Справа № 1915/9605/2012
РІШЕННЯ

Іменем України

05 жовтня 2012 року Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі головуючого Грицака Р.М.

за участю секретаря Бурячинської Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення коштів за договором про надання консультаційних послуг з еміграційного права, повязаних з виїздом за кордон в сумі 66476 грн. 80 коп. В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 29 березня 2010 року між СПД ОСОБА_1 ( Консульнант) та ОСОБА_2 (Клієнт) було укладено договір № 2903/4 про надання консультаційних послуг, згідно якого клієнт отримує, а Консультант на договірній основі зобовязується сприяти отриманню Клієнтом імміграційної візи від посольства США, шляхом здійснення консультування визначеним у даному договорі. Відповідно до умов, визначених в розділі 6 даного договору клієнт зобовязується сплатити 7000,00 доларів США, поетапно, частинами в наступному порядку: 3500 доларів США у гривнях по курсу НБУ на момент сплати, не пізніше шести місяців з моменту отримання імміграційної візи та 3500 доларів США у гривнях по курсу НБУ на момент сплати, не пізніше одного року з моменту отримання імміграційної візи. 14 квітня 2010 року ОСОБА_2 отримала імміграційну візу та 12.05.2012 року ОСОБА_2 було підписано «Акт виконання робіт»та підтверджено, що нею отримано консультаційні послуги згідно укладеного договору в повному обсязі та претензій до Консультанта немає. 12.05.2012 року СПД ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ОСОБА_4 уклали договір поруки відповідно до умов якого ОСОБА_3, ОСОБА_4 зобовязалися відповідати за виконання всіх зобовязань ОСОБА_2, що виникли з Договору № 2903/4 від 29.03.2010 року. Однак, станом на 30.05.2012 року, відповідачі не виконали належним чином взяті на себе зобовязання та не сплатили позивачу кошти в сумі 7000 доларів США, як зазначено в договорі, а сплатили 08.11.2010 року 1000 доларів США, 28.12.2010 року 1000 доларів США та 12.04.2011 року 1000 доларів США, чим порушили умови договорів. А тому просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість на суму 8320 доларів США, з яких 4000 доларів США основна сума заборгованості та 4320 доларів США сума штрафних санкцій нарахованих згідно п. 6.3 Договору, вищевказану суму заборгованості в розмірі 8320 доларів США., що згідно офіційного курсу НБУ становить 6647 грн. 80 коп. та понесені судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав, викладених в позовній заяві та просить суд задовольнити позовні вимоги.

Представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги визнав частково в частині основної суми боргу. ОСОБА_4 та представник відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_2 ОСОБА_5 проти позову заперечили та просять відмовити в задоволенні позову до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в частині позовних вимог про стягнення солідарно з відповідачів нарахованої пені у звязку зі спливом строку позовної давності та в задоволенні позову до ОСОБА_3, ОСОБА_4 у звязку із припиненням договору поруки.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав:

29 березня 2010 року між СПД ОСОБА_1 ( Консульнант) та ОСОБА_2 (Клієнт) було укладено договір № 2903/4 про надання консультаційних послуг, (надалі Договір) згідно якого клієнт отримує, а Консультант на договірній основі зобовязується сприяти отриманню Клієнтом імміграційної візи від посольства США, шляхом здійснення консультування визначеним у даному договорі.

Відповідно до умов, визначених в розділі 6 даного Договору клієнт зобовязується сплатити 7000,00 доларів США, поетапно, частинами в наступному порядку: 3500 доларів США у гривнях по курсу НБУ на момент сплати, не пізніше шести місяців з моменту отримання імміграційної візи та 3500 доларів США у гривнях по курсу НБУ на момент сплати, не пізніше одного року з моменту отримання імміграційної візи.

Відповідно до п. 6.3 Договору за несвоєчасну оплату за надані консультаційні послуги, згідно з даним Договором Клієнт сплачує консультанту штрафні санкції в розмірі 1% від суми Договору за кожен день такого прострочення невиконаного зобовязання.

Пунктами 7.1, 7.2 Договору передбачено, що даний Договір діє до повного виконання взятих на себе Сторонами зобовязань, що випливають із змісту даного Договору. Часом завершення надання консультаційних послуг, згідно даного Договору, щодо імміграційного процесу Клієнта вважається момент підписання Клієнтом та консультантом акту виконаних робіт, що є невід'ємною частиною даного Договору.

14 квітня 2010 року ОСОБА_2 отримала імміграційну візу США № 2010ЕU199001, що підтверджується паспортом ОСОБА_2 серія ЕК 739159.

Згідно Додатку № 1 до Договору про надання консультаційних послуг № 2903/4 від 29 березня 2010 року СПД ОСОБА_1 (Консультант) та ОСОБА_2 ( Клієнт) підписали «Акт виконання робіт»від 12.05.2010 року згідно якого Клієнт, підтверджує, що отримав консультаційні послуги згідно укладеного Договору в повному обсязі та претензій до Консультанта немає.

Згідно з п. п. 1. п.2 ст. 11 Цивільного Кодексу України, підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до п.1. ст. 14 ЦК України, цивільні обов'язки виконуються у межах встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Так ст. 509 ЦК України визначено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші, тощо) або утримуватись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його зобовязання.

За змістом вищевказаної статті Закону, зобовязання боржника, наступають у разі першочергового виконання стороною (кредитором) покладених обовязків на підставі договірних чи інших правовідносин, що носять матеріальний, майновий характер.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 530 ЦК України передбачено строк (термін) виконання зобов'язання, а саме «Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).».

12.05.2010 року СПД ОСОБА_1 (Кредитор), ОСОБА_2 (Боржник) та ОСОБА_3, ОСОБА_4 ( Поручителі) уклали договір поруки відповідно до умов якого ОСОБА_3, ОСОБА_4 зобовязалися відповідати за виконання всіх зобовязань ОСОБА_2, що виникли з Договору № 2903/4 від 29.03.2010 року.

Відповідно до пунктів 3.1., 3.2. Договору поруки Поручитель та Боржник несуть солідарну відповідальність перед - кредитором за неналежне виконання Боржником свого зобов'язання за основним Договором. Поручитель цією порукою забезпечує виконання зобов'язання за основним Договором в повному обсязі.

Відповідно до п. 5.4.1. Договору поруки у разі невиконання Боржником своїх зобов'язань за Основним Договором, Кредитор має право у 60 денний строк звернутися до Поручителя з вимогою про виконання таких зобов'язань.

На обґрунтування своїх вимог представник позивача вказує, що відповідач ОСОБА_2 не виконала своїх зобовязань згідно умов договору в повному обсязі та сплатила позивачу лише 3000 доларів США трьома платежами по 1000 доларів США 08.11.2010 року, 28.12.2010 року та 12.04.2011 року, що не заперечується сторонами.

Відповідно до ст. 553 ЦК України (Договір поруки), за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно із ст. 554 ЦК України Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

07.09.2011 року ОСОБА_1 на адресу ОСОБА_3П, ОСОБА_4 було надіслано претензійну вимогу щодо виконання взятих на себе зобов'язань згідно договору поруки щодо повної оплати заборгованості. Про те дана претензійна вимога була повернута в зв'язку з закінченням терміну зберігання, що підтверджується відміткою на поштовому повідомленні від 08.10.2011 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не

встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Згідно поданого заперечення представник відповідачів просить врахувати, що п. 5.4.1. Договору поруки сторони відступили від передбаченого ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України шестимісячного строку пред'явлення вимоги Кредитором до Поручителів і передбачили шістдесятиденний строк. Згідно з умовами п. 6.2. Основного Договору, з врахуванням дати отримання еміграційної візи № 61150782 від 14 квітня 2010 року, кінцевий строк виконання першого етапу розрахунків припадає на 14 жовтня 2010 року, а кінцевий строк виконання другого етапу розрахунків припадає на 14 квітня 2011 року. Тому позивач мав право виставити вимогу до Поручителів по першому етапу розрахунків до 13 грудня 2010 року, а по другому етапу розрахунків до 13 червня 2011 року. Чого позивачем виконано не було. Фіскальний чек про оплату поштового відправлення та повідомлення про вручення, не може вважатися належним доказом пред'явлення ОСОБА_3 вимоги про виконання зобов'язання, а тому відмовити в задоволені позову ФОП ОСОБА_1 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в повному обсязі.

Суд погоджується з запереченнями відповідачів, та вважає, що на час звернення позивача до суду, поруку ОСОБА_3, ОСОБА_4 згідно договору поруки від 12.05.2010 року відповідно до умов якого останні зобовязалися відповідати за виконання всіх зобовязань ОСОБА_2, що виникли з Договору № 2903/4 від 29.03.2010 року слід вважати припиненою, а тому в цій частині позовні вимоги до задоволення не підлягають.

Крім цього, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України для позовних вимог про стягнення неустойки (штраф, пеня) застосовується спеціальна позовна давність в один рік.

В судовому засіданні представник відповідачів просить застосувати строк позовної давності до вказаних правовідносин, враховуючи, що умовами Договору № 2903/4 передбачено два етапи оплати послуг різними строками проведення остаточних розрахунків, тому, строк позовної давності щодо вимоги про стягнення пені за несвоєчасну оплату за надані послуги по першому етапу розрахунків сплив 14 жовтня 2011 року, а строк позовної давності по другому етапу розрахунків відповідно - 14 квітня 2012 року, а позивач звернувся з позовом до суду з вимогами, в тому числі про стягнення 4320 доларів США нарахованих штрафних санкцій, лише 30 травня 2012 року.

Тому суд вважає, що позивач пропустив строк, у межах якого він міг звернутись до суду з вимогою про стягнення нарахованих штрафних санкцій в сумі 4320 доларів США.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона у справі зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Зважаючи на вищевикладені обставини справи, суд приходить до висновку, що в даному випадку порушені права позивача відповідачем ОСОБА_2, тому позовні вимоги підлягають до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача ОСОБА_2 в користь позивача ОСОБА_1 4000 доларів США, що згідно курсу НБУ еквівалентно 31960 грн. боргу згідно договору № 2903/4 від 29.03.2010 року, відмовивши в задоволенні решти позовних вимог щодо стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4 основної суми боргу в звязку з припиненням договору поруки та щодо стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 штрафних санкцій в звязку із закінченням строку позовної давності.

Керуючись ст. 10, 60, 88, 213, 215, 294 ЦПК України, ст. ст. 229, 258, 509, 526, 530, 559 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 31960 грн. за надані консультативні послуги.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 319 грн. 60 коп.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий Р.М. Грицак