Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 2-342/12
РІШЕННЯ

Іменем України

27.02.2012 року

Справа№2-342/12

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 лютого 2012 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:головуючої судді Медвідь Н.О.

при секретарі Остролуцькій Ю.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про поділ будинку, виділення в натурі частки та припинення права спільної часткової власності, -

В С Т А Н О В И В:

В травні 2008 року до суду з позовною заявою звернувся ОСОБА_2 до ОСОБА_1, в якій посилався, що він є власником 88/100 частини будинку №11 по вул. Гоголя в м. Боярка, а ОСОБА_1 власник 12/100 частини цього будинку. Відповідач ОСОБА_1 відмовився укласти з позивачем договір конкретного користування приміщеннями будинку та самовільно демонтував тамбур а-1, сарай Б, в гаражі Г нині літера Д демонтував одну стіну, в сінях а демонтував дах і міжповерхове перекриття, над приміщеннями 2-6, 1-2 житлового будинку А пошкодив покрівлю, що, внаслідок безперешкодного проникання атмосферних опадів, призвело до пошкодження конструкцій підлоги, штукатурки стін, зволоження стін і перегородок та виникнення їх незадовільного технічного стану.

Посилаючись на неможливість спільного користування з відповідачем даним житловим будинком просив припинити право ОСОБА_1 на 12/100 частин у праві спільної часткової власності на житловий будинок №11 по вул.Гоголя в м.Боярка та визнати за ним право власності на 12/100 частин будинковолодіння. Стягнути з позивача компенсацію за 12/100 частин будинковолодіння у розмірі 13222,32 грн., які знаходяться на депозитному рахунку Києво-Святошинського районного суду, стягнути з ОСОБА_1 5204 грн. - вартості ремонтно-будівельних робіт по відновленню зруйнованого даху над житловими кімнатами, 10000 грн. моральної шкоди та вартість проведення експертизи в розмірі 588,60 грн.

Позивач ОСОБА_2 неодноразово уточнював свої позовні вимоги, а 10.10.11. до суду в порядку ст.31 ЦПК України подали позовну заяву ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ОСОБА_1. Просили змінити розмір ідеальних часток в праві власності на будинок і визнати за ними право спільної сумісної власності на 81/100 частин житлового будинку по вул.Гоголя,11 в м.Боярка, а за ОСОБА_1 визнати право власності на 19/100 частин цього житлового будинку. Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 на 19/100 частин житлового будинку №11 по вул. Гоголя в м. Боярка та визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право спільної сумісної власності на 19/100 частин будинковолодіння. Просили стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 компенсацію за 19/100 частин будинковолодіння у розмірі 69604,00 грн., які знаходяться на депозитному рахунку Києво-Святошинського районного суду, стягнути з ОСОБА_1 5204 грн. - вартості ремонтно-будівельних робіт по відновленню зруйнованого даху над житловими кімнатами, 10000 грн. моральної шкоди та вартість проведення експертизи в сумі 3820,92 грн.

В січні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з окремим позовом до ОСОБА_2, в якому посилався, що відповідачу належить 47/80 частини будинку №11 по вул. Гоголя в м. Боярка, а йому, ОСОБА_1 належить 33/80 частини цього будинку. Відповідач у 1994 році здійснив будівництво другого поверху спірного будинку, але здійснена надбудова не змінює часток у праві спільної власності і тому позивачу має бути виділена його частка, яка становить 33/80 частини спірного будинку. Просив суд розділити будинок №11 по вул. Гоголя в м. Боярка, Києво-Святошинського району Київської області між співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно до їх часток у спільній власності. Виділити в натурі належну ОСОБА_1 33/80 частини будинку №11 по вул. Гоголя в м. Боярка та припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2

В липні 2011р. ОСОБА_1 змінив позовні вимоги, звернувся до суду до ОСОБА_2, ОСОБА_3, посилаючись на те, що відповідачу ОСОБА_2 згідно договору дарування від 27.10.1990 року належало на праві власності 9/20 (або 36/80) частини будинку №11 по вул. Гоголя в м. Боярка та згідно рішення Києво-Святошинського районного суду від 04.03.2005 року за відповідачем визнано право власності ще на 11/80 частини спірного будинку, що разом становить 47/80 частини. Відповідачу ОСОБА_3 відповідачем ОСОБА_2 із своєї частки (47/80) подаровано 7/25 частини спірного будинку, тому частка будинку 47/80 знаходиться у спільній власності відповідачів. Позивачу ОСОБА_1 згідно договору дарування від 10.05.2003 належало 11/20 (або 44/80) частини спірного будинку, а після набрання законної сили рішенням Києво-Святошинського районного суду від 04.03.2005, яким визнано недійсним договір дарування від 10.05.2005 в 11/80 його частині, належить 33/80 частини будинку.

З урахуванням експертизи , якою визначена можливість поділу спірного будинку та досліджено два можливих варіанта розподілу домоволодіння відповідно до ідеальних часток співвласників, просив розділити будинок №11 по вул. Гоголя в м. Боярка, Києво-Святошинського району Київської області між співвласниками ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_3 відповідно до їх часток у спільній власності.

Визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 59,5 кв.м., яка складається з таких приміщень: 1-2 веранда площею 7,9 кв.м., 1-3 житлова площею 7,6 кв.м., 1-4 кухня площею 9,6 кв.м., 2-3 житлова площею 23,6 кв.м., 2-4 коридор площею 4,0 кв.м., 2-5 житлова площею 6,8 кв.м. також на господарські будівлі та споруди погріб Б; гараж Д; огорожа №2; огорожа №4; огорожа №5 загальною площею 11,2 кв.м.; огорожа №6; вбиральня Ж; вимощення І. У власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 залишити квартиру АДРЕСА_2, загальною площею 86,7 кв.м., яка складається з таких приміщень: 2-1 коридор площею 5,0 кв.м., 2-2 коридор площею 5,0 кв.м., 2-6 кухня площею 11,2 кв.м., 2-7 туалет площею 1,2 кв.м., 2-8 санвузол площею 2,9 кв.м., ганок вартістю 254,0; Мансарда: 2-9 сходова клітина площею 5,1 кв.м., 2-10 коридор площею 4,2 кв.м., 2-11 житлова площею 14,6 кв.м., 2-12 житлова площею 14,2 кв.м., 2-13 стінна шафа площею 0,6 кв.м., 2-14 житлова площею 17,4 кв.м., 2-15 туалет площею 1,4 кв.м., 2-16 ванна площею 3,9 кв.м. та господарські будівлі та споруди: сарай В; гараж Г; погріб під Г; огорожа №3; вимощення ІІ.

У загальному користуванні сторін залишити огорожу №1 та огорожу №5 загальною площею 26,6 кв.м. Обовязок демонтувати дверний блок (коробку) покласти з подальшим закладанням прорізу між приміщеннями 2-2 та 2-3, влаштувати дверний проріз між приміщеннями 2-2 та 2-3, переобладнати наявні в будинку системи інженерного забезпечення окремо для квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 покласти на ОСОБА_1 Зобовязати відповідачів переобладнати наявні в будинку системи інженерного забезпечення окремо для квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 Припинити право спільної часткової власності сторін на будинок №11 по вул. Гоголя в м. Боярка.

Ухвалою суду від 26 жовтня 2011 року обєднані в одне провадження позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору КП БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності з позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності, відшкодування майнової і моральної шкоди, за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ будинку, виділення частки та припинення права спільної власності та позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності.

Ухвалою суду від 27 лютого 2012 року позови ОСОБА_2 до ОСОБА_1 ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору КП БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності, відшкодування майнової і моральної шкоди та ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності залишено без розгляду на підставі поданих до суду заяв ОСОБА_2 та ОСОБА_3

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник позов підтримали.

Відповідач ОСОБА_2, його представник та відповідачка ОСОБА_3 позов не визнали, посилаючись на те, що висновок додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 25.05.2011 року не може бути покладений в основу рішення, так як можливі варіанти розподілу домоволодіння №11 по вул. Гоголя в м. Боярка в натурі відповідно до ідеальних часток співвласників 33/80 та 47/80, оскільки згідно висновку приміщення, що належать на праві власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягають розподілу.

Суд, вислухавши сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 27.10.1990 року (т.1,а.с.197, т.2 а.с.8,9,10) ОСОБА_4 подарував, а ОСОБА_2 прийняв у дар 9/20 частин будинку. У власність ОСОБА_2 перейшов коридор, площею 5,0 кв.м, що на поверховому плані зазначений за № 2-1; ванна, площею 2,9 кв.м, що на поверховому плані зазначена за № 2-2; санвузол площею 1,2 кв.м, що на поверховому плані зазначений за № 2-3; кухня площею 11,2 кв.м, що на поверховому плані зазначена за № 2-4; житлова кімната площею 8,2 кв.м, що на поверховому плані зазначена за № 2-6; житлова кімната площею 15,0 кв.м, що на поверховому плані зазначена за № 2-5; веранда площею 5,0 кв.м, що на поверховому плані зазначена за № III (т.1, а.с.208). ОСОБА_1 того ОСОБА_4 дав згоду своєму сину ОСОБА_2 на добудову мансардного приміщення.(т.2, а.с.17).

У власності ОСОБА_4 залишились 11/20 частин будинку, а саме: житлова кімната площею 6,8 кв.м, що на поверховому плані зазначена за № 1-3; житлова кімната площею 12,1 кв.м, що на поверховому плані зазначена за № 1-2; сіни площею 7,9 кв.м, що на поверховому плані зазначені за № 1-1; кухня площею 7,3 кв.м, що на поверховому плані зазначена за № 1-4; ванна площею 1,8 кв.м, що на поверховому плані зазначена за № 1-5; коридор площею 2,1 кв.м, що на поверховому плані зазначена за № I; комора площею 2,1 кв.м, що на поверховому плані зазначена за № IІ. , сарай під літ. «Б», погріб під літ. «Б», гараж під літ «Г», в подальшому літ. «Д» , вбиральня під літ. «В» (т.1 а.с. 207-208) було (т.1, а.с.160).

Після смерті ОСОБА_4, який помер 20.09.1993р. відкрилась спадщина. Дружина померлого, ОСОБА_5 , отримала свідоцтво про право на спадщину за законом 04.11.1994 року за р.№2-236(т.2 а.с.249).

Після смерті батька ОСОБА_4 подружжям ОСОБА_2 та ОСОБА_3 згідно рішення Боярської міської Ради народних депутатів № 127/7 від 04.04.1994 року, (т.1.а.с.150) яким було надано дозвіл на добудову ОСОБА_2, за власні кошти були обладнані в мансардному поверсі житлові приміщення, а саме: ванна площею 4,0 кв.м, що на поверховому плані зазначена за № 2-8; коридор площею 3,6 кв.м, що на поверховому плані зазначений за № 2-7; туалет площею 1,5 кв.м, що на поверховому плані зазначений за № 2-9; житлова кімната площею 17,0 кв.м, що на поверховому плані зазначена за № 2-10; житлової кімната площею 13,3 кв.м, що на поверховому плані зазначена за № 2-11; житлова кімнати площею 16,3 кв.м, що на поверховому плані зазначена за № 2-12; веранда площею 4,9 кв.м, що на поверховому плані зазначена за № IV, сарай під літерою «В», гараж під літерою «Г», що розташовані на приватизованій ділянці площею 0,0289 га. згідно державного акту Серія КВ № 073056 від 05.04.2004р.(.т.2, а.с.48), та зареєстровані в КП БТІ Києво-Святошинського району 20.08.1994 року. що підтверджується матеріалами інвентарної справи №3411 на будинок №11 по вул. Гоголя в м. Боярка , технічним паспортом від 24.04.2003 року.(т.1 а.с.163-168).

Рішення Боярської міської ради народних депутатів від 04.04.1994 року Рішенням Києво- Святошинського районного суду від 04.03.2005 р. визнано законним і таким , що відповідає вимогам чинного законодавства, а саме ст., ст., 57-59 Закону України «Про місцеве самоврядування».(т.1.а.с.42).

На підставі договору дарування від 13.02.1997 року ОСОБА_3 набула права власності на 7/25 частин будинку (т.2 а.с. 200 ). ОСОБА_2 подарував своїй дружині ОСОБА_3 всі приміщення, які були обладнані в мансардному поверсі, а саме: ванну площею 4,0 кв.м, що на поверховому плані зазначена за № 2-8; коридор площею 3,6 кв.м, що на поверховому плані зазначений за № 2-7; туалет площею 1,5 кв.м, що на поверховому плані зазначений за № 2-9; житлову кімнату площею 17,0 кв.м, що на поверховому плані зазначена за № 2-10; житлову кімнату площею 13,3 кв.м, що на поверховому плані зазначена за № 2-11; житлову кімнату площею 16,3 кв.м, що на поверховому плані зазначена за № 2-12; веранду площею 4,9 кв.м, що на поверховому плані зазначена за № IV, що і підтверджується договором дарування, заявою та довідкою - характеристикою на відчуження цього майна, виданою КП БТІ Києво-Святошинського району в 1996 році.

В 2005 році ОСОБА_2 оскаржив до Києво-Святошинського районного суду свідоцтво про право на спадщину за законом від 04.11.1994 року за р.№2-236 видане на імя ОСОБА_5 і на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду від 04.03.2005 року (т.1.а.с.42) та ухвали Києво-Святошинського районного суду від 14.03.2005 року (т.1, а.с.45) ОСОБА_2 став власником 11/80 частин будинку № 11 по вул. Гоголя в м. Боярка від 11/20 частини, які належали померлому ОСОБА_4, а саме: житлової кімнати площею 6,8 кв.м, що на поверховому плані зазначена за № 1-3; житлової кімнати площею 12,1 кв.м, що на поверховому плані зазначена за № 1-2; сіней площею 7,9 кв.м, що на поверховому плані зазначені за № 1-1; кухні площею 7,3 кв.м, що на поверховому плані зазначена за № 1-4; ванної площею 1,8 кв.м, що на поверховому плані зазначена за № 1-5; коридору площею 2,1 кв.м, що на поверховому плані зазначений за № I комори площею 2,1 кв.м, що на поверховому плані зазначена за № ІI, погребу під літерою «Б», сараю літера Б, гаражу, літера «Г», нині Д, частини огорожі. Власником іншої 33/80 частин , що належало ОСОБА_4, є ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 10.05.2003 (.т.2 а.с.21).

Позивач ОСОБА_1 в своїх позовних вимогах, посилаючись на договір дарування від 10.05.2003 року, ставив питання про виділення його частки із всього будинковолодіння.

Але, так як будинок поділений в натурі між співвласниками ОСОБА_2 та ОСОБА_3 то розподілу підлягає лише частина будинковолодіння на яку відкрилась спадщина після смерті власника ОСОБА_4. Цю частку успадкували ОСОБА_2 та його мати ОСОБА_5, яка у 2003 році подарувала свою частку ОСОБА_1. Так в договорі дарування на імя ОСОБА_1 вказано, що ці 11/20 частин будинку належать ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про спадщину за законом виданого Києво-Святошинською державною нотаріальною конторою 04.11.1994 року за рег. №2-236.

За правилами ст.. 357 ч.4 ЦК України співвласник житлового будинку , іншої будівлі , споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників , якщо це не порушує їхніх прав така добудова є власністю співвласника , який її зробив і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.

21.05.2011року проведена судова будівельно-технічна експертиза згідно якої була виділена частка ОСОБА_1 від всього будинковолодіння, тобто навіть від тих приміщень, що поділені в натурі і є у власності відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і запропоновано два варіанти розподілу майна, що грубо порушує їх права як власників..

Суд вважає, що поділити в натурі частину будинку, що є спадковим і знаходиться у частковій власності сторін неможливо, так як із спадкових приміщень залишилися: житлова кімната площею 6,8 кв.м, що на поверховому плані зазначена за №2-5; житлова кімната площею 12,1 кв.м, розділена на дві кімнати: коридор площею 4,0 кв.м., що на поверховому плані зазначена за № 2-4 та кімнату 7,6 кв.м.що на поверховому плані зазначена за № 1-3; сіни площею 7,9 кв.м, що на поверховому плані зазначені за № 1-2; кухня площею 7,3 кв.м, збільшилася до 9,6 кв.м., так як демонтована ванна, що на поверховому плані зазначена за № 1-4 (техпаспорт 2011р. т.2 а.с. 129) ; ванна площею 1,8 кв.м, що на поверховому плані зазначена за № 1-5 ( техпаспорту 2003 року, т.1. а.с.165) демонтована, коридор площею 2,1 кв.м, що на поверховому плані зазначена за № I ( техпаспорту 2003 року, т.1. а.с.165) демонтований; комора площею 2,1 кв.м, що на поверховому плані зазначена за № ІI ( техпаспорту 2003 року, т.1. а.с.165) також демонтована. На місці коридору та комори ОСОБА_1 самовільно побудовані санвузол та коридор, що на поверховому плані зазначена за № 1-5, №1-1 (техпаспорт 2011 року, т.2. а.с.129).

ОСОБА_1 цього , починаючи з 2006 року позивачем ОСОБА_1 навмисно проводиться руйнація спільної частини будинку та тієї частини будинку яка знаходиться у власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3, а саме: самовільно демонтував тамбур а-1, де були розташовані коридор та комора, ванну кімнату 1-5, сарай Б, в гаражі Г нині літера Д демонтував одну стіну, в сінях а демонтував дах і міжповерхове перекриття, над приміщеннями 2-6, 1-2 житлового будинку А, альтанку під літерою «Е», пошкодив покрівлю, що, внаслідок безперешкодного проникання атмосферних опадів, призвело до пошкодження конструкцій підлоги, штукатурки стін, зволоження стін і перегородок та виникнення їх незадовільного технічного стану, що підтверджується висновком Києво-Святошинської районної санітарно-епідеміологічної станції, (т.1 а.с.26) постановою про відмову в порушенні кримінальної справи від 17.03.2006 року (а.с. , 28) актом депутата Боярської міської ради від 25.05.06 року, (а.с. ,30,31) листом заступника голови Києво-Святошинської РДА від 29.11.2006 , (а.с. 33) поясненнями ОСОБА_1 Києво-Святошинському РВ ГУ МВС України в Київській області, (а.с. 34) актом обстеження матеріально-побутових умов проживання від 16.03.2006 (а.с,5 , зв) висновком судової будівельно-технічної експертизи від 21.05.2007 року (т.1 а.с. 15) .

Тобто, спадкова частина житлового будинку є неподільною, оскільки, як встановлено висновком судової будівельно-технічної експертизи від 21.05.2007 року (т.1 а.с. 16 зв.) та від 21.01.2010 року ( т.1 а.с. 239 зв.,243), виділення із житлового будинку №11 по вул. Гоголя в м. Боярка, Києво-Святошинського району, Київської області з надвірними будівлями в натурі із дотриманням вимог нормативної документації чинної в галузі будівництва не можливе, так як не дотримуються вимоги нормативної документації щодо кількості та площі житлових кімнат і підсобних приміщень після розділу.

03.04.2008 року Києво-Святошинська районна санітарно-епідеміологічна станція надала висновок, що запропонований варіант окремого виділення частин будинку в натурі не можливо, так як порушені вимоги нормативної документації, щодо набору (кількості) приміщень та площі житлової кімнати для однокімнатної ізольованої квартири (т.1 а.с.25).

08.07.2011 року Києво-Святошинська районна санітарно-епідеміологічна станція розглянувши висновок будівельно-технічної експертизи №8462/8464 від 21.05.2007 року та додаткового висновку №5813/5814 від 21.01.20010 року зробила висновок, що розподіл не можливий в звязку з тим, що розмір житлової кімнати, яка виділяється одному із співвласників менше 16 кв.м. (т.2. а.с.185).

Виконком Боярської міської Ради встановив, що виділення частин житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами у відповідності з вимогами діючих будівельних норм неможливе. (т.2. а.с.184).

Такий же висновок надав 12.07.11 відділ містобудування та архітектури. (т.2. а.с.186).

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Як свідчать матеріали справи, а також твердження позивача, та його представника , ними не обґрунтовано та не надано жодних доказів, які б вказували на правові підстави для визнання за позивачем право власності на частину будинку

Відповідно до ст. 4 ЦПК України суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, у спосіб визначений законом.

За положеннями ст. ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст. ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Правовий режим спільної часткової власності визначається гл. 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники мають рівні права.

Враховуючи встановлені у даній справі вищезазначені обставини, передбачені статтею 364 ЦК України право позивача на поділ будинку в натурі не може бути реалізоване, оскільки в результаті поділу будинку за варіантами запропонованими додатковою судовою будівельно-технічною експертизою від 25.05.2011 року будуть порушені права відповідачів, а поділити в натурі частину будинку, що є спадковим і знаходиться у частковій власності сторін неможливо.

Тому суд вимоги позивача щодо припинення права спільної часткової власності , застосовуючи положення ч. 1 ст 365 ЦК України, відмовляє в цій частині оскільки відповідно до цієї норми право особи на частку в спільному майні може бути припинено за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:частка є незначною і не може бути виділена в натурі;річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим;таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Також задоволення таких вимог допускається згідно з ч. 2 цієї статті лише за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду, що позивачем ОСОБА_1 не зароблено

ОСОБА_1 цього , вимоги позивача про припинення права спільної часткової власності протирічать не тільки вимогам ст.. 365 ЦК України, а й його вимогам про розподіл спірного будинку в натурі .

За правилами ст.. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб їз визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю .

Згідно ст. 357 ЦК України співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності , якщо поліпшення спільного майна , які не можна відокремити , зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників з додержанням встановленого порядку використання спільного майна.

Згідно з вимогами ст. 319 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства.

За правилами ст.. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач та представник позивача не довели тих обставин на які посилалися як на підставу вимог позивача не надали докази в обґрунтування позовних вимог, не спростували тих обставин на які посилалися відповідачі та їх представник в обґрунтування своїх заперечень, що є їх обов»язком відповідно до засад змагальності процесу за ст.. 10 ЦПК України . При цьому суд створив всі умови для змагального процесу , роз»яснював позивачу та його представнику їх права та обов»язки.

Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність вимог позивача, оскільки вони не відповідають вимогам ст. ст.. 57-59 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.319, 328, 355, 356, 357, 364, 365 ЦК України, ст..ст. 10, 11, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про поділ будинку, виділення в натурі частки та припинення права спільної часткової власності, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд протягом десяти днів з дня його оголошення.

Суддя