Номер провадження: 22-ц/1590/541/2012
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.02.2012 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

при секретарі Трошині К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Регіонального управління Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів ДПА України в Одеській області до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2011 року,

встановила

У січні 2010 р. Регіональне управління Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів ДПА України в Одеській області (далі Регіональне управління) звернулося до суду з вищеназваним позовом, в якому вказало, що ОСОБА_4 працювала на посаді головного державного податкового ревізора-інспектора сектору контролю за зберіганням та використанням марок акцизного збору Регіонального управління. Наказом Регіонального управління від 20.06.08 р. № 379 вона була призначена матеріально-відповідальною особою за збереження марок акцизного збору, а 23.06.08 р. з нею укладено договір про повну матеріальну відповідальність. За результатами проведеної 25 та 26 листопада 2008 р. інвентаризації марок акцизного збору попереднього зразку встановлено нестачу марок акцизного збору у кількості 270074 шт. на суму - 9992,74 грн.. Відповідно до вимог Порядку визначення розміру збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей, затвердженого постановою КМ України від 22.01.96 р. № 116, розмір збитків від нестачі документів суворого обліку, обчислюється із застосуванням коефіцієнту -5 і складає 49963,70 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 134, 136, 232, 233 КЗпП Регіональне управління просило стягнути з ОСОБА_4 на його користь у відшкодування матеріальної шкоди - 49963,70 грн..

Позивач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином. Надав суду письмову заяву, в якій позов підтримав, просив розглянути справу за відсутності його представника,не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 07.02.11 р. позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь Регіонального управління кошти в розмірі 49963,70 грн..

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 06.10.11 р. заява ОСОБА_5 від 28.04.11 р. про перегляд заочного рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07.02.11 р. була залишена без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить заочне рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на те, що рішення ухвалено при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи (проведення інвентаризації з порушенням встановленого порядку), з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В запереченнях на апеляційну скаргу Регіональне управління вважало необхідним апеляційну скаргу відхилити заочне рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07.02.11 р. залишити без змін, посилаючись на необґрунтованість скарги. В суді представник Регіонального управління підтримав доводи, викладені в письмових запереченнях.

Відповідно до ст. 303 ЦПК колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які зявилися у судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню за таких підстав.

Ухвалюючи заочне рішення про задоволення позову суд першої інстанції, виходив з того, що ОСОБА_4 є матеріально-відповідальною особою, з якою укладено договір про повну матеріальну відповідальність. За результатами проведеної з 22.09.08 р. по 25.09.08 р. Департаментом САТ ДПА України перевірки Регіонального управління було складено акт від 25.09.08 р. і встановлено нестачу марок акцизного збору попереднього зразка по позиції ВП у кількості: - 71620 шт. «Вино сухе» 1,0 л.; - 62211 шт. «Вино напівсухе та напівсолодке» 1,0 л.. Встановлено надлишки марок акцизного збору попереднього зразка по позиції ЛГП у кількості 133381 шт. «ЛГП 25% і більше» 1,0 л. і більше. За результатами інвентаризації, проведеної з 06.10.08 р. по 10.10.08 р. співробітниками Департаменту САТ ДПА України, Регіонального управління Департаменту САТ ДПА України у Львівській області, Регіонального управління Департаменту САТ ДПА України в Донецькій області та Регіонального управління Департаменту САТ ДПА України в Харківській області складено акт від 10.10.08 р. № 33/32-06 р.. На виконання цього акту було відновлено рух марок акцизного збору та упорядковано згідно бухгалтерського обліку і встановлена розбіжність між обліковими даними та фактичною наявністю акцизних марок попереднього та діючого зразків при прийомі передачі 26.08.08 р. між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 нестача марок акцизного збору попереднього зразка у кількості 270074 шт. на суму 9992,74 грн.. На підставі наказу Регіонального управління від 11.11.08 р. № 696 була проведена інвентаризація марок акцизного збору попереднього зразка в продавця марок та інвентаризація марок акцизного збору попереднього зразка повернутих від підприємств-виробників та імпортерів алкогольних напоїв і тютюнових виробів станом на 12.11.08 р. про що складені відповідні акти та протоколи комісії з інвентаризації марок акцизного збору від 25.11.08 р.. На підставі наказу Регіонального управління від 20.02.09 р. № 55 було проведено інвентаризацію марок акцизного збору та складено відповідний акт та протокол комісії з повторної інвентаризації марок акцизного збору попереднього зразка від 20.02.09 р.. В ході проведення службового розслідування нестачі марок акцизного збору, встановленої актом інвентаризації від 25.11.08 р., комісією встановлено, що нестача марок акцизного збору в кількості 270074 шт. на суму 9992,74 грн. сталася внаслідок недбалого ставлення до своїх обовязків або умисні дії ОСОБА_4. Розмір збитків згідно п. 7 Порядку визначення розмір збитків від розкрадання, нестачі, знищення (псування) матеріальних цінностей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.96 р. № 116 (застосовується коефіцієнт 5) становить 49963,70 грн.. (а. с. 139 141).

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Статтями 213, 214 ЦПК передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів вважає, що погодитися з вищевказаними висновками суду першої інстанції не можна, тому що цих висновків суд дійшов при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Між сторонами виникли правовідносини щодо відшкодування матеріальної шкоди, завданої підприємству її працівником.

За правилами, передбаченими ст. ст. 130, 134, 135-1, 135-3 КЗпП працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обовязків. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. Працівники несуть відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини у випадках, коли з працівником укладено договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або інших цілей. Письмові договори про повну матеріальну відповідальність укладаються з працівниками, якій займають посади або виконують роботи, безпосередньо повязані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском) цінностей. Розмір заподіяної шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами. Законодавством може бути встановлено окремий порядок визначення розміру шкоди, що підлягає покриттю, в тому числі у кратному обчисленні, заподіяної нестачею окремих видів майна та інших цінностей.

Частиною 3 статті 233 КЗпП встановлено, що для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної відповідальності, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

Згідно роз'яснень, які містяться в п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29.12.92 р. "Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками", з подальшими змінами та доповненнями, судам необхідно перевіряти, чи додержаний власником або уповноваженим ним органом встановлений ст. 233 КЗпП річний строк з дня виявлення заподіяної працівником шкоди для звернення в суд із позовом про її відшкодування. Днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. Днем виявлення шкоди, встановленої в результаті інвентаризації матеріальних цінностей, при ревізії або перевірці фінансово-господарської діяльності підприємства, установи, організації, слід вважати день підписання відповідного акта або висновку.

Статтями 3, 6, 8, 10 Закону України від 16.07.99 р. № 996-ХІV «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» передбачено, що бухгалтерський облік є обовязковим видом обліку, який ведеться підприємством, ведеться він безперервно. Регулювання питань методології бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності здійснюється Міністерством фінансів України, яке затверджує національні положення (стандарти) бухгалтерського обліку, інші нормативно-правові акти щодо ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності. Для забезпечення достовірності даних бухгалтерського обліку підприємства зобовязані проводити інвентаризацію активів і зобовязань, під час якої перевіряються і документально підтверджуються їх наявність, стан і оцінка. Обєкти і періодичність проведення інвентаризації визначаються власником (керівником) підприємства, крім випадків, коли її проведення є обовязковим згідно з законодавством.

Пунктами 1.1, 1.9, 1.11, 1.15, 1.16, 1.21 Інструкції з інвентаризації матеріальних цінностей, розрахунків та інших статей балансу бюджетних установ, затвердженої наказом Головного управління Державного казначейства України Міністерства фінансів України від 30.10.98 р. № 90, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 16.11.98 р. за № 728/3168, з подальшими змінами та доповненнями, (далі Інструкція) передбачено, що дана Інструкція встановлює єдині вимоги щодо порядку проведення інвентаризації матеріальних цінностей міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади, установами, і організаціями, які утримуються за рахунок коштів бюджетів усіх рівнів. Проведення інвентаризації є обовязковим при зміні матеріально відповідальних осіб на день прийняття-передання справ. Для проведення інвентаризації наказом керівника установи створюється комісія з числа працівників установи за обовязкової участі головного (старшого) бухгалтера. Інвентаризаційну комісію очолює керівник установи чи його заступник. Перевірка залишків матеріальних цінностей у натурі членами комісії проводиться за обовязкової участі матеріально відповідальних осіб. До початку інвентаризації в бухгалтеріях необхідно закінчити обробку всіх документів про надходження і видачу матеріальних цінностей, провести відповідні записи в реєстрах аналітичного обліку і визначити залишки на день інвентаризації. Особи, відповідальні за збереження матеріальних цінностей, до початку інвентаризації дають розписку про те, що всі прибуткові та видаткові документи на товарно-матеріальні цінності здані в бухгалтерію, всі товарно-матеріальні цінності, що надійшли на зберігання, оприбутковані, а ті, що вибули списані. Матеріально відповідальні особи в кінці кожного інвентаризаційного опису розписуються про перевірені комісією і занесені в опис цінності.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 працювала в Регіональному управлінні на посаді головного державного податкового ревізор-інспектора сектору контролю за зберіганням та використання марок акцизного збору Регіонального управління. Згідно посадової Інструкції Головного державного податкового ревізор-інспектора сектору контролю за використанням марок акцизного збору РУ Департамента САТ ДПА України в Одеській області (а. с. 36 38) ОСОБА_4 є матеріально відповідальною особою, в обовязки якої входило видача марок акцизного збору та ведення їх обліку (п. п. 3.3, 3.8 Посадової інструкції).

Згідно наказу від 20.06.08 р. № 379 (а. с. 35, 275) на ОСОБА_4 було тимчасово з 23.06.08 р. покладено виконання обовязків завідуючого сектором контролю за зберіганням та використанням марок акцизного збору. Постійній діючій комісії з інвентаризації марок акцизного збору необхідно було провести повну інвентаризацію наявності марок акцизного збору станом на 23.06.08 р.. Інвентаризацію провести з 23.06.08 р. по 26.06.08 р.

23.06.08 р. з ОСОБА_4 було укладено договір про повну матеріальну відповідальність (а. с. 7 8, 276).

26.08.08 р. (а. с. 104 108), з порушенням вимог вищевказаної Інструкції щодо обовязкового визначення залишків на день інвентаризації та проведення комісією інвентаризації при зміні матеріально відповідальних осіб на день прийняття-передання справ (п. п. 1.9, 1.11, 1.16 Інструкції), було складено ОСОБА_2 «Про результати перерахунку та передачі марок акцизного збору на алкогольні напої та тютюнові вироби», який було підписано тільки ОСОБА_4 (передала) та ОСОБА_6 (прийняла). Цим актом встановлена наявність марок акцизного збору старого зразку у кількості 44606526 шт. та марок акцизного збору нового зразку у кількості 10733212 шт.. Підписи членів постійної інвентаризаційної комісії в ОСОБА_2 відсутні.

З 28.08.08 р. по 17.09.08 р. ОСОБА_4 знаходилася у відпустці у звязку з тимчасовою непрацездатністю (а. с. 282 - 283).

25.09.08 р. Департаментом САТ ДПА України за результатами перевірки Регіонального управління було складено ОСОБА_2 перевірки з питань організації роботи при прийнятті та обміну залишків невикористаних марок попереднього зразка, повернутих продавцями, підприємствами-виробниками та імпортерами алкогольних напоїв і тютюнових виробів відповідно до актів інвентаризації та знищення зазначених залишків в регіональному управлінні Департаменту САТ ДПА України у Одеській області (а. с. 113 114), в якому також вказується, що «…В акті прийому передачі від 26.08.08 р., який наданий для перевірки, підписи членів комісії відсутні…» (а. с. 113 зворотна сторона, третій абзац), «…Всього згідно акту інвентаризації фактичні залишки марок попереднього зразка станом на 23.09.08 р. складають 44634556 шт. …» (а. с. 114, перший абзац).

10.10.08 р. Департаментом САТ ДПА України складено ОСОБА_2 № 33/32-06 перевірки регіонального управління Департаменту САТ ДПА України в Одеській області щодо усунення недоліків, зазначених в акті перевірки від 25.09.08 р., а також обліку та руху марок нового зразка (а. с. 115 121), в якому вказується «…повторно встановлено порушення - станом на 01.10.08 р. упорядкування марок акцизного збору згідно обліку не зроблено. Комісією самостійно проведено аналіз залишків, отримання та використання марок акцизного збору попереднього зразка в період з 17.05.08 р. по 01.09.08 р. …» (а. с. 117 зворотна сторона, перший абзац). «…За результатами проведеної перевірки встановлено надлишки та недостачі по деяких типах марок між залишками згідно даних обліку марок та фактичними залишками станом на 23.09.08 р. згідно даних інвентаризації марок акцизного збору попереднього зразку в продавця марок акцизного збору (без врахування залишків марок акцизного збору попереднього зразка, що були повернуті від субєктів господарювання) регіонального управління САТ ДПАУ в Одеській області від 25.09.08 р.» (а. с. 117 зворотна сторона, останній абзац).

За наказами Регіонального управління від 11.11.08 р. № 969, від 17.11.08 р. № 713 та від 24.11.08 р. (а. с. 286 - 293) було проведено інвентаризацію та складено:

- протокол № 19 комісії з проведення інвентаризації МАЗ попереднього зразка повернутих від підприємств РУ Департаменту України в Одеській області від 25.11.08 р. (а. с. 39 40) про надлишок марок в кількості 113466 шт.;

- ОСОБА_2 інвентаризації марок акцизного збору попереднього зразка повернутих від підприємств до регіонального управління Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової адміністрації в Одеській області від 25.11.08 р. (а. с. 41 42) про фактичну наявність марок в кількості 19 791 958 шт.;

- протокол № 19 комісії з проведення інвентаризації МАЗ продавця марок акцизного збору РУ Департаменту України в Одеській області від 25.11.08 р. (а. с. 47 48) про нестачу марок в кількості 272 708 шт. на суму 9250,23 грн.;

- протокол комісії з проведення інвентаризації МАЗ в продавця марок акцизного збору РУ Департаменту України в Одеській області від 26.11.08 р. (а. с. 43 44) про нестачу марок в кількості 65 961 шт. на суму 6793,98;

- ОСОБА_2 інвентаризації марок акцизного збору попереднього зразка в продавця марок акцизного збору регіонального управління Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту алкогольних напоїв і тютюнових виробів Державної податкової адміністрації в Одеській області від 26.11.08 р. (а. с. 45 46) про фактичну наявність марок в кількості 44 603 892 шт..

На ОСОБА_2 інвентаризації та протоколах комісії з проведення інвентаризації, складених 25 та 26 листопада 2008 року, наявні підписи тільки членів комісії. У порушення п. 1.21 Інструкції підписи матеріально відповідальної особи - ОСОБА_4 в кінці кожного інвентаризаційного опису відсутні.

26.02.09 р. (а. с. 11 123) Регіональним управлінням було складено ОСОБА_2 № 7/03 «Про результати службового розслідування», в якому вказується, що «…в ході проведення службового розслідування з питань нестачі марок акцизного збору попереднього зразка, встановленої актом інвентаризації від 25.11.08 р. (а. с. 12, перший абзац)… В ході проведення службового розслідування встановлено наступне:

… З 22.09.08 р. по 25.09.08 р. була проведена перевірка регіонального управління Департаменту САТ ДПА України в Одеській області…за результатами якої складено акт від 25.09.08 р.. У вищевказаному акті зазначено, що за результатами інвентаризації встановлено нестачу марок акцизного збору попереднього зразка…» (а. с. 15, абзац восьмий).

З 06.10.08 по 10.10.08 р. була проведена перевірка регіонального управління Департаменту САТ ДПА України в Одеській області за результатами якої складено акт від 10.10.08 р. № 33/32-06…

… В акті від 10.10.08 р. № 33/32-06 зазначено що перевіряючи ми було відновлено облік марок акцизного збору попереднього зразка за період з 17.05.08 р. по 01.09.08 р. За результатами проведеної перевірки встановлено розбіжності (нестачі у загальній кількості 353545 шт. марок…» (а. с. 15, абзац восьмий десятий).

… На виконання пропозицій щодо усунення недоліків, викладених в акті перевірки регіонального управління від 10.10.08 р. №33/32-06, відновлено облік руху марок акцизного збору та упорядковано згідно бухгалтерського обліку…(а. с. 16 передостанній абзац).

…Відповідно до вищевказаного аналізу відновленого руху марок акцизного збору встановлено, що станом на 26.08.08 р. залишки МАЗ попереднього зразка та нового зразків становили 44 876 600 шт. та 10 733 212 шт. відповідно, що не відповідає залишкам МАЗ попереднього та нового зразків у кількості 44 606 526 шт. та 10 733 212 шт. … Дані розбіжності свідчать про виявлену нестачу по деяким типам МАЗ попереднього зразка у кількості 270 074 шт. на суму 9992,74 грн..» (а. с. 17, третій абзац).

Таким чином, матеріали справи не містять жодного належного та допустимого доказу (складеного у відповідності з вимогами ведення бухгалтерського обліку), який підтверджував би, що нестача марок акцизного збору сталася з вини матеріально відповідальної особи ОСОБА_4. Вимоги позивача є необґрунтованими.

За встановлених обставин, колегія суддів вважає, що Регіональному управлінню стало відомо про нестачу марок акцизного збору ще 26.08.08 р. під час їх передачі від ОСОБА_4 до ОСОБА_6. В позові Регіональне управління вказує, що «… - при прийомі-передачі марок акцизного збору попереднього та діючого зразків від 26.08.08 р. №3 між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 встановлена розбіжність між обліковими даними та фактичною наявністю акцизних марок…» (а. с. 4, передостанній абзац). 25.11.08 р. Регіональному управлінню стало достеменно відомо про нестачу марок акцизного збору. Це підтверджується наявними у справі актами та протоколами інвентаризації, а також тим, що в позові вказується: «… в ході проведення службового розслідування з питань нестачі марок акцизного збору попереднього зразка, встановленої актом інвентаризації від 25.11.08 р. …». За таких обставин строк звернення до суду сплив 25.11.09 р.. Позов було подано до суду поза межами, передбаченими ч. 1 ст. 233 КЗпП, - 27.01.10 р. (а. с. 1).

Колегія суддів не приймає до уваги доводи представника Регіонального управління про те, що нестача була встановлена тільки у лютому 2009 р. за результатами проведення службового розслідування, оскільки це спростовується матеріалами справи щодо виявлення нестачі під час проведення інвентаризації 25.11.08 р.. Своєчасне встановлення особи винної в нестачі входить до обовязків працедавця - Регіонального управління і не залежить від волі ОСОБА_4. За умови виконання вимог п. 1.16 Інструкції щодо встановлення залишків цінностей на день інвентаризації саме станом на 26.08.08 р. можна було виявити нестачу марок акцизного збору. Тому посилання Регіонального управління про те, що особу винну в нестачі було виявлено тільки за результатами складання акту та протоколу з повторної інвентаризації марок акцизного збору попереднього зразка від 20.02.09 р. є неспроможними.

Суд першої інстанції не врахував вищенаведених норм матеріального та процесуального права, відповідних роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, ухвалив рішення про задоволення позову при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, за відсутності правових підстав. Доводи апелянта є обґрунтованими.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 2, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Підставами для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення по суті позовних вимог є неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Ураховуючи, що доводи апелянта є обґрунтованими, суд першої інстанції ухвалив рішення при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову Регіональному управлінню в задоволенні його позову до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 07 лютого 2011 року - скасувати.

У задоволенні позову Регіонального управління Департаменту контролю за виробництвом та обігом спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів ДПА України в Одеській області до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. Є. Федорова

ОСОБА_3