Справа № 2/2502/269/12 Провадження № 22-ц/2590/2020/2012 Головуючий у I інстанції: Демченко Л.М.
Категорія: цивільна Доповідач: Кузюра Л. В.
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
У Х В А Л А

08 червня 2012 року м. Чернігів

Апеляційний суд Чернігівської області у складі :

Головуючого : Іваненко Л.В.

Суддів :Ішутко В.М., Зінченко С.П.

При секретарі :Биховець Н.М.

З участю : ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення . Бобровицького районного суду від 03 травня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства „Бобровицький молокозавод" про встановлення факту отримання травми на виробництві, оплату праці, поновлення на роботі, стягнення матеріальної і моральної і моральної шкоди,-

УСТАНОВИВ:

Рішенням Бобровицького районного суду від 03 травня 2012 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ „ Бобровицький молокозавод" про встановлення факту отримання травми на виробництві , поновлення на роботі, визнання незаконними наказів про притягнення до дисциплінарної відповідальності , стягнення заробітної плати, винагороди за раціоналізаторську пропозицію, матеріальної та моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставив питання про скасування указаного рішення суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права і , зокрема, положень ст. 256 ЦПК України та норм КЗпП України, що регулюють оплату праці в надурочний час, законність звільнення працівника з роботи.

Вислухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення ОСОБА_1 та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

По справі встановлено, що ОСОБА_1 працював в ПАТ „ Бобровицький молокозавод" на посаді монтажника внутрішніх санітарно-технічних системі обладнання очисних споруд та 28 квітня 2010 року

отримав легкі тілесні ушкодження внаслідок неправомірних дій щодо нього керівника очисних споруд ОСОБА_2, за що останнього було засуджено за ч.і ст. 125 КК України вироком Бобровицького районного суду від 10 березня 2011 року до штрафу в сумі 510 грн.

За заявою позивача було проведено розслідування указаного нещасного випадку, за результатом якого було складено акт розслідування форми Н - 5 від 14 жовтня 2011 року та акт № 1 від 14.10.2011 року про нещасний випадок на підприємстві, не пов'язаний з виробництвом , причиною нещасного випадку в яких зазначено - травмування внаслідок протиправних дій інших осіб.

Звернувшись з вимогами про встановлення факту отримання травми на виробництві та забов"язання скласти акт форми Н-1 , позивач не заявляв вимог про визнання складених актів незаконними відповідно до положень трудового законодавства. Враховуючи наведене, суд обґрунтовано відмовив у задоволенні зазначених вимог згідно з приписами ст.ст.234, 256 ЦПК України, оскільки факт, про встановлення якого просив позивач, не може бути встановлено рішенням суду через підтвердження обставин отримання тілесних ушкоджень позивачем вищевказаними актами, які не оспорені ним в порядку, передбаченому трудовим законодавством, і в даний час. Окрім того, вироком суду встановлено, що тілесні ушкодження позивачеві заподіяно конкретною фізичною особою, яку засуджено в порядку кримінального судочинства.

Вимоги ОСОБА_1 про скасування оголошених йому доган підставно було залишено судом без задоволення, оскільки в позовній заяві не конкретизовано які накази про накладення дисциплінарних стягнень не відповідають вимогам трудового законодавства, однак судом першої інстанції при цьому було встановлено наявність лише єдиного наказу про притягнення ОСОБА_1 до дисциплінарної відповідальності від 14.09.2009 року, для звернення , за оскарженням якого , позивачем пропущено без поважних причин тримісячний строк, встановлений ч.і ст. 233 КЗпП України. Окрім зазначеного, вимоги про скасування дисциплінарних стягнень не підлягають задоволенню в порядку, передбаченому трудовим законодавством, оскільки право скасування дисциплінарного стягнення має орган, яким накладено зазначене стягнення , суд же - може визнати накладення дисциплінарного стягнення незаконним, проте позивачем така вимога не заявлялась.

Позовні вимоги про стягнення 11915,82 грн. за 527 годин відпрацьованих позивачем в надурочний час за останні три роки вірно залишені судом першої інстанції без задоволення, оскільки було встановлено, що заробітна плата виплачувалась позивачеві за кількість відпрацьованих, згідно табелів обліку робочого часу, годин , що підтверджено листом Територіальної державної інспекції праці у Чернігівській області від 26.07.2010 року ( т.1 а.с. 83).

Правомірно, на підставі положень ст.ст.481-484 ЦК України, судом першої інстанції залишено без задоволення вимогу ОСОБА_1 про

стягнення винагороди за раціоналізаторську пропозицію в сумі 50000 грн., оскільки таку пропозицію ( т.1 а.с. 86, 87 ) не було визнано та використано юридичною особою.

Вимоги про поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди, згідно з положеннями ч.і ст.233, ст. 237 - 1 КЗпП України , вірно залишені судом першої інстанції без задоволення, оскільки позивачем не представлено доказів про звернення до роботодавця із заявою про звільнення за згодою сторін під тиском адміністрації, пропущено місячний строк звернення до суду про поновлення на роботі без поважних причин, а відповідно відсутні підстави для стягнення моральної шкоди .

Рішення постановлено з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,-

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а рішення Бобровицького районного суду від 03 травня 2012 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: Судді: