ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
25 вересня 2012 р. Центральний
районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого - судді Гуденко
при секретарі - Кузема
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання права власності на земельну
ділянку в порядку спадкування,
В березні 2011 р. позивач звернувся до
суду з вказаним позовом , в якому
просив про визнання за ним права
власності на 12 частину земельної
ділянки по вул.. Ходченка, 22 в м.
Миколаєві, площею 0,10 га, в порядку
спадкування за законом після смерті
Свої вимоги позивач мотивує тим, що
після смерті матері, яка померла 22
грудня 2007 року, залишився заповіт на
його імя та імя сестри ОСОБА_2 на все
спадкове майно, яке складається з
житлового будинку № 22 по вул.
П.Ходченка в м. Миколаєві та земельної
ділянки, площею 0,1 га, наданої для його
обслуговування. Відповідачка
відмовилася від своєї частки у
спадщині на його користь, а він
фактично прийняв спадщину у вигляді
земельної ділянки та житлового будинку
за вказаною за адресою, на яку вони за
життя матері отримали ОСОБА_4 на право
спільної сумісної власності.
Але у видачі свідоцтва про право на
спадщину на 12 частину земельної
ділянки, державним нотаріусом було
відмовлено в зв’язку з
невідповідністю Державного акту
вимогам діючого на час його видачі
Посилаючись на те, що іншим чином спір
вирішити неможливо, просив суд
задовольнити позов.
У судове засідання позивач не зявився,
надав суду заяву про розгляд справи у
його відсутність , просив про
Від Четвертої держнотконтори
надійшла заява про розгляд справи у
відсутності її представника та
відсутність заперечень проти
Відповідачка в судове засідання не
зявилася, повідомлялася судом
неодноразово належним чином, про
причини неявки суду не повідомила,
заперечення проти позову не надала.
Ухвалою суду постановлено розглядати
справу у відсутності відповідача в
порядку заочного розгляду.
Вивчивши і оцінивши в сукупності
матеріали цивільної справи, суд
приходить до висновку, що позов
підлягає частковому задоволенню із
Позивач з 20.04.1995 року зареєстрований і
проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1.
На підставі Договору дарування від
30.12.1971 року позивач є власником 12
частини жилого будинку по вул. Жданова,
22 (перейменовано на вул. Ходченка) ,
Варварівка, м. Миколаїв.
22 грудня 2007 року померла мати позивача
ОСОБА_3, після смерті якої відкрилася
спадщина у вигляді земельної ділянки,
наданої для будівництва житлового
будинку за вказаною адресою, та самого
житлового будинку № 22 по вул. Ходченка.
Спадкоємцями за законом першої черги
є його дочка ОСОБА_5 та дружина ОСОБА_6
10 липня 2000 року ОСОБА_1В, та ОСОБА_3 були
видані ОСОБА_4 на право приватної
спільної сумісної власності на
земельну ділянку по вул. Ходченка, 22 ,
загальною площею 0,1000 га для
обслуговування індивідуального
житлового будинку та господарських
споруд на підставі рішення
Миколаївської міської ради від 11.05.2000
року за № 1824.
09 січня 2009 року видано Свідоцтво про
право на спадщину за заповітом після
смерті ОСОБА_3 її сину ОСОБА_1 , в тому
числі з урахуванням 13 частки майна, від
якої відмовилася ОСОБА_2, на спадкове
майно, яке складається з 12 частини
житлового будинку з відповідною
частиною господарських та побутових
споруд по вул. Ходченка, 22.
Постановою державного нотаріуса
Четвертої Миколаївської державної
нотаріальної контори від 13 серпня 2009
року ОСОБА_1, який фактично прийняв
спадщину після смерті ОСОБА_3 і є
спадкоємцем за заповітом, відмовлено у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за законом на спадкове майно, яке
складається з вказаної земельної
ділянки - у зв’язку з невідповідністю
Державного ОСОБА_4 ст. 42 ЗК України та
Інструкції про порядок складання,
видачі, реєстрації і зберігання
державних актів», затв. Наказом
Держкомітету України по земельним
ресурсам № 43 від 04.05.1999 року.
З матеріалів спадкової справи № 338
після смерті ОСОБА_3 вбачається, що з
заявами про прийняття спадщини
звернулися позивач та його сестра
ОСОБА_7, яка в подальшому протягом
місяця відкликала свою заяву про
прийняття спадщини. Інша сестра ОСОБА_2
подала заяву про відмову від спадщин на
користь позивача. 23.11.1994 року ОСОБА_3
склала заповіт на належну їй частку
житлового будинку по вул. Жданова, 22 на
позивача, відповідачку та ОСОБА_7 в
рівних частках. Також державним
нотаріусом були видані свідоцтво про
право на спадщину за законом на імя
позивача на інше спадкове майно в
Рішенням Миколаївського районного
суду Миколаївської області від 03
грудня 2009 року ОСОБА_4 на право
приватної власності на землю серії І-МК
№040364 від 10.07.2000 року та серії І-МК № 040366
від 10.07.2000 року на імя ОСОБА_1 та ОСОБА_3
визнано недійсними , оскільки видано
два ОСОБА_4 з різними номерами на дві
особи.

Зі змісту рішення Миколаївської
міської ради від 11.05.2000 року за № 1824
вбачається, що у власність ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 передано земельну ділянку у
спільну сумісну власність для
обслуговування будинку.

Згідно положень ст..ст. 368-370 ЦК України,
у разі виділу частки із майна, що є у
спільній сумісній власності,
вважається, що частки кожного з
співвласників є рівними, якщо інше не
встановлено домовленістю між ними ,
законом або рішенням суду. Отже, є всі
підстави вважати, що частки ОСОБА_3 та
позивача у праві спільної власності на
спірну земельну ділянку є рівними,
враховуючи також, що і частки у праві
спільної часткової власності на
житловий будинок, для обслуговування
якого і надана ця земельна ділянка,
також є рівними.

У відповідності до ст. 1267 ЦК України,
частки у спадщині кожного із
спадкоємців за законом є рівними, якщо
розмір часток не змінено за письмовою
згодою спадкоємців між собою,
посвідченою нотаріально. Згідно ст. 1225
ЦК, право власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на загальних
підставах, із збереженням її цільового
призначення.

Враховуючи, що спадкодавець за життя
отримав частину земельної ділянки у
відповідності до вимог ЗК України,
рішення Миколаївської міської ради про
надання у власність земельної ділянки
є чинним, отримав правовстановлюючий
документ ОСОБА_4 акт на право приватної
власності на земельну ділянку, але який
в подальшому був визнаний недійсним
виключно з підстав допущення технічних
помилок при його видачі, суд приходить
до висновку, що позов підлягає
задоволенню на підставі ч. 1 ст.1225, ст.ст.
1226, 1268-1270 ЦК України.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.14, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права власності на земельну ділянку в
порядку спадкування за законом –
задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в
порядку спадкування за законом на 12
частки земельної ділянки по вул.
Ходченка, 22 в м. Миколаєві, загальною
площею 1000 кв.м., в порядку спадкування
за законом після смерті ОСОБА_3.

Заочне рішення може бути оскаржене
відповідачем шляхом подачі заяви про
його скасування до Центрального
районного суду м. Миколаєва протягом
десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через
Центральний районний суд м. Миколаєва
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення .

Суддя
О.А. Гуденко