В І Л Ь Н О Г І Р С Ь К И Й М І С Ь К И Й С У Д Д Н І П Р О П Е Т Р О В С Ь К О Ї О Б Л А С Т І

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 грудня 2012 року. Справа №407/456/2012

п/с 2/407/422/2012

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області

в складі: головуючого судді Шаповала Г.І.

при секретарі Кудіній Н.І.

з участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3 представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Вільногірську, Дніпропетровської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні житлом та вселення в квартиру, третя особа у справі: комунальне підприємство «Жилсервіс»Вільногірської міської ради,

У С Т А Н О В И В:

Згідно первісного позову, що надійшов до суду 28.05.2012 р., позивач, керуючись ст. ст. 71,72 ЖК України, прохає визнати ОСОБА_5 такою, що втратила право користування квартирою № 103 в будинку № 55 по вул. Леніна в м. Вільногірську, Дніпропетровської області, що є підставою для зняття її з реєстрації по паспортному обліку у вищевказаній квартирі Комунальним підприємством " Жилсервіс" м. Вільногірська.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що він з відповідачкою знаходився в зареєстрованому шлюбі з 19.08.2009 року по 19.08.2011 року, який було розірвано, і від якого вони дітей не мають. Йому, як інваліду, прирівняному до ветеранів та інвалідів війни, ще задовго до укладення шлюбу було надано однокімнатну квартиру кв. 103, в буд. 55, по вул. Леніна, в м. Вільногірську Дніпропетровської області, і укладено договір найму зазначеної кватири.

Квартира є неприватизованою і є власністю територіальної громади м. Вільногірська. Після укладення шлюбу з відповідачем вона була зареєстрована та вони проживали сумісно в зазначеній квартирі. Відповідач 08.07.2011 року добровільно пішла з квартири і не проживає в ній до теперішнього часу. Їхньою квартирою вона абсолютно не цікавиться в підтриманні квартири в належному технічному стані, в поточних ремонтах участі не приймає, за комунальні послуги, які також нараховуються і на неї, участі не приймає. Таким чином він вимушений сплачувати послуги які нараховуються і на відповідача, що є суттєвим для його бюджету, також і за причини постійного росту цін та тарифів на ці послуги.

Основною причиною не проживання відповідача в квартирі є її особисте бажання вести аморальний спосіб життя, в зв'язку з чим вона і покинула квартиру. За вказаних обставин можна зробити впевнений висновок про те, що відповідач втратила дійсний інтерес до квартири. Він вважає, що так як відповідач добровільно виїхала з квартири, участі у оплаті за житло та комунальні послуги не приймає, ніяким чином не намагається проживати в квартирі, то за таких обставин вона не користується квартирою більше 6-ти місяців без поважних причин і може бути в судовому порядку визнана такою, що втратила користування квартирою.

Обставини викладені в цьому позові підтверджуються документально: договором найму, довідкою про реєстрацію і про склад родини, актом про не проживання відповідача в квартирі та іншими доказами, які будуть надані ним при розгляді його позову.

Відповідачка позов не визнала та 04.07.2012 р. звернулась до суду з зустрічним позовом, в якому, керуючись ст.ст. 3, 123 ЦПК України, ст.ст. 61, 64 ЖК України, ст.ст.33, 41 Конституції України, прохає: вселити її в квартиру АДРЕСА_1; усунути перешкоди у користуванні нею АДРЕСА_2, шляхом спонукання ОСОБА_1 надати їй ключ від замка вхідних дверей до вказаної квартири.

В обґрунтування зустрічного позову позивачка зазначила, що вона не користується спірною квартирою з поважних причин, а саме внаслідок неправомірних дій відповідача. З 2009 року по 19.08.2011 року, вона знаходилася з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Спільних дітей у неї та відповідача не має. Після укладення шлюбу з відповідачем вона зареєструвалася та стала проживати в ІНФОРМАЦІЯ_1. Вищезазначена спірна квартира складається з однієї житлової кімнати та підсобних приміщень, і належить на праві комунальної власності територіальній громаді м. Вільногірська, яка, в свою чергу, надала повноваження третій особі за цим позовом на управління цією власністю. Договір найму спірної квартири укладений між відповідачем та третьою особою. Після укладення шлюбу, сімейне життя з відповідачем не склалося з причин того, що відповідач зловживав спиртними напоями, внаслідок чого становився агресивним, і не контролював себе, тобто міг побити її, облаяти та інше.

Починаючи з 2009 року, вона разів 8-10 викликала працівників міліції з Вільногірського МВ ГУМВС України в Дніпропетровської області, щодо протиправних дій відповідача по відношенню до неї, за місцем їхнього спільного проживання. В лютому 2011 року, відповідач будучи в стані алкогольного сп'яніння, близько 0 год. 30 хв. вигнав її із спірної квартири в одній нижній білизні на сходову площадку, незважаючи на мороз, вона була вимушена звернутися до сусідів, які проживають в квартирі № 102 (ОСОБА_6), і з квартири № 102 з допомогою телефону вона визвала міліцію. Таким чином спільне проживання з відповідачем було неможливе, і вона вирішила певний час пожити у подруги. Після того, як через тиждень вона повернулася до спірної квартири з'ясувалось, що відповідач змінив замок на вхідній двері в спірну квартиру, і вона не може в цю квартиру ввійти, і користуватися цим житлом. В свою чергу в спірній квартирі знаходяться її особисті речі, та знаходиться рухоме майно, яке є спільною сумісною власністю її та відповідача: меблі, телевізор, холодильник та інше. Таким чином, відповідач своїми протиправними діями у вигляді порушення правил соціального спільного проживання з іншими громадянами в одному житловому приміщенні, створенні штучних перешкод, перешкоджає її вселенню та проживанню у спірній квартирі.

Доказом того, що відповідач перешкоджав їй користуватися спірною квартирою є акт від 20.06.2012 року № 334, складений депутатом Вільногірської міської ради, ОСОБА_7, за участю свідків. Також факт неправомірної поведінки відповідача та перешкоджання ним їй в користуванні спірним житлом підтвердять свідки, сусіди з кв. № 102, та кв. № 104. Позивач за зустрічним позовом вважає, що відповідач повинен усунути перешкоди в її користуванні спірною квартирою, та згідно рішення суду вона повинна бути вселена до спірного житла, приймаючи до уваги наступне.

Ст. 33 Конституції України, гарантує кожному, свободу пересування, вільний вибір місця проживання, а в свою чергу ст. 41 Конституції України, встановлює, що громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону.

Згідно ч.1 ст.61 ЖК України, користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму житлового приміщення.

Згідно з ч.3 ст. 64 ЖК України, якщо особа перестала бути членом сім'ї наймача, воно має такі ж права як і наймач житла. Тобто вона згідно зазначених норм житлового права має право на користування спірною квартирою нарівні з відповідачем, і після розірвання їхнього шлюбу. Згідно ст. 47 Конституції України, ні хто не може бути примусово позбавлений житла, не інакше як на підставі закону або за рішенням суду. В свою чергу відповідач взяв на себе функцію суду, позбавивши її права користуватися житлом, де вона зареєстрована відповідно до закону, шляхом скоєння перешкод у користуванні спірною квартирою. Іншого житла в м. Вільногірську, де вона могла б проживати постійно, у неї немає.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги та їх обґрунтування, що викладені в первісній позовній заяві, підтримали в повному обсязі, зустрічний позов не визнали в повному обсязі.

Позивач додатково пояснив, що з відповідачкою він спільно проживав з 29.10.1996 року, привіз її з м. Дніпропетровська. Пізніше вони уклали шлюб та відповідачка була зареєстрована за місцем проживання в його квартирі. Замок в квартирі він поміняв в лютому 2012 р. тому, що загубив ключі. Дійсно, були випадки, коли він пив, ганяв дружину, давав їй підзатильники. Дружина неодноразово викликала міліцію. З лютого 2011 р. по липень 2011 р. відповідачка проживала у знайомих тому, що вони скандалили. Відповідачка, коли працювала в Дніпропетровську, то один раз на два місяці приїздила в спірну квартиру на 2-3 години. З квартири відповідачка пішла сама, поїхала в Дніпропетровськ, де зустріла свого колишнього знайомого, з яким поновила спільне життя. В квартирі знаходилися тоді і в цей час особисті речі відповідачки одяг, взуття, а також їх спільне майно: телевізор, холодильник, мебельна стінка.

Представник позивача додатково пояснив, що, оскільки відповідачка покинула спірну квартиру з метою створення нової сімї, і, фактично, створила її та мешкала з співмешканцем ОСОБА_8 в найманому спільно житлі з березня 2011 р. до травня 2012 р., є підстави вважати, що вона втратила право користування житлом в спірній квартирі, яку позивач отримав як інвалід війни. Стосовно того, що позивач вчиняв скандали і відповідачка викликала міліцію, є підстави вважати, що відповідачка провокувала позивача на такі дії, використовуючи його хворобливий стан, окрім того, вона не сплачувала житлово-комунальні послуги.

Відповідачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги за первісним позовом не визнали в повному обсязі, позовні вимоги за зустрічним позовом та їх обґрунтування, що викладені в зустрічній позовній заяві, підтримали в повному обсязі.

Відповідачка та її представник по-суті пояснили, що з 2010 року позивач за первісним позовом зловживав спиртними напоями і своєю поведінкою створював неможливість спільно з ним мешкати, оскільки вчиняв психологічне та фізичне насилля у відношенні відповідачки, із-за чого неодноразово відповідачка викликала міліцію, зверталася за допомогою до сусідів, ночувала у них, оскільки позивач виганяв її із квартири. За цих обставин відповідачка змушена була з лютого 2011 р. мешкати тимчасово у знайомих АДРЕСА_3. Потім вона працевлаштувалася тимчасово в м. Дніпропетровську, але регулярно приїздила в м. Вільногірськ в спірну квартиру, де в неї зберігалися особисті речі та спільне майно, нажите з позивачем. При цьому, позивач перебував весь час в нетверезому стані та з компанією. Останній раз вона була в спірній квартирі в січні 2012 року. З лютого 2012 р. позивач не впускає відповідачку в квартиру, поміняв замок на вхідних дверях і не надає їй ключа. Іншого житла у відповідачки немає, від спірної квартири вона не відмовлялася і не відмовляється. Як колишній член сімї квартиронаймача, вона має право на користування спірної квартирою нарівні з квартиронаймачем. Її батько проживає з мачухою в квартирі в гуртожитку. Відповідачка на цей час працює контролером в ТОВ «Вільногірське скло»з 19.09.2012 р.

Третя особа, КП «Жилсервіс»Вільногірської міської ради, Дніпропетровської області, в судове засідання свого представника не направила, але надала заяву про розгляд справи за його відсутності. (а.с.20,41)

Із показань свідка ОСОБА_9, витікає, що він знайомий з ОСОБА_1 та з його дружиною ОСОБА_3, з якою разом працював в ТОВ «Хімтек»протягом близько 6 місяців в 2010 році. З ОСОБА_1 він спілкувався в його квартирі, дружини при цьому не було вдома. Потім вони розвелися. Приблизно рік назад він бачив ОСОБА_3, вона не проживала в квартирі ОСОБА_1

Із показань свідка ОСОБА_10 витікає, що вона знає обидві сторони протягом, близько, 7 років. Влітку 2011 р. ОСОБА_3 говорила їй, що чоловік її не влаштовує і вона має намір підти від нього. Потім говорила, що виїзжає в Дніпропетровськ жити. Приблизно з липня 2011 р. вона не проживала в м. Вільногірську і свідок не бачила ОСОБА_3 по цей день. Їй відомо, що ОСОБА_1 поміняв замок в квартирі, про поділ майна їй нічого невідомо. В Дніпропетровську ОСОБА_3 з кимось проживала, адреса невідома.

Із показань свідка ОСОБА_11 витікає, що, він як сусід, знає о ОСОБА_1 та ОСОБА_3 близько 10 років. Коли ОСОБА_3 та ОСОБА_1 проживали спільно, то чоловік часто вчиняв скандали, пянки, виганяв дружину із квартири. Через суміжну стінку неодноразово було чути нецензурні слова. Компанії в квартирі ОСОБА_1 були часто, і свідок сам два рази попереджав його про недопустимість такої поведінки. Міліція приїздила беззвітно разів. Після літа 2012 р. стало тихо. Сімю ОСОБА_1 він знає з часу їх вселення в квартиру. Скандали відбувалися тому, що ОСОБА_1 був пяний.

Із показань свідка ОСОБА_12 витікає, що вона знає ОСОБА_1 та ОСОБА_3 з часу вселення в квартиру. Вони розвелися і ОСОБА_3 не має житла, тому претендує на квартиру. Приблизно два роки назад ОСОБА_3 прибігала до нього в квартиру босоніж, та викликала міліцію. У них щонеділі виникали скандали. Неля їздила на роботу і приїздила в квартиру, проте з деякого часу не може попасти в квартиру.

Із показань свідка ОСОБА_13 витікає, що вона знає обидві сторони близько 12-13 років, а з ОСОБА_3 перебуває в подружніх стосунках. Вони спочатку жили нормально, потім ОСОБА_1 став випивати та дебоширити. Із-за цього Ліонелла мешкала у неї та у інших знайомих, влітку 2011 р. три дні проживала у неї, їздила на роботу в Дніпропетровськ. Приїздила в свою квартиру. Потім ОСОБА_1 поміняв замок. Ліонелла іноді приходить до неї і іноді ночує. З її слів вона зустрічалася з іншим мужчиною весною 2012 р.

Із показань свідка ОСОБА_14 витікає, що вона знає ОСОБА_1 з дитинства, а ОСОБА_3 з 1996 року. Вони спочатку проживали, приблизно з 1998 р., в громадянському шлюбі, потім розписалися, вона була свідком. Проживали нормально, поки ОСОБА_1 не став випивати, приблизно, з 2001 року. Потім вони отримали квартиру. До цього проживали в квартирі, яка належала мамі ОСОБА_1. Вадим став учиняти скандали,бійки, виганяти Ліонеллу із квартири. Ліонелла неодноразово прибігала до неї і вона, свідок, робила нотації ОСОБА_1 та мирила їх. Потім Ліонелла працевлаштувалася в м. Дніпропетровську, там проживала в квартирі, належній батькові свідка. Вадим не впускає Ліонеллу в квартиру протягом, приблизно півроку, не дає їй ключів від квартири.

Із показань свідка ОСОБА_8 витікає, що він років 15 назад проживав разом з Леонеллою. Потім вони розійшлися. В 2010 році від неї надійшов лист з номером мобільного телефону. В листопаді 2010 року він приїздив у м. Вільногірськ та зустрічався з Ліонеллою у своєї тітки по вул. Степовій 5. Потім зустрічалися періодично. Приблизно, з квітня 2011 року вони стали спільно мешкати в Краснопіллі, наймали кімнату в приватному будинку, адреси він не памятає. Ліонелла повідомила йому, що розірвала шлюб зі своїм чоловіком. Спільно вони мешкали до травня-червня 2012 р., їздили до його матері, тобто проживали однією сімєю, вели спільне господарство. Іншого житла Ліонелла не має. Коли він познайомився з нею 15 р. назад, то в неї була двокімнатна квартира в м. Дніпропетровську на Тополі-2.

Із показань свідка ОСОБА_15 витікає, що він знає ОСОБА_3 та ОСОБА_1 близько 3-4 років. Вадим має травму голови, а Ліонелла його «доставала». Навіть йому приходилося її зупиняти та заспокоювати обох. Були випадки, коли у ОСОБА_1 не було грошей, а Ліонелла казала, що кожний для себе буде готувати їжу. Неодноразово викликалася міліція, але він, свідок, в присутності міліції в квартирі не був. Між Ліонеллою та Вадимом були словесні перепалки, але фізичного насилля не було.

Згідно квитанції від 20.05.2012 року, ОСОБА_1, сплатив 107.30 грн. судового збору. (а.с. 1)

Згідно копії паспорту громадянина України, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_3 з 18.05.2001 р. (а.с.3)

Згідно копії посвідчення серії Б № 445230, виданого Вільногірським відділом соцзахисту населення, ОСОБА_1, є інвалідом 3 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-інвалідів війни, посвідчення безтермінове. (а.с. 4)

Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_5, розірвано 19.08.2011 року, актовий запис № 35. (а.с. 5, 29)

Згідно копії типового договору найму жилого приміщення в будинках місцевих рад народних депутатів державних підприємств і закладів кооперативних і суспільних організацій України від 01.05.2001 року, сторонами договору є КП «Жилсервіс»Вільногірської міської ради та ОСОБА_1, наймачу надано у безстрокове користування квартиру АДРЕСА_4. /а.с. 6-7/

Згідно копії акту № 314 від 22.05.2012 року, складеного депутатом Вільногірської міської ради, Дніпропетровської області, ОСОБА_7, з участю свідків ОСОБА_10, ОСОБА_9, при обстеженні житлових умов родини ОСОБА_1, встановлено, що ОСОБА_1, проживає в квартирі № 103, Леніна 55 з минулого року один в квартирі, окремо від дружини. (а.с. 8, 32)

Згідно довідки № 701 від 17.05.2012 року абонентського відділу КП «Жилсервіс», ОСОБА_1 та ОСОБА_3, зареєстровані за місцем проживання в ІНФОРМАЦІЯ_4. /а.с. 9/

Згідно квитанції від 03.07.2012 року, ОСОБА_3, сплатила 107.30 грн. судового збору. (а.с. 24)

Згідно копії паспорту громадянина України, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_3 з 17.01.2003 р. (а.с.27)

Згідно акту № 334 від 20.06.2012 року, складеного депутатом Вільногірської міської ради, Дніпропетровської області, ОСОБА_7 з участю свідків ОСОБА_6, ОСОБА_11, було проведено обстеження родини ОСОБА_3, які мешкають в квартирі № 103, Леніна 55 та встановлено, що ОСОБА_16, щомісячно зі свідчень сусідів являється на квартиру, але не може попасти, із-за того, що чоловік змінив замок і вона не може попасти. (а.с. 30)

Згідно постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 20.04.2010 року, встановлено, що 13.04.2010 року в чергову частину Вільногірського МВ надійшла заява від гр. ОСОБА_3, яка повідомила, що 13.04.2010 року в 17.30 год. її чоловік ОСОБА_1, прийшов додому в пяному виді і почав висловлюватись в її адресу нецензурною лайкою. При цьому погрожував фізичною розправою і виганяв її із їх спільної квартири. В ході встановлення обставин, було встановлено, що 13.04.2010 року приблизно в 17.30 год. ОСОБА_1, прийшов додому в пяному виді і на побутовому підґрунті завязав суперечку зі своєю дружиною, при цьому виражався в адресу заявниці нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою і виганяв з квартири, чим вчинив психологічний тиск. У відношенні останнього складено адміністративний протокол відповідно до ст. 173-2 КУпАП, в порушенні кримінальної справи у відношенні нього відмовлено. (а.с. 50)

Згідно постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 20.01.2012 року, встановлено, що 18.01.2012 року в Вільногірський МВ ГУМВС надійшла заява від гр. ОСОБА_3, яка повідомила, що 25.11.2011 року в 15.30 год. її колишній чоловік ОСОБА_1, за місцем їх проживання ІНФОРМАЦІЯ_6, ображав її і при цьому словесно погрожував фізичною розправою. В ході встановлення обставин, гр. ОСОБА_3 пояснила, що 19.08.2011 року вона розірвала шлюб з гр. ОСОБА_1, та переїхала в м. Дніпропетровськ і приблизно один раз на місяць приїздить до колишнього чоловіка. 25.11.2011 року приблизно в 15.30 год. вона перебувала у останнього дома і він почав її ображати і погрожувати їй фізичною розправою. Гр. ОСОБА_1 пояснив, що після розлучення проживає сам, але в цій квартирі залишилась зареєстрованою заявниця і коли вона 25.11.2011 року була дома та почала його провокувати на скандал, умовляла заплатити за квартиру, при цьому він колишній дружині не погрожував, так як такі провокації виникають не вперше. У відношенні ОСОБА_1 в порушенні кримінальної справи відмовлено. (а.с. 52)

Згідно постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 03.05.2012 року, встановлено, що 30.04.2012 року в чергову частину Вільногірського МВ надійшла заява від гр. ОСОБА_3, в якій вона прохає прийняти міри до її чоловіка ОСОБА_1, який 30.04.2012 року приблизно в 01.00 год. перебуваючи по місцю їх спільного проживання влаштував з заявницею сварку, в ході якої висловлювався в її адресу нецензурною лайкою і погрожував фізичною розправою. В ході встановлення обставин, гр. ОСОБА_3 пояснила, що 30.01.11 року приблизно в 01.00 вона перебувала в квартирі, де вони проживають з ОСОБА_1, в ході раніше склавшихся неприязненних відносин останній влаштував з заявницею сварку, в ході якої висловлювався на адресу останньої нецензурною лайкою і погрожував фізичною розправою. ОСОБА_1, пояснив, що в них з дружиною неодноразово виникають сімейні сварки із-за того, що він зловживає спиртними напоями, так 30.04.11 року приблизно в 01.00 год. останній влаштував з заявницею сварку, в ході якої виражався в адресу останньої нецензурною лайкою і погрожував фізичною розправою. У відношенні останнього складено адміністративний протокол відповідно до ст. 173-2 КУпАП, в порушенні кримінальної справи у відношенні нього відмовлено. (а.с. 54)

Згідно копії ордеру на жиле приміщення № 85 від 06.04.2001 року, ОСОБА_1, виданий ордер на право заняття жилого приміщення площею 16.09 кв.м., яке складається із 1-ї кімнати, за адресою, АДРЕСА_5, на склад сімї з нього одного. (а.с. 68)

Суд вважає, що за первісним позовом спір між сторонами виник стосовно втрати одним із користувачів, який є колишнім членом сімї квартиронаймача, права користування житлом в спірній квартирі, за зустрічним позовом між сторонами виник спір стосовно перешкоджання квартиронаймачем здійсненню права користування житлом в спірній квартирі колишньому члену сімю цього квартиронаймача.

Відповідно до цих правовідносин, та внаслідок дослідження в судовому засіданні всіх представлених доказів і оцінки їх в сукупності та взаємозвязку, керуючись законом, суд дійшов висновку, що первісний позов не підлягає задоволенню, зустрічний позов підлягає задоволенню в повному обсязі, з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини:

- однокімнатна квартира АДРЕСА_6, була видана на підставі ордеру від № 85 серії -З від 06.04.2001 р. позивачу за первісним позовом, ОСОБА_1, який є основним квартиронаймачем зазначеної квартири, що підтверджується документально: копією договору найму житла від 01.05.2001 р. та копією зазначеного ордеру. (а.с. 6-7, 68) ;

- в спірній квартирі АДРЕСА_6, зареєстровані за місцем проживання: позивач, ОСОБА_1, - з 18.05.2001 р., та відповідачка, ОСОБА_3, - з 11.01.2003 року, що також підтверджується документально: витягами із паспортів, копією довідки (а.с. 3,9,27) та не заперечується сторонами;

- в період з 15.01.1999 р. по 19.08.2011 р. сторони перебували в зареєстрованому шлюбі та мешкали в спірній квартирі як одна сімя, при цьому, приблизно, з лютого по червень-липень 2011 року ОСОБА_3 змушена була із-за негативної поведінки ОСОБА_1 тимчасово проживати у своїх знайомих, що взаємно визнано сторонами, проте систематично відвідувала спірну квартиру, що взаємно визнано сторонами та підтверджується показаннями свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, копіями актів (а.с.8,30), та копіями постанов про відмову в порушенні кримінальних справ у відношенні ОСОБА_1 (а.с.50,52,54);

- в період, приблизно з червня-липня 2011 р. по січень 2012 ОСОБА_3 працевлаштовувалася в м. Дніпропетровську, де тимчасово мешкала та створила нову сімю без укладення шлюбу з ОСОБА_8, з яким тимчасово мешкали в найманій кімнаті в приватному будинку в нас. п. Краснопіллі м. Дніпропетровська, при цьому вона не відмовлялася від житла в спірній квартирі, оскільки щомісяця, а за визнанням ОСОБА_1 один раз в два місяці, вона приїздила в Вільногірськ в спірну квартиру, що також визнається сторонами та підтверджується показаннями свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, копіями актів (а.с.8,30);

- в лютому 2012 року, коли ОСОБА_3 спробувала в черговий раз повернутися в спірну квартиру, то не змогла цього зробити, оскільки ОСОБА_1 поміняв замок на вхідних дверях і відмовився надати їй ключі, що підтверджується взаємним визнанням цих фактів сторонами та показаннями свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, копіями актів (а.с.8,30);

- в спірній квартирі весь час і до цього часу знаходилися і знаходяться особисті речі ОСОБА_3 одяг, взуття інші речі та спільне майно, що було нажите сторонами в період шлюбу, - холодильник, телевізор, мебельна стінка та інше, що взаємно визнано сторонами;

- фактично в квартирі на цей час зареєстровані члени двох сімей, створених двома окремими особами, оскільки сторони шлюб, який було ними укладено 15.01.1999 р., вони розірвали 19.08.2011 р., що не заперечується сторонами, і підтверджується документально (а.с. 3,5,9,27).

Дослідивши та оцінивши надані докази в їх сукупності та взаємозвязку, керуючись законом, суд доходить висновків, що:

- ОСОБА_3, будучи зареєстрованою за місцем проживання в спірному житловому приміщенні, фактично не проживала в ньому за поважних причин, і не відмовлялася від нього, починаючи, приблизно з лютого 2011 р. по цей час, при цьому основною причиною неможливості мешкати в спірному житлі були перешкоди, які створював їй відповідач, ОСОБА_1, в виді вчинення скандалів в пяному стані, застосування психічного та фізичного впливу на неї з незаконним та насильним видаленням її із квартири, заміни замка на вхідних дверях з ненаданням ключа колишній дружині, ОСОБА_3 весь час проявляла заінтересованість в збереженні за нею житла, про що свідчать її неодноразові намагання проживати в спірній квартирі, систематичне відвідування квартири, відсутність будь-якого іншого житла, яким би вона мала право користуватися на постійній основі, зберігання в спірній квартирі належного їй особисто майна та майна в складі спільної сумісної власності колишнього подружжя;

- відповідач ОСОБА_1 своїми діями, в виді систематичних скандалів та застосування до ОСОБА_3 психічного та фізичного насилля, заміни замка вхідних дверей, постійно перешкоджав колишньому члену його сімї, тобто колишній дружині ОСОБА_3Є користуватися спірною квартирою, і в судовому засіданні фактично визнав ці факти;

- суд доходить висновку, що вимога позивача ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування спірною квартирою, є недоведеною;

- суд доходить висновку, що вимоги позивача, ОСОБА_3, за зустрічним позовом про вселення її в спірну квартиру та усунення перешкод в користуванні спірною квартирою є доведеними вищезазначеним фактами і є такими, що відповідають вимогам закону.

Суд не приймає спробу ОСОБА_3 створити нову сімю та тимчасове, в звязку з роботою, проживання її в найманому житлі в м. Дніпропетровську та у своїх знайомих в м. Вільногірську, такими, що свідчать про її відмову від житла в спірній в квартирі, якою вона мала право користуватися нарівні з основним квартиронаймачем, після того, як перестала бути членом його сімї

Суд не приймає акти, складені депутатом Вільногірської міської ради, як належні та достатні докази того, що позивач ОСОБА_3 не проживала в спірній квартирі, саме без поважних причин, оскільки в них не зазначено про ці причини, також не приймає твердження, що такою підставою є наявність заборгованості по спірній квартирі з оплати житлово-комунальних послуг, оскільки ця несплата виникла не за вини ОСОБА_3, і, взагалі, заборгованість може бути стягнута з обох сторін в порядку позовного провадження.

Таким чином, суд доходить висновку про відмову в задоволенні первісного позову в повному обсязі та про задоволення зустрічного позову в повному обсязі, керуючись вимогами ст.ст. 64,71,72 ЖК України, ст.ст. 6, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні».

Відповідно до ст. 88 ЦПК України та ЗУ «Про судовий збір»№ 3674-VI від 08.07.2011 р., суд доходить висновку, що судові витрати за первісним позовом, в виді оплати судового збору на суму - 107.30 грн., слід покласти на позивача за первісним позовом, ОСОБА_1; судові витрати за зустрічним позовом, в виді судового збору 107.30 грн., слід покласти на відповідача за зустрічним позовом, ОСОБА_1, стягнувши з нього цю суму на користь позивача за зустрічним позовом, ОСОБА_3, для відшкодування їй цих судових витрат.

На підставі викладеного та ст.ст. 11, 14 -16 ЦК України, ст.ст. 64,71,72 ЖК України, ст.ст. 6, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», керуючись ст.ст. 88, 209 ч.3, 212-215, 222, 223, 294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні первісного позову відмовити в повному обсязі.

Відмовити у визнанні ОСОБА_5 такою, що втратила право користування квартирою № 103 в будинку № 55 по вул. Леніна в м. Вільногірську, Дніпропетровської області, що було підставою для зняття її з реєстрації по паспортному обліку з вищевказаної квартири Комунальним підприємством "Жилсервіс" м. Вільногірська.

Судові витрати за первісним позовом, в виді судового збору в сумі - 107.30 грн., покласти на позивача, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_8, і/к № НОМЕР_1, зареєстрованого за місцем проживання в ІНФОРМАЦІЯ_9,

Зустрічний позов задовольнити в повному обсязі.

Вселити ОСОБА_5, 24.10.1972 р. н., уродженку ІНФОРМАЦІЯ_10, і/к № НОМЕР_2, в квартиру АДРЕСА_1, в якій вона значиться зареєстрованою за місцем проживання.

Усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_5 квартирою № 103 в буд. 55 по вул. Леніна у м. Вільногірську, Дніпропетровської області, шляхом спонукання (зобовязання) ОСОБА_1 надати їй ключ від замка вхідних дверей до вказаної квартири.

Судові витрати за зустрічним позовом, в виді судового збору в сумі 107.30 грн., покласти на відповідача, ОСОБА_1, стягнувши з нього цю суму на користь позивача, ОСОБА_5, для відшкодування понесених нею судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Вільногірський міський суд, Дніпропетровської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Копію рішення, протягом двох днів з часу виготовлення його в повному обсязі, надіслати рекомендованим листом з повідомленням про вручення сторонам та третій особі.

Головуючий суддя Шаповал Г.І.