Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 лютого 2012 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючої судді Шеремет А.М.,

суддів: Гордійчук С.О., Хилевича С.В.

секретар судового засідання Панас Б.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Володимирецького районного суду від 11 листопада 2011 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Володимирецької державної нотаріальної контори, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3, про скасування свідоцтв про право на спадщину, визнання права власності на житловий будинок, скасування заповіту та за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про скасування заповіту та визнання права власності на частку у спадщині , -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Володимирецького районного суду від 11 листопада 2011 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Скасовано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4, видане державним нотаріусом Володимирецької державної нотаріальної контори 08 серпня 2006 року на ім'я ОСОБА_1

Скасовано свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4, видане державним нотаріусом Володимирецької державної нотаріальної контори 08 серпня 2006 року на ім'я ОСОБА_2

Визнано за ОСОБА_1 право власності на 7/8 частин житлового будинку з погосподарськими будівлями №13 по вул. Б. Хмельницького в смт. Рафалівка Володимирецького району Рівненської області.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено за недоведеністю.

Позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/8 частину житлового будинку з погосподарськими будівлями №13 по вул. Б.Хмельницького в смт. Рафалівка Володимирецького району Рівненської області.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено за недоведеністю.

Судові витрати розподілено пропорційно до задоволених та відхилених позовних вимог.

Вважаючи дане рішення незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права ОСОБА_1 подала на нього апеляційну скаргу.

Вказує, що всі медичні картки, надані ОСОБА_2 , є фіктивними, оскільки вони не відповідають дійсності і спростовуються наданими повідомленнями із лікарень.

Зазначає, що при складанні заповіту від 10 жовтня 2001 року були присутні посадові та службові особи Рафалівської сільської ради та перевіряли дієздатність і правоздатність ОСОБА_4 і ніяких відхилень не виявили.

Не заслуговують на увагу твердження ОСОБА_2 про те, що вона є непрацездатною особою і тому має обовязкову частку у спадщині, оскільки підтверджуючих документів немає.

Крім того, оскаржуване рішення винесено всупереч вимог ст. ст. 212-215 ЦПК України та норм ст. ст. 124-129 Конституції України.

Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та задоволення її вимог.

ОСОБА_2 також подала апеляційну скаргу на вищевказане рішення, в якій посилається на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Вказує, що суд не звернув увагу на те, що повторна судово-психіатрична експертиза показала, що психічні розлади ОСОБА_4 у вигляді дезорієнтування в часі та просторі, афектних розладів у вигляді роздратованості і агресивності, а також вираженого зниження памяті та інтелекту вбачались у неї з 2000 року.

Суд мотивуючи відхилення та неприйняття висновків первинної та повторної судово-психіатричної експертизи безпідставно послався на недостовірність та неналежність доказів, на яких ґрунтуються такі висновки, що суперечить вимогам п. 7 ст. 147 ЦПК України.

Суд також не взяв до уваги пояснення сусідів ОСОБА_4, які підтвердили, що вона забувала події, не впізнавала знайомих, рідних, вела себе агресивно, були і галюцинації. Такі пояснення відповідно до ст. 59 ЦПК України були підтверджені висновками експертиз.

Зазначає, що пояснення ОСОБА_1 про те, що до 2003 року ОСОБА_4 не страждала психічними захворюваннями, є безпідставними та нічим не підтвердженими.

Крім того, в судовому засіданні лікар невропатолог ОСОБА_5 підтвердив, що медична картка без номера є належним документом, заведена ним особисто, всі записи зроблені ним, оскільки він оглядав ОСОБА_4 та ним же було встановлено, що вона була неадекватна. В день складання заповіту 10 жовтня 2001 року при огляді ОСОБА_4 покращень у її здоровї виявлено не було.

Суд також не звернув уваги на амбулаторну картку ОСОБА_4 за № 1162 Рафалівської поліклініки, з якої вбачається, що у неї спостерігались ознаки загального атеросклеротичного процесу протягом багатьох років.

Не погоджується ОСОБА_2 з висновком суду про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, видане їй 08 серпня 2006 року, оскільки такі висновки суперечать ч. 1 ст. 1301 ЦК України.

Вважає, що суд при визначенні розміру обовязкової частки невірно визначив лише 1/8 частини житлового будинку. Вказує, що в силу ст. 1241 ЦК України така частка має становити ј частини.

Просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та задоволення її вимог в повному обсязі.

ОСОБА_1 в запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить її відхилити.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, беручи до уваги пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 10 жовтня 2001 року ОСОБА_4 складено заповіт, яким все належне їй рухоме і нерухоме майно вона заповіла своїй доньці ОСОБА_1, на зазначеному заповіті відсутній підпис ОСОБА_4П.(а.с. 12).

17 березня 2003 року ОСОБА_4 склала заповіт, яким все своє рухоме майно заповіла в рівних долях ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7, а рухоме майно ОСОБА_6 Вказані заповіти посвідчені посадовими особами Рафалівської селищної ради (а. с. 12).

Статтею 1254 ЦК України встановлено, що заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним.

З постанови державного нотаріуса Володимирецької державної нотаріальної контори від 07 серпня 2006 року вбачається, що заповіт ОСОБА_4 від 10 жовтня 2001 року посвідчений Рафалівською селищною радою скасовано, оскільки 17 березня 2003 року ОСОБА_4 був складений та посвідчений у Рафалівській селищній раді наступний заповіт. У звязку з неясностями буквального змісту заповіту від 2003 року як взагалі так і в будь-якій його частині нотаріус не прийняв його до спадкової справи та постановив відмовити ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на все майно, та запропоновано звернутись до суду стосовно тлумачення заповіту (а. с. 10).

Статтею 50 Закону України „Про нотаріат встановлено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Вказана постанова сторонами не оскаржувалась і є чинною.

Рішенням апеляційного суду від 18 грудня 2008 року ОСОБА_2 у задоволенні позову до ОСОБА_1 про тлумачення заповіту відмовлено за безпідставністю.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 добровільно подали заяви про отримання спадщини за законом.

Спадкоємці ОСОБА_6 та ОСОБА_8 відмовились від належних їм часток спадкового майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_4

Згідно свідоцтв про право на спадщину за законом від 08 серпня 2006 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належить спадкове майно, а саме житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в смт. Рафалівка вул ОСОБА_9, 13 Володимирецького району Рівненської області по Ѕ частці кожній (а.с. 8, 9).

На вищезазначені обставини суд першої інстанції уваги не звернув та не дав належної оцінки.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Статтею 1301 цього ж Кодексу передбачено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

ОСОБА_1 не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 не мала права на спадкування житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться по вул. Б.Хмельницького, 13 в смт. Рафалівка Володимирецького району, тому підстав для визнання свідоцтв про право на спадщину недійсними відсутні.

Що стосується вимоги щодо визнання недійсним заповіту від 17 березня 2003 року на підставі ч. 2 ст. 1257 ЦК України, то позивачкою не надано жодного доказу стосовно того, що даний заповіт не відповідає дійсній волі заповідача ОСОБА_4

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Позовні вимоги ОСОБА_2 щодо недійсності заповіту від 10 жовтня 2001 року є безпідставними, оскільки згідно постанови державного нотаріуса Володимирецької державної нотаріальної контори ОСОБА_10 від 07 серпня 2006 року та ст. 1254 ЦК України він є скасованим.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із прийняттям нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 1254, 1301 ЦК України, ст. ст. 11, 303, 304, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Володимирецького районного суду від 11 листопада 2011 року скасувати.

ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2, Володимирецької державної нотаріальної контори, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_3, про скасування свідоцтв про право на спадщину, визнання права власності на житловий будинок, скасування заповіту відмовити.

ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 про скасування заповіту та визнання права власності на частку у спадщині відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча

Судді: