Номер провадження: 22-ц/1590/3595/2012
Головуючий у першій інстанції Заверюха
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.07.2012 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- суддів: - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

при секретарі Сєнчук Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, неповнолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, про виселення, визнання осіб такими, що втратили право на реєстрацію, зняття з реєстрації, усуненні перешкод в користуванні житлом, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18 жовтня 2011 року,

встановила:

У липні 2011 р. ОСОБА_3 звернулася до суду із вищеназваним позовом, в якому вказала, що з її згоди відповідачі вселилися, почали проживати та зареєструвалися в належному їй на праві власності житловому будинку по вул. Платова, 97 в м. Ізмаїл (далі Житловий будинок). Відповідачі перешкоджають їй в користуванні належним їй житловим будинком, постійно псують та руйнують його. Порушують правила співжиття, роблять спільне проживання неможливим. Її звернення до правоохоронних органів до позитивного результату не привели. Протиправна поведінка відповідачів вимусила її покинути житловий будинок і проживати в іншому місці.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 116, 150, 155, 157 ЖК просила: 1) висилити відповідачів з житлового будинку; 2) визнати відповідачів такими, що втратили право на реєстрацію в житловому будинку; 3) зобовязати ВГІРФО зняти відповідачів з реєстрації в житловому будинку; 4) зобовязати відповідачів не перешкоджати їй користуватися житловим будинком.

Позивачка та її представник в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити в повному обсязі.

Прокурор, який вступив у справу на стороні позивачки, в судовому засіданні позов підтримав.

Відповідачка - ОСОБА_4 особисто і як законний представник неповнолітніх ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_8 в судовому засіданні позов не визнала, просила в його задоволенні відмовити.

ОСОБА_9, представник відповідача ОСОБА_5, в судовому засіданні позов не визнала.

Третя особа ВГІРФО Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області свого представника в судове засідання не направив, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Причини неявки представника суду не повідомив.

Третя особа орган опіки та піклування, в особі Ізмаїльської міської ради, свого представника в судове засідання не направив, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Причини неявки представника суду не повідомив.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18.10.10 р. у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 оскаржує рішення в частині відмови в задоволенні її вимог тільки відносно ОСОБА_4. Просить рішення суду першої інстанції в цій частині скасувати, ухвалити нове рішення про виселення та зняття з реєстрації ОСОБА_4. Посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального (ст. ст. 116, 156 ЖК) та процесуального (ст. ст. 57, 112 ЦПК) права: - з відповідачкою, як з правопорушником, чотири рази правоохоронні органи проводили бесіди, які не дали позитивного результату: - суд не дав належну оцінку постановам про відмову в порушенні кримінальної справи.

ОСОБА_4, ОСОБА_5 письмових заперечень на апеляційну скаргу не надали. В апеляційному суді ОСОБА_4 вважала необхідним відхилити апеляційну скаргу, посилаючись на її необґрунтованість.

Відповідно до ст. 303 ЦПК колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечення на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу треба відхилити за таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не представила суду доказів систематичної протиправної поведінки відповідачів та вжиття до них відповідних заходів реагування, систематичного руйнування та псування ними належного їй житлового будинку. Отже, підстави для виселення відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 разом з їх малолітніми дітьми із спірного житлового будинку відсутні (а. с. 83).

Вказані в апеляційній скарзі доводи не спростовують цих висновків суду.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відсутність підстав для застосування ст. 116 ЖК встановлено, висновки щодо обставин справи зроблено судом першої інстанції на підставі наявних у справі і наданих сторонами доказів: паспорту ОСОБА_3 (а. с. 6) щодо реєстрації останньої по вул. Платова, 97 в м. Ізмаїлі з 06.11.2000 р.; - свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14.07.09 р. (а. с. 7) та витягу з реєстру права власності на нерухоме майно від 22.07.09 р. (а. с. 12) щодо знаходження у власності ОСОБА_3 житлового будинку по вул. Платова, 97 в м. Ізмаїлі; листів Ізмаїльського МВ ГУМВС України в Одеській області (а. с. 12, 14,) та постанов про відмову в порушенні кримінальної справи (а. с. 13,15), в яких вказується, що причиною звернення ОСОБА_3 до міліції є її намагання продати житловий будинок, на що не згодні відповідачі, та будівництво без ОСОБА_5 гаражу. Сімя відповідачів характеризується позитивно.

Вищевказані матеріали справи, яким суд надав належну оцінку, не містять підстав для застосування санкцій, передбачених ст. 116 ЖК.

Апелянт не надав ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду доказів, які б спростовували вищевказані висновки суду першої інстанції. Висновки суду першої інстанції відповідають встановленим обставинам по справі та діючому законодавству. Доводи апеляційної скарги є неспроможними. Крім того, колегія суддів приймає до уваги, що позивачка вимагає розєднати місце проживання матері та її неповнолітніх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1; ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2; ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, прийняв рішення на підставі наданих сторонами та досліджених у судовому засіданні доказів, повно і всебічно зясувавши обставини, на які посилалися сторони як на підставу своїх вимог і заперечень. Рішення суду є справедливим, законним та обґрунтованим, підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 18 жовтня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. Є. Федорова

ОСОБА_2