Справа
№ 422/1506/2012
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2012 року
Ленінський районний суд м.
Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Остапенко
Н.Г.

при секретарі Шевцовій
М.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль»до ОСОБА_3, Товариства з
обмеженою відповідальністю «Правильна
компанія»про стягнення суми
заборгованості за кредитним договором
та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль», Товариства з
обмеженою відповідальністю «Правильна
компанія» про визнання кредитного
договору недійсним, як укладеного
внаслідок обману, стягнення збитків,
визнання недійсним договору застави
цінних паперів та договору поруки, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство
«Райффайзен Банк Аваль»звернулось до
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_3,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Правильна
компанія»про стягнення суми
заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог
вказавши, що 18 липня 2008 року між ВАТ
«Райффайзен Банком Аваль»та ОСОБА_3 був
укладений кредитний договір
№014/151290/3172/74, згідно пунктів 1.1 - 1.3 якого
банк зобов'язався надати ОСОБА_3 кредит
у розмірі 92 733,00 доларів США строком на
240 місяців з 18 липня 2008 року по 18 липня
2028року, а ОСОБА_3 прийняв на себе
зобов'язання повернути суму отриманого
кредиту, сплатити проценти за
користування кредитом у розмірі 14,75%
річних, комісії згідно умов Договору та
Тарифів Банку, а також здійснювати
повернення кредиту щомісячними
платежами відповідно Графіку
погашення кредиту.

Банк виконав свої зобов'язання за
Кредитним договором належним чином,
перерахувавши кошти в розмірі 92 733,00
доларів США на поточний рахунок ОСОБА_3,
які потім останній отримав на руки у
відділенні банку, що підтверджується
заявою на видачу готівки №OIHS79339 від 18
липня 2008 року.

Окрім того між банком та ОСОБА_3 01
квітня 2009 року з метою зменшення
фінансового навантаження на
позичальника в умовах кризових явищ в
економіці України було укладено
Додаткову угоду №014/151290/3172/74/1 до
Кредитного договору, згідно якої,
тимчасово, на період з 18 квітня 2009 року
по 18 березня 2010 року було зменшено
розмір щомісячного платежу по сплаті
сум Кредиту та змінено строк його
сплати відповідно до Графіку
повернення Кредиту та сплати інших
платежів.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором, між
банком та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Правильна компанія»
було укладено договір поруки
№014/151290/3172/74/854 від 18 липня 2008 року,
відповідно до п.1.2. якого поручитель на
добровільних засадах взяв на себе
зобов'язання перед кредитором
відповідати по зобов'язанням
позичальника, які виникають з умов
кредитного договору, в повному обсязі
цих зобов'язань.

Однак, ОСОБА_3 не виконує свої
зобов'язання за кредитним договором і
не сплачує проценти за користування
кредитом та не здійснює повернення
кредиту щомісячними платежами
відповідно до графіку, внаслідок чого
за ним станом на 16 листопада 2010 року
утворилась заборгованість перед
позивачем в розмірі 116 120,30доларів США,
яка складається з непогашеної суми
кредиту в розмірі 105 718,67доларів США,
заборгованості по прострочених
відсотках в розмірі 9 162,69 доларів США,
заборгованості за поточними
відсотками в розмірі 1 238,94 доларів США,
що за курсом НБУ станом на 16.11.2010 року
становить 921 147,50 грн. Окрім того, ОСОБА_3
нарахована пеня в розмірі 11 214,93 доларів
США, що за курсом НБУ станом на 16.11.2010
року становить 88 964,68 грн.

Оскільки, відповідачі добровільно
здійснювати погашення заборгованості
не бажають, позивач змушений був
звернутися до суду і просив стягнути з
відповідачів солідарно на свою користь
суму заборгованості в розмірі 921 147,50
грн. та судові витрати в сумі 1 820,00 грн.,
крім того стягнути з ОСОБА_3. нараховану
пеню у розмірі 88 964,68 грн.

В подальшому представник позивача, в
порядку статті 31 ЦПК України, уточнивши
позовні вимоги, в уточненій позовній
заяві, вказав, що, з моменту подачі
позовної заяви до суду та до
теперішнього часу розмір кредитної
заборгованості збільшився. Таким
чином, сума заборгованості за
кредитним договором станом на 21 грудня
2011року складає 1 650 660,60 грн.

З урахуванням всього вищенаведеного
просив стягнути з відповідачів суму
заборгованості в розмірі 1 650 660,60 грн. та
судові витрати по справі.

В свою чергу відповідач ОСОБА_3
звернувся до суду із зустрічним
позовом до Публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль»,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Правильна
компанія»про визнання кредитного
договору недійсним, як укладеного
внаслідок обману, стягнення збитків,
визнання недійсним договору застави
цінних паперів та договору поруки.

В обґрунтування позовних вимог
зазначивши, що між ним та ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль» в особі
Дніпропетровської обласної дирекції
було укладено 18 липня 2008 року кредитний
договір № 014/151290/3172/74, згідно якого він
отримав кредит в розмірі та на умовах,
встановлених договором. Проте, даний
кредитний договір було укладено
внаслідок обману з боку відповідача за
зустрічним позовом, оскільки банк,
використовуючи недобросовісну рекламу
у засобах масової інформації, ввів його
в оману щодо правовідносин, які
виникнуть в результаті укладання
спірного кредитного договору. На
вимогу банку він уклав договір застави
цінних паперів, яким передав банку в
заставу облігації. Він належно
виконував зобов'язання за кредитним
договором однак, внаслідок фінансової
кризи, втратив цю можливість,
запропонувавши банку задовольнити
свої вимоги за рахунок заставлених
облігацій. Але відповідач за
зустрічним позовом Публічне
акціонерне товариство «Райффайзен
Банк Аваль»відмовився, та після цього
виявилося, що, користуючись юридичною
неосвіченістю, банк та ТОВ «Правильна
компанія»- створили фінансово -
кредитний механізм будівництва житла,
за яким банк не контролював дій
забудовника та витрачення грошових
коштів, інвестованих в будівництво, та
не ніс відповідальності за результати
інвестування будівництва, а отже не
відповідав за забезпеченість
облігацій квадратними метрами житла.
Таким чином, згадана вище діяльність
позивача за первісним позовом ввела
його в оману щодо його прав та
спонукала його на укладення правочину,
на який він в іншому випадку ніколи не
погодився би.

В зв'язку з чим, просив визнати
недійсним кредитний договір №
014/151290/3172/74 від 18.07.2008р., як укладений
внаслідок обману та прояву нечесної
підприємницької практики, визнати
недійсним договір застави цінних
паперів № 014/151290/3172/74/853 від 18.07.2008р.,
визнати недійсним договір поруки №
014/151290/3172/74/854 від 18.07.2008р., стягнути з ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль»в особі
Дніпропетровської обласної дирекції
суму збитків в розмірі 1 392 026 грн. 08 коп.

В судове засідання представник ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль»за довіреністю
не з'явився, про день місце та час
проведення судового засідання
сповіщений належним чином. Письмово
просив справу розглядати за його
відсутності, первісні позовні вимоги
підтримав, проти задоволення
зустрічного позову заперечував.

В судове засідання представник
відповідача ТОВ «Правильна
компанія»не з'явився, про день місце та
час проведення судового засідання
сповіщений належним чином. Письмово
просив справу розглядати за його
відсутності, зустрічні позовні вимоги
підтримав, проти задоволення
первісного позову заперечував.

В судове засідання представник ОСОБА_3.
не з'явився, про день місце та час
проведення судового засідання
сповіщений належним чином. Письмово
просив справу розглядати за його
відсутності, зустрічні позовні вимоги
підтримав, проти задоволення
первісного позову заперечував.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає,
що первісні позовні вимоги підлягають
задоволенню, а зустрічні не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

В ході судового розгляду встановлено,
що 18 липня 2008 року між ВАТ «Райффайзен
Банк Аваль»та ОСОБА_3 був укладений
кредитний договір №014/151290/3172/74, згідно
пунктів 1.1 - 1.3 якого банк зобов'язався
надати ОСОБА_3 кредит у розмірі 92
733,00доларів США строком на 240 місяців з 18
липня 2008 року по 18 липня 2028року, а
ОСОБА_3 прийняв на себе зобов'язання
повернути суму отриманого кредиту,
сплатити проценти за користування
кредитом у розмірі 14,75% річних, комісії
згідно умов Договору та Тарифів Банку,
а також здійснювати повернення кредиту
щомісячними платежами відповідно
Графіку погашення кредиту.

Банк виконав свої зобов'язання за
Кредитним договором належним чином,
перерахувавши кошти в розмірі 92 733,00
доларів США на поточний рахунок ОСОБА_3,
які потім останній отримав на руки у
відділенні банку, що підтверджується
заявою на видачу готівки №OIHS79339 від 18
липня 2008 року.

Окрім того між банком та ОСОБА_3 01
квітня 2009 року з метою зменшення
фінансового навантаження на
позичальника в умовах кризових явищ в
економіці України було укладено
Додаткову угоду №014/151290/3172/74/1 до
Кредитного договору, згідно якої,
тимчасово, на період з 18 квітня 2009 року
по 18 березня 2010 року було зменшено
розмір щомісячного платежу по сплаті
сум Кредиту та змінено строк його
сплати відповідно до Графіку
повернення Кредиту та сплати інших
платежів.

З метою забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором, між
банком та Товариством з обмеженою
відповідальністю «Правильна компанія»
було укладено договір поруки
№014/151290/3172/74/854 від 18 липня 2008 року,
відповідно до п.1.2. якого поручитель на
добровільних засадах взяв на себе
зобов'язання перед кредитором
відповідати по зобов'язанням
позичальника, які виникають з умов
кредитного договору, в повному обсязі
цих зобов'язань.

Однак, ОСОБА_3 не виконує свої
зобов'язання за кредитним договором і
не сплачує проценти за користування
кредитом та не здійснює повернення
кредиту щомісячними платежами
відповідно до графіку, внаслідок чого
за ним станом на 21 грудня 2011 року
утворилась заборгованість перед
позивачем в розмірі 206 593,40 доларів США,
яка складається з непогашеної суми
кредиту в розмірі 105 718,67 доларів США,
заборгованості по прострочених
відсотках в розмірі 27 362,24 доларів США,
пені в розмірі 73 512,50 доларів США, що за
курсом НБУ на 21.12.2011 року становить 1 650
660,60 грн.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно статті 526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
вимог ЦК України, інших актів
цивільного законодавства, а при
відсутності таких умов і вимог
-відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
застосовуються.

Відповідно до вимог статті 610 ЦК
України порушенням зобов'язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов'язання
(неналежне виконання).

Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК
України у разі порушення зобов'язання
настають правові наслідки, встановлені
договором.

Крім того, статтею 554 ЦК України
визначено, що у разі порушення
боржником зобов'язання, забезпеченого
порукою, боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники, якщо договором
поруки не встановлено додаткову
(субсидіарну) відповідальність
поручителя. Поручитель відповідає
перед кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки. Особи,
які спільно дали поруку, відповідають
перед кредитором солідарно, якщо інше
не встановлено договором поруки.

Згідно статті 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання.

Таким чином, аналізуючи в сукупності
наявні по справі докази, суд дійшов
висновку, що первісні позовні вимоги є
обґрунтованими, в повному обсязі
доведеними та підлягають задоволенню,
внаслідок чого слід стягнути солідарно
з ОСОБА_3 та Товариства з обмеженою
відповідальністю «Правильна
компанія»на користь ПАТ «Райффайзен
Банк Авль»суму заборгованості в
розмірі 1 063 303,20 грн. Стягнути з ОСОБА_3
на користь ПАТ «Райффайзен Банк
Авль»суму пені в розмірі 587 357,52 грн.

Що стосується зустрічних позовних
вимог, судом встановлено, що 18.07.2008 року
між ОСОБА_3 та ВАТ «Райффайзен Банк
Аваль», правонаступником якого є ПАТ
«Райффайзен Банк Авль»було укладено
кредитний договір № 014/151290/3172/74,
відповідно до умов якого банк надав
ОСОБА_3 кредит у розмірі 93 733,00 доларів
США для придбання безпроцентних
(цільових) облігацій в розмірі 9160 шт. на
купівлю квартири №1102 по вул.
Новорічній в м. Дніпропетровську,
емітент ТОВ «Правильна компанія»з
кінцевим терміном повернення до 18.07.2028
року.

Крім того, 18.07.2008 року між ЗАТ
«Юніверсал-Секьюрітіз»та ОСОБА_3 було
укладено Договір купівлі-продажу
облігацій № Б-291/08; 92/08-1102Е за умовами
якого ОСОБА_3 придбав повний пакет
облігацій у кількості 9 160 штук.
Відповідно до п. 3.2 вартість повного
пакету облігацій складає 641 200, 00 грн.
ОСОБА_3 зобов'язаний сплатити повну
вартість повного пакету облігацій
визначену п. 3.2. цього договору, у
повному обсязі, до 25.07.2008 року включно.

Також в забезпечення виконання
зобов'язань за кредитним договором №
014/151290/3172/74 між ВАТ «Райффайзен Банк
Аваль», правонаступником якого є ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль»та ТОВ
«Правильна компанія»було укладено:
договір поруки № 014/151290/3172/74/854 від 18.07.2008
року, що підтверджується письмовими
доказами наявним в матеріалах справи.

18.07.2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк
Аваль», правонаступником якого є ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль»та ОСОБА_3 було
укладено договір про заставу цінних
паперів № 014/151290/3172/74/853, за умовами
якого забезпечується вимога банку, що
випливає з кредитного договору.

Правовідносини, які виникли між
сторонами урегульовані нормами
Цивільного кодексу України та умовами
між сторонами договорів.

За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником.

Згідно зі ст. 541 ЦК України солідарний
обов'язок або солідарна вимога
виникають у випадках, встановлених
договором або законом.

Солідарну відповідальність перед
кредитором несуть і боржник, і
поручитель, якщо інше не встановлено
договором поруки відповідно до ч. 1 ст.
554 ЦК України.

Як вбачається з укладеного між
сторонами договору поруки, поручитель
несе солідарну відповідальність з
позичальником перед банком за
виконання позичальником умов
грошового зобов'язання за кредитним
договором.

Крім того, у зустрічній позовній заяві
представник ОСОБА_3 посилався на те, що
ПАТ «Райффайзен банк Аваль»було
порушено вимоги ст. 11 Закону України
«Про захист прав споживачів», якою
передбачено, що до договорів із
споживачами про надання споживчого
кредиту застосовуються положення
цього закону про несправедливі умови в
договорах, зокрема положення, згідно з
якими: для надання кредиту необхідно
передати як забезпечення повну суму
або частину суми кредиту чи
використати її повністю або частково
для покладення на депозит, або викупу
цінних паперів, або інших фінансових
інструментів, крім випадків, коли
споживач одержує за таким депозитом,
такими цінними паперами чи іншими
фінансовими інструментами таку ж або
більшу відсоткову ставку, як і ставка
за його кредитом.

Однак, посилання на вищевказане
положення судом не приймається до
уваги, оскільки придбання за кредитні
кошти безпроцентних облігацій та
передача їх у заставу було необхідною
умовою інвестиційного договору №
92/08-1102Е від 26.06.2008 року, відповідно до п.
2.2. якого інвестор здійснює
інвестування будівництва будинку
шляхом купівлі повного пакету
облігацій на підставі договору
купівлі-продажу облігацій, що
укладається між інвестором та
торговцем.

Отже вказаний договір купівлі-продажу
безпроцентних облігацій передував
укладенню кредитного договору, що в
свою чергу унеможливлює застосування
ст. 11 Закону України «Про захист прав
споживачів», так як позичальником ще до
укладення кредитного договору було
прийняте рішення про викуп цінних
паперів.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про
захист прав споживачів»договір про
надання споживчого кредиту
укладається між кредитодавцем та
споживачем, відповідно до якого
кредитодавець надає кошти (споживчий
кредит) або бере зобов'язання надати їх
споживачеві для придбання продукції у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а споживач зобов'язується
повернути їх разом з нарахованими
відсотками.

У Законі України «Про захист прав
споживачів»чітко прописана процедура
укладання договору, яка включає
питання щодо надання інформації
кредитодавцеві та споживачеві один про
одного та щодо умов кредитування: мету,
для якої споживчий кредит може бути
витрачений, форми його забезпечення,
тип відсоткової ставки, сукупну
вартість кредиту та вартість послуги з
оформлення договору про надання
кредиту, строк, на який кредит може бути
одержаний, та варіанти його повернення.
При цьому в разі ненадання зазначеної
інформації суб'єкт господарювання,
який повинен її надати, несе
відповідальність, встановлену
статтями 15 і 23 цього закону.

Договір про надання споживчого кредиту
укладається у письмовій формі, один із
оригіналів якого передається
споживачеві.

Отже, з урахуванням викладеного суд
приходить до висновку, що з боку банку
не було допущено жодних порушень
застосування норми Закону України «Про
захист прав споживачів»як під час
укладання так і в процесі виконання
самого договору.

Також, як вбачається із умов
кредитування по програмі «Житло в
кредит на первинному ринку»у
«Райффайзен Банк Аваль», з якими ОСОБА_3
було ознайомлено, клієнтові на вибір
пропонувалося надати різні види
забезпечення виконання кредитних
зобов'язань, отже надання в заставу
цільових облігацій не було
обов'язковою умовою надання кредиту, що
свідчить про дотримання банком вимог
ст. 11 Закону України «Про захист прав
споживачів».

Відповідно до ч. ч. 3, 5 ст. 203 ЦК України
волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

За загальним правилом, визначеним ч. ч.
1, 2 ст. 216 ЦК України, у разі недійсності
правочину кожна із сторін зобов'язана
повернути другій стороні у натурі все,
що вона одержувала на виконання цього
правочину, а в разі неможливості такого
повернення, зокрема тоді, коли одержане
полягає у користуванні майном,
виконаній роботі, наданій послузі, -
відшкодувати вартість того, що
одержано, за цінами, які існують на
момент відшкодування. Якщо у зв'язку із
вчиненням недійсного правочину другій
стороні або третій особі завдано
збитків та моральної шкоди, вони
підлягають відшкодуванню винною
стороною.

Згідно із ч. 1 ст. 230 ЦК України, якщо одна
із сторін правочину навмисно ввела
другу сторону в оману щодо обставин,
які мають істотне значення, такий
правочин визнається судом недійсним.
Обман має місце, якщо сторона заперечує
наявність обставин, які можуть
перешкодити вчиненню правочину, або
якщо вона замовчує їх існування.

З матеріалів даної цивільної справи
вбачається, що між сторонами виникли
договірні правовідносини з приводу
отримання, користування та повернення
кредитних коштів, а також визнання
укладених правочинів недійсними з
передбачених ст. 230 ЦК України підстав.
При цьому позичальник під час
укладення спірних правочинів був
ознайомлений з їхніми умовами та
погодився з ними, не заперечував факту
отримання та використання кредитних
коштів.

Оцінюючи усі докази, які були
досліджені судом у судовому засіданні
у їх сукупності, та вирішуючи вимоги
позивача за зустрічним позовом, щодо
визнання недійсним кредитного
договору як вчиненого внаслідок обману
та прояву нечесної підприємницької
практики, стягнення відшкодування
збитків а також визнання недійсним
договору застави цінних паперів та
договору поруки, суд приходить до
висновку, що не вбачається підстав для
задоволення позовних вимог, оскільки
судом під час судового засідання у діях
відповідача не встановлено жодних
порушень застосування норм чинного
законодавства України. Крім того, не
відповідають дійсності посилання
позивача, що відповідач його ввів в
оману, оскільки даний факт не знайшов
об'єктивного підтвердження у судовому
засіданні.

Крім того, згідно положень частини 1
статті 88 ЦПК України, оскільки
позивачем при подачі позову були
оплачені судовий збір в розмірі 1 700,00
грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в розмірі 120,00 грн., і
його вимоги задоволені, з відповідачів
також належить солідарно стягнути на
користь позивача понесені судові
витрати в сумі 1 820,00 грн., крім того з
ОСОБА_3 на користь держави слід
стягнути судовий збір в розмірі 3 219,00
грн.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.203,216,230,526,541,553,554,610,611,625, 1054 ЦК
України, ст.ст.10, 11, 15, 57-60, 88, 169, 209, 213-215
ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль»до ОСОБА_3, Товариства з
обмеженою відповідальністю «Правильна
компанія» про стягнення суми
заборгованості за кредитним договором
-задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3,
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Правильна
компанія»на користь Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль»заборгованість за
кредитним договором №014/151290/3172/74 від
18.07.2008 року в сумі 1 063 303,20 гривень (один
мільйон шістдесят три тисячі триста
три грн. 20 коп.)

Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль»пеню за
користування кредитом в розмірі 587 357,52
гривень (п'ятсот вісімдесят сім тисяч
триста п'ятдесят сім грн. 52 коп.).

Стягнути з ОСОБА_3 та Товариства з
обмеженою відповідальністю «Правильна
компанія»на користь Публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль»судові витрати в рівних
частках з кожного в розмірі 1 820,00
гривень (одна тисяча вісімсот двадцять
грн. 00 коп.).

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль», Товариства з
обмеженою відповідальністю «Правильна
компанія»про визнання недійсним
кредитного договору №014/151290/3172/74 від
18.07.2008 року, як вчиненого внаслідок
обману та прояву нечесної
підприємницької практики, стягнення
суми, визнання недійсним договору
застави цінних паперів №014/151290/3172/74/853
від 18.07.2008 року та визнання недійсним
договору поруки №014/151290/3172/74/854 від
18.07.2008 року, укладеного між ВАТ
«Райффайзен Банк Аваль»та ТОВ
«Правильна компанія»- відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави
судовий збір в розмірі 3 219,00 гривень
(три тисячі двісті дев'ятнадцять грн. 00
коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом 10 днів з дня його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня
отримання копії рішення.

Суддя:
Н.Г. Остапенко