Справа № 412/1869/2012
№ 2/412/2517/2012
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2012 р.

Жовтневий районний суд

м.
Дніпропетровська

У складі:

Головуючого судді –
Галічого В.М.

Секретаря –Баштаненко І.О.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5
міської ради, Комунального
підприємства «ОСОБА_5 міжміське бюро
технічної інвентаризації»ОСОБА_5
міської ради про визнання дій
незаконними та зобов’язання вчинити
певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2012 року позивач звернувся до
суду з вищезазначеним позовом. В
обґрунтування заявлених вимог
зазначив, що квартира АДРЕСА_1,
відповідно до свідоцтва про право
власності на житло від 27.10.2000 р.,
виданого Виконавчим комітетом ОСОБА_5
міської ради належить на праві
спільної сумісної власності ОСОБА_2,
ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_1, які у ній
зареєстровані та проживають. Однак
позивач лише у жовтні 2011 р. дізнався про
приватизацію даної квартири та про те,
що він особисто брав участь у ній,
оскільки письмова згода на її
проведення ним надана не була. На
підставі викладеного позивач вважає,
що свідоцтво про право власності на
житло від 27.10.2000 р. не відповідає
вимогам Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду», а тому просив суд визнати
незаконним розпорядження органу
приватизації ОСОБА_5 міської ради №
1/889-2000 від 27.10.2000 р. про приватизацією
квартири АДРЕСА_1, визнати незаконним
свідоцтво про право власності на житло
від 27.10.2000 р., видане органом
приватизації ОСОБА_5 міської ради на
квартиру АДРЕСА_1, а також скасувати
державну реєстрацію права власності на
квартиру АДРЕСА_2.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав, на
їх задоволені наполягав.

Представник відповідача ОСОБА_5
міської ради у судовому засіданні
проти задоволення позову не
заперечував.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_7, ОСОБА_4
надали суду заяви, в яких зазначили, що
не заперечують проти задоволення
позову та просять суд розглянути
справу за їх відсутності (а.с. 8-10).

Відповідач КП «ДМ БТІ» ОСОБА_5 міської
ради про день та час судового засідання
повідомлявся належним чином (а.с. 16),
явку свого представника до суду не
забезпечив.

Заслухавши пояснення осіб, що
з’явились, дослідивши матеріали
справи, суд вважає позовні вимоги
такими, що підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира
АДРЕСА_3, відповідно до свідоцтва про
право власності на житло від 27.10.2000 р.,
виданого Виконавчим комітетом ОСОБА_5
міської ради належить на праві
спільної сумісної власності ОСОБА_2,
ОСОБА_6, ОСОБА_4, ОСОБА_1 (а.с. 4)

Відповідно до довідки № 1900 від 25.11.2011 р.
виданої КЖЕП № 9 у спірній квартирі
зареєстровані та проживають ОСОБА_2,
ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_1 (а.с. 5).

Як вбачається із пояснень представника
позивача, позивач свій підпис на заяві
про реєстрацію свідоцтва про право
власності на житло не ставив.

Відповідно до розпорядження органу
приватизації ОСОБА_5 міської ради №
1/889-2000 від 27.10.2000 р. прохання про
передачу квартири АДРЕСА_4 у приватну
спільну сумісну власність було
задоволено.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду»від 19.06.1992 р.,
приватизація державного житлового
фонду здійснюється уповноваженими на
це органами, створеними місцевою
державною адміністрацією, та органами
місцевого самоврядування, державними
підприємствами, організаціями,
установами, у повному господарському
віданні або оперативному управлінні
яких знаходиться державний житловий
фонд. З врахуванням викладеного,
передача займаних квартир (будинків,
кімнат у гуртожитках) здійснюється в
спільну сумісну або часткову власність
за письмовою згодою всіх повнолітніх
членів сім’ї, які постійно мешкають у
цій квартирі (будинку, кімнаті у
гуртожитку), в тому числі тимчасово
відсутніх, за якими зберігається право
на житло, з обов'язковим визначенням
уповноваженого власника квартири
(будинку, кімнати у гуртожитку).

Пунктом 5 Порядку передачі квартир
(будинків) у власність громадян,
затвердженим наказом Державного
комітету України по
житлово-комунальному господарству від
15.09.1992 p. № 56, передача займаних квартир
(будинків) здійснюється в приватну (для
одиноких наймачів) та у спільну
(сумісну або часткову) власність за
письмовою згодою всіх повнолітніх
(віком від 18 і більше років) членів
сім’ї з обов’язковим визначенням
уповноваженого власника квартири
(будинку).

Відповідно до ст. 203 ЦК України, зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також інтересам
держави і суспільства, його моральним
засадам. Особа, яка вчиняє правочин,
повинна мати необхідний обсяг
цивільної дієздатності. Волевиявлення
учасника правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом.

З урахуванням положень зазначених норм
та обставин справи, суд вважає позов
таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ч. 2
ст. 8 Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду»від 19.06.1992
р., ст. 203 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 209,
212-215, 218 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити.

Визнати незаконним розпорядження
органу приватизації ОСОБА_5 міської
ради № 1/889-2000 від 27.10.2000 р. про
приватизацією квартири АДРЕСА_1.

Визнати незаконним свідоцтво про право
власності на житло від 27.10.2000 р., видане
органом приватизації ОСОБА_5 міської
ради на квартиру АДРЕСА_1.

Державну реєстрацію права власності на
квартиру АДРЕСА_2 відповідно до
свідоцтва про право власності на житло
від 27.10.2000 р., видане органом
приватизації ОСОБА_5 міської ради -
скасувати.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає чинності після розгляду справи
апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення може бути
подана протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, що брали участь у
справі, втім не були присутні під час
проголошення рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

Суддя

В.М. Галічий