувальною давністю.

Представник позивача ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримав вимоги свого довірителя , просив їх задовольнити та пояснив, що ОСОБА_1 з 1970 року зареєстрована та проживає у будинку за адресою: Харківська область, Харківський район, місто Мерефа, вїзд Свердлова, 6. Вказаний будинок був зареєстрований за її чоловіком ОСОБА_3 на підставі договору забудови від 26 листопада 1958 року. 15 листопада 1969 року ОСОБА_4 помер. Рішенням Народного суду Харківського району від 27 липня 1970 року визнано право власності на ? частини вказаного будинку за позивачем і на ? частину за ОСОБА_5 в порядку спадкування за законом після смерті сина ОСОБА_4 Рішенням Народного суду Харківського району Харківської області від 11 жовтня 1974 року відмовлено в задоволенні позову фактичного чоловіка ОСОБА_5 ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про визначення порядку користування будинком та земельною ділянкою, що належать йому за договором дарування частини будинку, що посвідчений Державною нотаріальною конторою Харківського району Харківської області від 04 травня 1972 року, із посиланням на неможливість виділення в натурі ? частини будинку та відповідної частини земельної ділянки та за відсутності у ОСОБА_6 потреб у житлі. Оскільки позивач продовжує проживати у спірному будинку, користується земельною ділянкою, доглядає за будинком та утримує його, а інших осіб, які б мали про право на ? частину нерухомого майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_6, вона набула права власності на вказану ? частину будинку в порядку набувальної давності, тому звернулася до суду з позовом.

Представник Мерефянської міської ради Харківського району Харківської області у судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив, тому суд, за згодою представника позивача ухвалив про розгляд справи за відсутності представника відповідача.

Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши докази по справі, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до довідки характеристики № 30939 від 22 липня 1999 року, що видана Харківським міжміським бюро технічної інвентаризації, житловий будинок за адресою Харківська область, Харківський район, місто Мерефа, вїзд Свердлова, 6, зареєстрований в ? частині за ОСОБА_6 на підставі договору дарування, що посвідчений 04 травня 1972 року Першою Державною нотаріальної конторою Харківського району, реєстр № 1165 та в ? частинах за ОСОБА_1 на підставі рушення Постійної сесії народного суду Харківського району від 27 липня 1970 року.

Рішенням Народного суду Харківського району від 11 жовтня 1974 року відмовлено у позові ОСОБА_6 до ОСОБА_1 про визначення порядку користування житловим будинком та земельною ділянкою, що розташовані за адресою: Харківська область, Харківський район, місто Мерефа, вїзд Свердлова, 6, оскільки неможливо виділити ? частину будинку у користування і розяснено ОСОБА_6 про його право на отримання грошової компенсації.

Як докази позивач суду надала: копія паспорту Громадянина України на імя позивача; будинкова книга на будинок за адресою: Харківська область, Харківський район, місто Мерефа, вїзд Свердлова, 6, де вказано, що позивача є зареєстрованою у будинку; довідка Харківського міжміського бюро технічної інвентаризації № 10 від 08.01.1973 року, відповідно до якої ідеальна доля кімнати (1-2), веранди (1-1); ганку та льоху у будинку за адресою Харківська область, Харківський район, місто Мерефа, вїзд Свердлова, 6, до всього будинку складають 37/100, а не 6/25, як вказано у висновку технічної експертизи; рішення Народного суду Харківського району від 27 липня 1970 року, яким визнано право власності у домоволодінні за адресою: Харківська область, Харківський район, місто Мерефа, вїзд Свердлова, 6, за ОСОБА_1 на ? частини, за ОСОБА_5 на ? частину; реєстраційне посвідчення права власності позивача на ? частини житлового будинку за адресою: Харківська область, Харківський район, місто Мерефа, вїзд Свердлова, 6; квитанції про оплату позивачем послуг газопостачання, енергопостачання, страхові свідоцтва та страхові договори про страхування житлового будинку за адресою: Харківська область, Харківський район, місто Мерефа, вїзд Свердлова, 6.

За ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 10; ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. За ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом.

Відповідно до частини 1 статті 119 Земельного Кодексу України громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом, при цьому відповідно до частини другої вказаної статті передача земельної ділянки у власність або у користування громадян на підставі набувальної давності

здійснюється в порядку, встановленому цим Кодексом.

На підставі викладеного встановлено, що право власності на ? частину житлового будинку, що розташований за адресою: Харківська область, Харківський район, місто Мерефа, вїзд Свердлова, 6, зареєстровано за ОСОБА_6, а позивачем не надано жодного доказу, який би засвідчив, що позивач законно заволоділа частиною нерухомого майна, що належить співвласнику ОСОБА_6, тому суд відмовляє в задоволенні позовних вимог про визнання за позивачем права власності на ? частину будинку за набувальною давністю, при цьому виходить з того, що неможливість виділити в натурі вказану частину не тягне за собою втрату власником права власності на вказану частину нерухомого майна, а те, що позивач користується житловим будинком в цілому, в тому числі і часткою, що їй не належить, оплачує комунальні послуги, яким сама ж користується, не є підставою переходу до неї права власності на нерухоме майно за набувальною давністю і не свідчить про добросовісність заволодіння нерухомим майном. Крім того, позивач не надала доказів, на підтвердження свого посилання про те, що співвласник будинку ОСОБА_6 - помер і що відсутні його спадкоємці.

Стосовно вимог про визнання за позивачем права власності на частину земельної ділянки за набувальною давністю, то вказані вимоги також задоволенню не підлягають, бо не ґрунтуються на нормах Земельного Кодексу, статтею 119 якого, не передбачено визнання права власності на земельну ділянку в порядку набувальною давності у судовому порядку.

За вказаних обставин суд повністю відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог та на підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати понесені позивачем відносить за її рахунок.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, ст. 344 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог - повністю відмовити.

Судові витрати, понесені ОСОБА_1 віднести за її рахунок.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду, а особами, без участі яких постановлено рішення протягом 10 днів з дня отримання копії рішення суду в апеляційний суд Харківської області через Харківський районний суд Харківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляцію не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ О.М. Пілюгіна