Номер провадження: 22-ц/1590/9694/12
Головуючий у першій інстанції Шевчук
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.10.2012 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- суддів: - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

при секретарі Добряк Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6, відділ державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, про визнання договору купівлі-продажу дійсним і визнання права власності на автомобіль та звільнення майна з-під арешту, за апеляційною скаргою Білгород-Дністровського міськрайонного прокурора в інтересах держави, в особі управління Пенсійного фонду України в м. Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі, (далі Прокурор) на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 квітня 2012 року,

встановила

У лютому 2012 р. ОСОБА_3 звернулася до суду з вищеназваним позовом, в якому вказала, що 03.09.08 р. вона з відповідачем уклала в усній простій формі договір купівлі-продажу автомобіля «Тойота Камрі», 1994 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який 17.03.04 р. був зареєстрований в Білгород-Дністровському МРЕВ, і на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ОІС № 626156 належав ОСОБА_4. Представник відповідача отримав за автомобіль 20 000 грн.. У звязку з відсутністю грошей на проведення державної реєстрації автомобіля їй було видано довіреність з правом користування та розпорядження вказаним автомобілем. На автомобіль ухвалою судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.01.11 р. накладено арешт, що порушує її право власності - перешкоджає їй користуватися автомобілем.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 205, 208, 328, 334, 391, 639, 655 ЦК України просила: 1) звільнити з під арешту автомобіль марки «Тойота Камрі», 1994 року випуску, кузов № НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1; 2) зобовязати відділ ДВС Білгород-Дністровського МРУЮ зняти арешт з автомобіля марки «Тойота Камрі», 1994 року випуску, кузов № НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1; 3) визнати за нею право власності на автомобіль марки «Тойота Камрі», 1994 року випуску, кузов № НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, зареєстрований 17.03.04 р. у Білгород-Дністровському МРЕВ, що на підставі свідоцтва про реєстрацію ОСІ № 626156 на праві приватної власності належав ОСОБА_4 та зареєстрований 17.03.04 р. Білгород-Дністровським МРЕВ ДАІ ГУ УМВС.

Позивачка в судове засідання не зявилися, надала заяву про підтримку позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи за її відсутності.

Відповідач в судове засідання не зявився, надав суду заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутності

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05.04.12. р. позов задоволено. Визнано за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на автомобіль марки «Тойота Камрі», легковий седан, 1994 року випуску, кузов № НОМЕР_2, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований 17.03.04 р. у Білгород-Дністровському МРЕВ ДАІ МВ ГУМВС України в Одеській області. Звільнено з під арешту майно, на яке накладено арешт згідно ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 21.01.12 р. по справі № 2-1542, а саме: автомобіль марки «Тойота Камрі», легковий седан, 1994 року випуску, кузов № НОМЕР_2, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований 17.03.04 р. у Білгород-Дністровському МРЕВ ДАІ МВ ГУМВС України в Одеській області.

В апеляційній скарзі Прокурор просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального (ст. 41 Конституції України, ст. ст. 208, 237, 244, 328, 638, 639, 655 ЦК України, ст. ст. 1, 4 Закону України «Про збір на обовязкове державне пенсійне страхування», п. п. 7, 8 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок, моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок), та процесуального права (ст. ст. 213 ЦПК).

Прокурор в судовому засіданні підтримав доводи та вимоги, які викладені в апеляційній скарзі.

ОСОБА_3, ОСОБА_4, інші особи, які беруть участь у справі, письмових заперечень на апеляційну скаргу не надали. В судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду скарги повідомлені належним чином, причини неявки апеляційному суду не повідомили. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі,належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до ст. 303 ЦПК колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які зявилися у судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухвалені рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Статтями 213, 214 ЦПК передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції, виходив з того, 03.09.08 р. ОСОБА_4 продав ОСОБА_3 автомобіль. Позивачка вказане за договором майно прийняла, експлуатує, сплачує всі необхідні платежі, проводить ремонти, тобто користується автомобілем. Таким чином, позивачка набула право власності на автомобіль і з цього часу користується належним їй автомобілем, повністю реалізує своє право власності на спірний транспортний засіб у вигляді володіння, користування та розпорядження даним автомобілем. Згідно ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», п. 5.15.1 Інструкції про проведення виконавчих дій, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і звільнення майна з-під арешту (а. с. 25 - 26).

Колегія суддів вважає, що погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна, таких висновків суд першої інстанції дійшов з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Встановлено, що між сторонами склалися правовідносини щодо набуття права власності на рухоме майно - автомобіль.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статті 316, 317, 319, 321, 328, 334, 391 ЦК України, на які послався суд першої інстанції, встановлюють поняття права власності, його зміст, здійснення права власності, непорушність права власності, підстави та момент набуття права власності, захист права власності від порушень, не повязаних із позбавленням володіння.

Відповідно до ст. ст. 328, 334 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виходячи з позовної вимоги про визнання права власності, позивачкою фактично заявлену вимогу про визнання договору, укладеного в простій письмовій формі, дійсним.

За правилами, передбаченими п.3 ч. 1 ст. 208 ЦПК України, правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу, необхідно вчиняти у письмовій формі.

Письмова форма договору купівлі-продажу автомобіля передбачена й постановою КМ України від 07.09.98 р. № 1338, якою затверджені правила державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин на шасі, автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок (далі Правила), згідно п. 2 яких вони є обовязковими для всіх фізичних осіб. Відповідно до п. п. 4, 43, 44 зазначених Правил перед відчуженням транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. Зняття з обліку транспортних засобів здійснюється після їх огляду в підрозділі ДАІ на підставі заяви власника з поданням необхідних документів. Якщо транспортний засіб знімається з обліку, у звязку з його відчуженням, у свідоцтві про реєстрацію робиться відмітка про зняття транспортного засобу з обліку для реалізації в межах України.

Заява ОСОБА_4, як і заява його повіреного, про зняття автомобіля з реєстрації у звязку з його відчуженням не надходила до органів ДАІ. Спірний автомобіль не був знятий в органах ДАІ, залишався зареєстрованим за ОСОБА_4. До вчинення вказаних дій ОСОБА_4, його довірена особа, не мали права відчужувати спірний автомобіль, а ОСОБА_3 його придбати.

Відповідно до п. 8 зазначених Правил правомірність придбання транспортного засобу підтверджується зазначеними в них документами,зокрема довідкою-рахунком, видною за формою згідно з додатком № 1 до цих Правил, договором та іншими посвідченими в установленому порядку документами, що встановлюють право власності на автомобіль. Бланки довідок-рахунків є бланками суворого обліку і виготовляються в порядку, передбаченому постановою КМ України від 14.05.12 р. № 456.

Сукупність зібраних судом доказів свідчить про те, що в установленому порядку договір купівлі-продажу спірного автомобіля між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не укладався, а з огляду на викладене посилання суду як на набуття позивачкою права власності на автомобіль є безпідставними, оскільки суперечить вищевказаними вимогам закону.

Згідно із ст. ст. 237, 244 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобовязана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. За своїм юридичним змістом договір доручення є договором про представництво, оскільки повірений зобовязується діяти від імені довірителя.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України може бути визнано дійсним лише договір, який потребує нотаріального посвідчення. Договір купівлі-продажу автомобіля не потребує обовязкового нотаріального посвідчення.

Таким чином, висновки суду першої інстанції про набуття права власності позивачкою на спірний автомобіль не ґрунтуються на вимогах закону. Оскільки в установленому порядку позивачка не набула права власності на спірний автомобіль, відповідно до вищевказаних норм закону у неї відсутнє право вимоги щодо решти заявлених нею позовних вимог щодо звільнення з під арешту автомобіля, зняття арешту із спірного автомобіля. Суд першої інстанції дійшов хибного висновку про задоволення позову. Доводи апеляційної скарги є обґрунтованими.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення по суті позовних вимог є порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Ураховуючи, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6, відділ державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, про визнання договору купівлі-продажу дійсним і визнання права власності на автомобіль та звільнення майна з-під арешту.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу Білгород-Дністровського міськрайонного прокурора в інтересах держави, в особі управління Пенсійного фонду України в м. Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі, - задовольнити.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 05 квітня 2012 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6, відділ державної виконавчої служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції в Одеській області про визнання договору купівлі-продажу дійсним і визнання права власності на автомобіль та звільнення майна з-під арешту - повністю відмовити.

Рішення суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: Л. М. Миза

ОСОБА_2