Справа № 22-ц-190/12 Головуючий у 1 інстанції: Новосад М. Д.
Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 К. П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2012 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Зубарєвої К.П.

суддів Монастирецького Д.І., Бакуса В.Я.

секретаря Мариняк О.І.

з участю ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_4, ОСОБА_2 на рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 24 березня 2011 року у справі за позовом ПАТ КБ „Приватбанк до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ „Приватбанк про визнання договору недійсним,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 24 березня 2011 року позов ПАТ КБ „Приватбанк до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення боргу за кредитним договором задоволено. Стягнуто з відповідачів солідарно в користь позивача суму неповернутих відсотків в розмірі 54434 грн.58 коп., пеню в розмірі 40181 грн. 39 коп. та 966 грн.18 коп. сплаченого судового збору.. В зустрічному позові відмовлено. Рішення суду в частині стягнення неповернутих сум відсотків та пені не допускати до виконання.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_2, ОСОБА_4. В апеляційних скаргах просять рішення суду скасувати та відмовити у позові банку і здійснити поворот виконання цього рішення, оскільки суми боргу за кредитним договором, відсотки та пеня були погашені внаслідок реалізації майна за виконавчим написом і 30.10.2006 року виконавче провадження закрито. Суд не допустив ухвалене рішення до його до виконання, тим самим визнав відсутність боргу за кредитним договором. Не враховано, що ОСОБА_4 не підписувала договору застави майна, та на розгляді в суді знаходиться справа за її позовом до банку про визнання договору поруки та застави недійсними, а тому відсутні підстави як для солідарного стягнення відсотків та пені так і звернення стягнення на її майно. Суд залишив поза увагою ту обставину, що позовні вимоги заявлені поза строком позовної давності, ураховуючи, що вимоги про стягнення пені відповідно до ст..258 ЦК України можуть заявлятися протягом одного року та з припиненням кредитного договору припиняється договір поруки.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково з таких підстав.

Встановлено, що між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 01.08.2002 року був укладений договір на обслуговування пластикової картки від 01.08.2002 року та додатковий договір від 02.08.2002 року, згідно п.1 якого банк встановив 02.08.2002 року кредит на картковий рахунок відповідача в сумі 25000 доларів США з оплатою 18 відсотків річних терміном до 31.07.2003 року.

За договором поруки від 02.08.2002 року, відповідачка ОСОБА_4 взяла на себе зобовязання перед банком відповідати за виконання позичальником своїх зобовязань по договору кредиту в повному обємі та згідно договору застави майна від 02.08.2002 року у забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором відповідачі надали в заставу належне кожному по 1/2 частині нерухомого майна.

Станом на час закінчення дії договору кредиту та майнової поруки заборгованість за кредитним договором з врахуванням суми непогашеного кредиту, відсотків за користування кредитом та пені відповідно до наданого позивачем розрахунку становила 29208 ,69 доларів США, що еквівалентно 155731,97 грн.

07.10.2003 року державним нотаріусом вчинено виконавчий напис, за яким для погашення неповернутого кредитного ліміту, несплачених відсотків та пені в сумі 29208,69 доларів США, що еквівалентно 155731,97 грн. звернено стягнення на заставлене майно, а саме приватне будинковолодіння по вул..Травневій, 29 у м.Червонограді Львівської області згідно п.2 договору застави майна. Постановою № 88-10 від 08.12.2003 року державним виконавцем ВДВС Червоноградського МУЮ Львівської області відкрито виконавче провадження по виконанню виконавчого напису, накладено арешт на заставлене майно та згідно протоколу № 186 прилюдних торгів від 26.07.2006 року заставлене будинковолодіння реалізовано за 290000 грн. Відповідно до листа ПАТ КБ „Приватбанк від 28.06.2010 року за № 30.1.0.0/2-20100621/719 ( а.с.129), кошти за реалізоване майно було перераховано банку в сумі 246500 грн., заборгованість за кредитним договором від 02.08.2002 року погашена в повному обсязі.

Відповідно до ст.161 ЦК України в редакції 1963р., яка діяла на час виникнення даних правовідносин, та ст..526 ЦК України ( 2003 року) зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Виконання зобовязання згідно ст..546 ЦК України може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення зобовязання. У разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки.( ч.1 ст.589 ЦК України).

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення з відповідачів солідарно нарахованих відсотків по кредиту в сумі 56434,58 грн. та пені в сумі 40181,39 грн., як боржника за кредитним договором від 02.08.2002 року та поручителя і заставодавця-поручителя за договорами поруки та застави від 02.08.2002 року, суд виходив з тогоё що зазначена сума відсотків та пені була стягнута у виконання заочного рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 12.05.2006 року, яке за заявою відповідача ОСОБА_2 було скасовано, відтак зазначені суми підлягають стягненню з відповідачів солідарно без звернення цього рішення до виконання. Проте з висновком суду не можна погодитись, оскільки він не ґрунтується на матеріалах справи та вимогах закону. Матеріалами справи безспірно встановлено, що по закінченні 31.07.2003 року дії кредитного договору, договору поруки та застави, банк ( позичальник) 07.10.2003 року звернувся до державного нотаріуса про вчинення виконавчого напису, яким звернути стягнення заборгованості по кредитному договору, відсотків та пені на заставлене нерухоме майно. Постановою державного виконавця ВДВС Червоноградського МУЮ від 08.12.2003 року було відкрито виконавче провадження, заставлене майно реалізовано з торгів та відповідно до повідомлення банку від 28.06.2010 року, заборгованість за кредитним договором від 02.08.2002 року погашена повністю перерахуванням коштів 01.11.2006 року на рахунок банку. Ураховуючи, що своїм листом від 28.06.2010 року банк підтвердив погашення заборгованості за кредитним договором в повному обсязі 01.11.2006 року, відтак відсутні правові підстави для задоволення позову.

Виходячи з наведеного колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду в частині стягнення з відповідачів солідарно в користь позивача неповернутих відсотків в розмірі 56434, 58 грн., пені в розмірі 40181,39 грн. та 966 грн. 18 коп. державного мита підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові. В решті рішення суду відповідає матеріалам справи та вимогам матеріального і процесуального права, підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.3,4, 313, 314 ч.2, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_4 задовольнити частково. Рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 24 березня 2011 року в частині задоволення позову ПАТ КБ „ПриватБанк до ОСОБА_2,

ОСОБА_4 про стягнення боргу скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у позові.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з дня його проголошення, може бути оскарженим у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції..

Головуючий Зубарєва К.П.

Судді Монастирецький Д.І.

ОСОБА_5