Броварський міськрайонний суд Київської області
справа № 2-2769/11
РІШЕННЯ

Іменем України

24 липня 2012 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Телепенька А.Д.

при секретарі Срібній Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, яка діє у своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_4, третя особа: Орган опіки та піклування Броварської міської ради Київської області про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням шляхом виселення без надання іншого приміщення і зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Броварської міської ради Київської області про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням та визначення порядку користування квартирою,-

встановив:

У липні 2011 року позивачі за первісним позовом звернулися до суду із позовом до ОСОБА_3, яка діє у своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_4, третя особа: Орган опіки та піклування Броварської міської ради Київської області про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням шляхом виселення без надання іншого приміщення.

В обгрунтування позову позивачі посилаються на те, що ОСОБА_1 є власником ? частини квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 23 лютого 2010 року, складеним ОСОБА_5 Іншим співвласником ? частини вказаної вище квартири є ОСОБА_2 відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідач ОСОБА_3. зареєструвалась у спірній квартирі на підставі усної згоди колишньої власниці квартири ОСОБА_5 у 2009 році. Пізніше відповідач зареєструвала за вказаною адресою свого малолітнього сина, що підтверджується актом депутата Броварської міської ради Київської області від 16.04.2010 року.

Починаючи з січня 2011 року ОСОБА_3 та її син проживаючи у спірній квартирі перешкоджають їм як власникам квартири, у здійсненні ними права користування та розпорядження своїм майном. Тому з урахуванням уточнених позовних вимог позивачі просять усунути перешкоди у здійсненні ними права власності щодо квартири АДРЕСА_2 шляхом виселення ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, та її малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, без надання іншого жилого приміщення.

У жовтні 2011 року відповідач ОСОБА_3 звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Броварської міської ради Київської області про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням та визначення порядку користування квартирою. В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_3 посилається на те, що 13 жовтня 2006 року ОСОБА_5 уклала з нею договір довічного утримання, згідно якого вона стала власнецею ? частини квартири АДРЕСА_3, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності. На початку 2007 року у ОСОБА_5 виявили онкологічне захворювання. Вона була віруючою людиною та відвідувала церкву християн Баптистів.

У вересні 2007 року ОСОБА_5 повідомила їй, що невірно розпорядилася своєю квартирою та має намір розірвати договір довічного утримання, з приводу чого і звернулася до суду.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 28 лютого 2008 року укладений між ОСОБА_5 та нею договір довічного утримання було розірвано. Незважаючи на те, що зазначене рішення суду набрало законної сили, нею не оскаржувалось, вона продовжувала виконувати умови договору довічного утримання по догляду за останньою. 22 вересня 2009 року ОСОБА_5 склала та посвідчила заповіт, яким заповіла їй все своє майно, в тому числі і ? частини даної квартири. За згодою останньої та її сина ОСОБА_2 18 листопада 2009 року вона зареєструвала своє місце проживання в спірній квартирі, що підтверджується відповідним записом в її паспорті та з цього часу стала проживати у квартирі. Під час проживання за цією адресою в неї 06 травня 2009 року народився син ОСОБА_6, якого також зареєстровано за цією адресою. Позивачі у квартирі не проживають, але періодично чинять їй перешкоди у користуванні нею, чим порушують не тільки її право, а й право її малолітнього сина на житло. Вважає, що немає підстав для виселення її з квартири, оскільки це можливо лише з підстав відсутності осіб у займаному ними приміщенні більш як протягом шести місяців, або якщо наймач та члени його сімї або особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, використовують його не за призначенням, систематично порушують правила співжиття, роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними. Тому просить суд, зобовязати ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не чинити їй перешкоди у користуванні квартирою № 114 у будинку № 1А по вулиці Олімпійській у місті Броварах Київської області для проживання в ній разом із її дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та визначити порядок користування квартирою № 114 у будинку № 1А по вулиці Олімпійській у місті Броварах Київської області, виділивши їй з дитиною для проживання кімнату, площею 15,7 кв.м., з можливістю користуватися коридором, кухнею, ванною та вбиральнею.

У судовому засіданні позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та їх представник позовні вимоги підтримали і пояснили, що ОСОБА_3 у зазначеній вище квартирі проживають з дитиною незаконно, чинить їм перешкоди в користуванні квартирою № 114 у будинку № 1А по вулиці Олімпійській у місті Броварах Київської області, яка належить їм на праві власності, так як відповідач змінила замки у вхідних дверей квартири, постійно влаштовує сварки при їх появі. Крім того, вони несуть витрати по утриманню квартири.

09 березня 2012 року направляли на адресу ОСОБА_3 вимогу про виселення, яку відповідач отримала. Просили задовільнити позов, а у задоволенні зустрічного позову відмовити.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 первісний позов не визнала та просила відмовити у його задоволенні, а її зустрічний позов до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовільнити. Також пояснила, що дійсно разом із своєю дитиною проживає у ІНФОРМАЦІЯ_3 та на даний час вільно нею користується. Вона не є власником квартири, сплачує 2/4 частини вартості послуг за її утримання, квартиру не руйнує і не псує її.

Виселятися з квартири не бажає, так як не має в неї іншого житла та вважає, що проживає в ній на законних підставах.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 в своїх поясненнях спирався на Закон України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зокрема на ч. 1 ст. 7 цього Закону, яка передбачає право особи на проживання в житловому приміщенні за місцем її реєстрації, а зняття з реєстрації особи, набутої нею правомірно, без її добровільної згоди може бути здійснено лише за рішенням суду, внаслідок визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Представник третьої особи підтвердив, що між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 був укладений договір довічного утримання, який був розірваний рішенням Броварського міськрайонного суду.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_7, яка є дочкою ОСОБА_1, показала, що її мати має право власності на ? квартири № 114 по вул. Олімпійській у м.Бровари, але змушена проживати в орендованій квартирі, оскільки ОСОБА_3 чинить їй перешкоди в користуванні зазначеною вище квартирою. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зверталися до ОСОБА_3 з письмовою вимогою про виселення, але остання продовжує проживати в ній разом із дитиною.

Свідок ОСОБА_8, яка є знайомою позивачів, у судовому засіданні показала, що позивачі є власниками зазначеної квартири, але в ній не проживають, оскільки ключі від квартири знаходяться у ОСОБА_3 На протязі двадцяти років товаришувала з померлою ОСОБА_5, яка скаржилась їй на те, що за нею ніхто не доглядає, ОСОБА_3 також не приділяла їй належної уваги, тому вона змінила свій заповіт на користь ОСОБА_1

Свідок ОСОБА_9, яка є знайомою з позивачів, показала, що вони є власниками квартири, але ОСОБА_1 вимушена орендувати квартиру. Наскільки їй відомо у спірній квартирі ОСОБА_3 не проживає, а лише тільки вмикає навмисно світло, імітуючи своє проживання в ній. ОСОБА_5 знала за два роки перед її смертю, приходила до неї додому майже кожного дня, але ОСОБА_3 там не бачила.

Свідок ОСОБА_10, яка є сусідкою ОСОБА_3, показала, що остання проживає у спірній квартирі разом із своїм сином, хто є власником квартири не знає. Також зазначила, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не проживають в квартирі, вона їх там не бачила.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні показала, що сімю ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на протязі тридцяти років. Після смерті ОСОБА_5, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 стали співвласниками квартири, але в ній не проживають, тому неодноразово зламували замки щоб до неї потрапити. Знає, що ОСОБА_3 до 2010 року проживала у своїх батьків.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником ? частини квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 23 лютого 2010 року, складеним ОСОБА_5, та витягом про державну реєстрацію прав власності.

Власником ? частини вказаної квартири є ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом після смерті його батька ОСОБА_12, та витягом про державну реєстрацію прав власності.

Згідно довідки, виданої ЖЕК № 2, у квартирі № 114 в будинку 1 А по вулиці Олімпійській в м. Бровари Київської області зареєстровані ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_1

З актів обстеження житлово-побутових умов від 25 лютого 2010 року та від 16 квітня 2010 року, складених депутатом Броварської міської ради Київської області, вбачається, що ОСОБА_3 не проживала в квартирі з 2009 року.

З постанови про відмову у порушенні кримінальної справи від 12 січня 2011 року, вбачається, що під час перевірки заяви ОСОБА_1 стало відомо, що з листопада 2010 року ОСОБА_3 перешкоджає потрапити їй до квартири № 114, що знаходиться за адресою: м. Бровари по вул. Олімпійська, 1А.

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у березні 2011 року звернулися до ОСОБА_3 з письмовою вимогою про зняття її з сином з реєстраційного обліку квартири № 114 в будинку 1 А по вулиці Олімпійській у м.Бровари Київської області та виселитись.

Доводи ОСОБА_3, як позивача за зустрічним позовом, про те, що немає підстав для виселення її з квартири, з підстав зазначених в ст. 71 ЖК України, оскільки вона проживає в спірній квартирі, сплачує частину послуг за її утримання, не руйнує, не псує жиле приміщення, є необгрунтованими, оскільки вона не є членом сімї власника спірної квартири.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушим.

Згідно із ч. 1 ст. 316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Оцінюючи в сукупності всі докази, пояснення сторін, покази свідків, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач ОСОБА_3 та її син ОСОБА_4 не являючись членами сімї позивачів, чинять перешкоди у користуванні квартирою, яка належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві приватної власності. Що стосується вимог зустрічного позову ОСОБА_3, то суд вважає за необхідне відмовити у його задоволенні за його необгрунтованістю.

На підставі викладеного та керуючись ст. 316, 391 ЦК України, 150 ЖК України, ст.ст. 10, 60, 174, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, яка діє у своїх інтересах та інтересах малолітнього ОСОБА_4, третя особа: Орган опіки та піклування Броварської міської ради Київської області про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням шляхом виселення без надання іншого приміщення задовольнити.

Усунути перешкоди у здійсненні ними права власності щодо квартири АДРЕСА_2 шляхом виселення ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, та її малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, без надання іншого жилого приміщення.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Броварської міської ради Київської області про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням та визначення порядку користування квартирою відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.Д.Телепенько