Справа № 413/3236/12
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.05.2012 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу у складі

головуючого судді - Пустовіт О.Г.

при секретарі - Нестеренко Г.М.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представників відповідача ОСОБА_2

ОСОБА_3

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кривого Рогу цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до державного вищого навчального закладу Криворізький національний університет, третя особа без самостійних вимог на предмет позову ОСОБА_5 про поновлення на роботі, стягнення оплати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, стягнення недоплаченої заробітної плати,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернулась до суду з позовною заявою до Криворізького технічного університету про поновлення на роботі, стягнення оплати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, стягнення недоплаченої заробітної плати.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказала, що вона 14.03.05 року була тимчасово, терміном на 2 місяці, прийнята на посаду оператора ЄОМ згідно наказу № 12-к від 14.03.05 року, 14.05.05 року, згідно наказу № 20-к від 16.05.05 р. була переведена на вищевказану посаду постійно.

09.06.05 року згідно наказу № 25-к від 16.06.05 року вона була переведена на посаду оператора копіювальних і розмножувальних машин. Це було зроблено директором Криворізького гірничого технікуму Криворізького технічного університету ОСОБА_5 навмисно з метою її подальшого звільнення у зв'язку із скороченням штатів, оскільки вона, вочевидь навмисно, не була повідомлена про те що, начебто, наказом по ГТ КТУ було передбачено скорочення її останньої посади у штатному розкладі на 2005 рік, тим більше що скорочення штатів операторів ЄОМ передбачено не було. Тому під час її переводу на іншу посаду ОСОБА_5 переслідував за мету незаконно її звільнити з причини його упередженого до неї ставлення та неприязних стосунків які між ними склалися. Вона не була ознайомлена під розпис дотепер із своєю посадовою інструкцією, чи обов'язками.

Вона не була за 2 місяці попереджена про істотну зміну умов праці, оскільки згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 17.11.97 р. № 1290 робота оператора копіювальних та розмножувальних машин віднесена до роботи особливим характером праці.

У грудні 2005 року вона була письмово повідомлена про своє звільнення наказом № 56-к від 05 грудня 2005 року „Про скорочення" з мотивів змін в організації виробництва і праці та підпорядкування у штатному розпису на 2005 рік. На її вимогу ознайомити з наказом про реорганізацію виробництва і праці, з наказом про скорочення посади які повинні передувати наказу про скорочення конкретного працівника, а також надати відомості стосовно посад які б вона могла зайняти, та стосовно працівників перед якими вона має перевагу під час скорочення, оскільки навчається у вищому учбовому закладі, керівництвом технікуму було відмовлено.

06 лютого 2006 року було оголошено наказ № 05-к від 06 лютого 2006 року про її звільнення на підставі п. 1 ст. 40 Кзпп України і вона була звільнена з роботи без запропонування їй іншої посади.

З часу її прийняття на роботу у неї з заробітної плати проводилися відрахування профспілкових внесків, оскільки одночасно із заявою про її прийняття на роботу вона подала заяву на прийняття її у профспілку, про відмову у прийнятті її у профспілку її ніхто не повідомляв, а відрахування внесків підтвердило те, що вона була прийнята у профспілку. Голова профкому обіцяла видати їй профспілковий квіток після того як зявляться бланки. Однак після того, як її повідомили про наміри звільнити з роботі за скороченням, їй одразу ж повернули усі відраховані як профвнески кошти, та голова профспілки заявила, що вона не є членом профспілки. Ця обставина свідчить, що дійсна причина її звільнення з роботи не виробнича, а особиста.

Після цього вона повторно подала заяву про прийняття її до профспілки і протягом 4 днів голова профкому відмовлялась прийняти у неї заяву. Однак, до теперішнього часу її ніхто не повідомив про результати розгляду заяви. Таким чином вона була звільнена без згоди профспілки.

Вона звернулася з письмовими скаргами до керівництва КТУ та до голови об'єднаної профспілки. Керівництво профспілки ще не повідомило її про результати розгляду заяви, однак у співбесіді погодилося із незаконністю звільнення.

Після звільнення вона звернулась до центру зайнятості населення де її повідомили про те, що в порушення вимог ст. 49-2 Кзпп України керівництво технікуму не довело до відома державної служби зайнятості про її наступне звільнення.

На теперішній час її посада скорочена, тому вона не може бути поновлена на роботі та відмовляється від своїх позовних вимог в цій частині.

Така несправедливість та протиправна поведінка з боку керівництва КТУ та керівництва профспілки викликало в неї дуже сильне обурення, від чого вона стала дуже сильно переживати, нервувати, в неї погіршився сон, самопочуття, та стан її здоров'я, про що свідчить те, що вона після оголошення наказу про намірі звільнити її за скороченням штатів за короткий проміжок часу 2 рази захворіла, та була змушена брати лікарняний. Вона стала дуже дратівливою, від чого значно погіршилися стосунки у сім'ї. З цих причин вона змушена постійно приймати заспокійливе. Також в неї викликає сильні душевні страждання той факт, що керівництво ГТ КТУ може дозволяти собі таку протиправну поведінку по відношенню до неї, кваліфікованого спеціаліста, у той час як значна кількість працівників ГТ КТУ працюють на посадах які вони не мають права обіймати через недостатню освіту, чи відсутність освіти за фахом. Все це визиває в неї дуже глибокі моральні страждання та переживання, що змушує її прикладати значні додаткові зусилля для організації свого життя. Наведені обставини завдали їй й продовжують завдавати значну моральну шкоду яку вона оцінює у 15000,00 гривень.

Також після звільнення вона не могла працевлаштуватися і перебувала впродовж року на обліку в центрі зайнятості, але не була працевлаштована і не змогла працевлаштуватися до 01.03.2011 року. Перебуваючи у вимушеному прогулі з 06.02.2006 року до 01.03.2011 року вона не одержує кошти у розмірі щомісячного заробітку, який дорівнював розміру мінімальної заробітної плати, що становить 47117,00 гривень.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити, а саме стягнути з відповідача 15000,00 гривень на відшкодування моральної шкоди, 1000,00 гривень витрати на оплату послуг адвокату, та заробітну плату за весь час вимушеного прогулу в сумі 47117,00 гривень.

Представник відповідача державного вищого навчального закладу Криворізький національний університетОСОБА_6 в судовому засіданні вимоги не визнав та просив відмовити у задоволенні позову посилаючись на наступні обставини.

14.03.2005 року ОСОБА_4 була тимчасово, терміном на 2 місяці, прийнята на посаду оператора ЕОМ згідно наказу № 12-к від 14.03.2005 року.

З 14 травня 2005 р., згідно до наказу по технікуму № 20-к від 16.05.205 р. ОСОБА_4 була переведена на вищевказану посаду постійно.

09 червня 2005 р., згідно наказу № 25-к від 16.06.2005 р. ОСОБА_4 була переведена на посаду оператора копіювальних і розмножувальних машин, була ознайомлена з посадовою інструкцією, проте підписувати її відмовилась, про що складено акт від 09.06.2005 р.

Вимоги ст. 29 Кзпп України також були виконані, оскільки до початку роботи директором технікуму особисто було роз'яснено та проінформовано про умови праці та проінструктовано працівника з техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони.

Рішення про скорочення прийнято адміністрацією Гірничого технікуму КТУ, на підставі висновків, зазначених Південною міжрайонною державною податковою інспекцією у м. Кривому Розі в акті перевірки, відповідно до якого було виявлено порушення. Після виконання всіх передбачених законом процедур оскарження податкового повідомлення-рішення Південної МДПІ у м. Кривому Розі Гірничим технікумом КТУ було проведено скорочення посади оператора копіювальних і розмножувальних машин.

5 грудня 2005 р., за наказом № 56-к ОСОБА_4 була попереджена про звільнення 05.02.2006 р., у зв'язку зі скороченням чисельності штату, відповідно до вимог п.1 ст. 40 Кзпп України, що підтверджується її підписом про ознайомлення.

6 лютого 2006 р., згідно до наказу № 05-к від 06 лютого 2006 р. (додаток №6) ОСОБА_4 було звільнено на підставі п.1 ст.40 Кзпп України. Вищезазначені обставини підтверджуються записами у трудовій книжці.

Відповідно до Державної статистичної звітності, що була подана до Центру зайнятості населення, повідомлено про звільнення ОСОБА_4 06.02.2006 р., із зазначенням професії, кваліфікації та розміру оплати праці, а також причини звільнення - скорочення працівників. Звітність за формою (№ 4-ПН від 05.12.2005 р.) була отримана Жовтневим районним центром зайнятості (вхідн. №716 від 05.12.2005 р.), тому ніякого порушення керівництвом технікуму допущено не було.

Позивач ОСОБА_4 не була членом Профспілкового комітету Гірничого технікуму КТУ, та ніякої іншої профспілки, а таким чином, згода на її звільнення адміністрацією Гірничого технікуму КТУ, від профспілки не вимагалася, відповідно до норм Кзпп.

Позивач ОСОБА_4 зазначає, що директор технікуму ОСОБА_5 упереджено до неї ставився та переслідував за мету незаконно її звільнити, посилаючись на те, що їй не було запропоновано посаду, яка б відповідала її освіті, а саме посаду економіста (без категорії) Гірничого технікуму КТУ.

На момент попередження ОСОБА_4 про звільнення, у зв'язку зі скороченням чисельності штату, на посаді економіста ГТ КТУ працювала ОСОБА_7, відповідно до наказу № 49-к від 03.10.2005 р., яка попередньо подала заяву на ім'я директора Гірничого технікуму КТУ з метою працевлаштування.

Згідно наказу № 48-к від 30.09.2005 р. з посади економіста була звільнена ОСОБА_8, відповідно до вимог ст.38 Кзпп України.

03.10.2005 р., згідно наказу по технікуму № 49-к від 03.10.2005 р. ОСОБА_7 була прийнята на посаду економіста з випробувальним терміном - 2 місяці, як особа, яка має вищу освіту 1 рівня акредитації.

Ні протягом роботи у Гірничому технікуму КТУ, ні на момент звільнення ОСОБА_8 з посади економіста, ОСОБА_4 жодної заяви на ім'я директора технікуму, з метою працевлаштування на посаду економіста, не подавала, а виконувала свої трудові обов'язки, відповідно до займаної посади, і лише в ході розгляду справи висунула претензії, що її не повідомили про вільну посаду та надали перевагу іншій особі.

До обов'язку роботодавця не належить повідомлення працівників про вільні вакансії, а при наявності лише однієї пропозиції (заяви), щодо працевлаштування на вакансію економіста, на згадану посаду була прийнята ОСОБА_7

Відповідно до ч.І ст. 40 Кзпп України Трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Гірничим технікумом КТУ 05.12.2005 р. було попереджено працівника, тобто позивача ОСОБА_4 за два місяці до звільнення наказом , яке відбулося 06.02.2006 р. Звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1,2 та 6 ст.40 Кзпп України, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Такої можливості адміністрація технікуму не мала, а отже вимоги ч.1 ст. 40 Кзпп України не порушено.

Щодо позовних вимог позивача ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, то позивач, посилаючись на ст. 237-1 Кзпп повинен довести що мало місце порушення прав працівника у сфері трудових відносин, яке призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Проте ОСОБА_4 не надала доказів спричинення їй моральної шкоди, не конкретизувала, в чому саме полягає моральна шкода, та не надала обґрунтування розміру компенсації за спричинення такої шкоди, а саме яким чином звільнення з роботи погіршило її життєві зв'язки та які саме додаткові зусилля вона має докладати для додаткової організації свого життя.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала та просила відмовити у задоволенні позову посилаючись на обставини зазначені представником відповідача ОСОБА_6

Вислухавши позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає за необхідне позов ОСОБА_4 до державного вищого навчального закладу Криворізький національний університет, третя особа без самостійних вимог на предмет позову ОСОБА_5 про поновлення на роботі, стягнення оплати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, стягнення недоплаченої заробітної плати задовольнити за наступними підставами.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 з 14.03.05 року була тимчасово, терміном на 2 місяці, прийнята на посаду оператора ЄОМ згідно наказу № 12-к від 14.03.05 року.

14.05.05 року згідно наказу №20-к від 16.05.05 року вона була переведена на вищевказану посаду постійно.

09.06.05 р. згідно наказу № 25-к від 16.06.05 року вона була переведена на посаду оператора копіювальних і розмножувальних машин.

У грудні 2005 року вона була письмово повідомлена про звільнення наказом № 56-к від 05 грудня 2005 року Про скороченняз мотивів змін в організації виробництва і праці та підпорядкування у штатному розпису на 2005 рік .

06 лютого 2006 року було оголошено наказ № 05-к від 06 лютого 2006 року про звільнення позивача на підставі п. 1 ст. 40 Кзпп України.

Відповідно до ч. 1ст. 40 КЗпП України Трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвання власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, організації, скорочення численності або штату працівників.

Як вбачається з матеріалів справи на письмову заву позивача ОСОБА_4 з питанням щодо ознайомлення з наказом про реорганізацію виробництва і праці, з наказом про скорочення посад, які повинні передувати наказу про скорочення конкретного працівника, саме ОСОБА_4, та надати відомості стосовно посад на які вона могла претендувати їй керівництвом технікуму було відмовлено. Лише 13.01.2006 року отримала письмову відповідь, в якій зазначено що ОСОБА_4 звільняється у звязку з реорганізацією органів освіти, відповідно до умов Булонської угоди, Міністерство освіти і науки України розглядає питання по скороченню численності штатів працівників у відповідній галузі.

Судом встановлено, що скорочення штатів відбулося на виконання повідомлення рішення Південної МДПІ, що є незаконною підставою для скорочення численності працівників чи штат. На час винесення наказу про попередження ОСОБА_4 про звільнення не було прийнято ніякого рішення про скорочення численності працівників або скорочення штатів, та посади, наказу чи рішення про зміну штатного розкладу не було.

Встановлено, що посада з якої була звільнена позивачка була скорочена тільки після її звільнення відповідно до наказу 06-к від 06.02.2009 року.

Крім того, з часу прийняття на роботу у позивачки з заробітної плати проводилися відрахування профспілкових внесків, оскільки одночасно із заявою про прийняття на роботу ОСОБА_4 подала заяву на прийняття її у профспілку. Про відмову у прийнятті позивачки до профспілки її ніхто не повідомляв, а відрахування внесків підтвердило те, що вона була прийнята у профспілку.

Після звільнення, ОСОБА_4 звернулась до центру зайнятості населення, де її повідомили про те, що в порушення вимог ст. 49-2 Кзпп України керівництво технікуму не довело до відома державної служби зайнятості про її звільнення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_4 була незаконно звільнена з порушенням вимог ст. 29, 32, 40, 42, 43, 49-2 Кзпп України.

У відповідності до ст. 236, 237 Кзпп України, відповідач зобовязаний сплатити компенсацію за час вимушеного прогулу за період часу з 6 лютого 2006 року по 1 березня 2011 року, у сумі 47117,00 гривень.

Крім того, своїми діями відповідач спричинив ОСОБА_4 моральну шкоду, яка виразилась в незаконному звільненні, та яку повинен відшкодувати Криворізький технічний університет у сумі 15000,00 гривень.

Керуючись ст.15,16, 23, 1167 ЦК України, ст. 40,49, 49-2, 237 КЗпП, ст. 4, 10,60, 213, 214, 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 до державного вищого навчального закладу Криворізький національний університет, третя особа без самостійних вимог на предмет позову ОСОБА_5 про поновлення на роботі, стягнення оплати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, стягнення недоплаченої заробітної плати задовольнити.

Стягнути з державного вищого навчального закладу Криворізький національний університетна користь ОСОБА_4 заробітну плату за час вимушеного прогулу в сумі 47117,00 гривень.

Стягнути з державного вищого навчального закладу Криворізький національний університетна користь ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 15000,00 гривень.

Стягнути з державного вищого навчального закладу Криворізький національний університетна користь ОСОБА_4 1000,00 гривень витрати на оплату послуг адвоката.

Стягнути з державного вищого навчального закладу Криворізький національний університетсудовий збір у сумі 471,17 гривень на користь державни.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення усіма учасниками процесу в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_9