Справа № 1527/2-6608/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" грудня 2012 р.

Суворовський районний суд м.Одеси у
складі:

головуючої одноособово судді - Середи
І.В.,

при секретарі - Семко М.О.,

за участю:

представника позивача - Онищак Т.В.,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду №9 в м.Одесі
цивільну справу за позовом відділення
виконавчої дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Суворовському
районі м.Одеси до ОСОБА_2 про стягнення
збитків,

ВСТАНОВИВ:

Відділення виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України в Суворовському
районі м.Одеси (далі ВВДФСС) звернулося
до суду з позовом до ОСОБА_2 про
визнання потерпілим та цивільним
позивачем, а також стягнення збитків на
загальну суму 53540,33 грн..

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
ОСОБА_2 з 13 січня 2003 року до 23 червня 2011
року займав посаду начальника
відділення. 18 березня 2011 року
прокуратурою Суворовського району
м.Одеси була порушена кримінальна
справа за фактом службового підлогу
посадової особи ВВДФСС та
привласнення чужого майна, шляхом
зловживання посадовою особою своїм
службовим становищем за попередньою
домовленістю групи осіб, за ознаками
злочинів, передбачених ч.1 ст.366 КК
України та ч.3 ст.191 КК України. 22 червня
2011 року видана постанова про
притягнення у якості обвинуваченого у
скоєнні злочину. Виходячи з матеріалів
кримінальної справи, відповідач,
знаходячись на посаді начальника
ВВДФСС своїми діями завдав Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань України збитки на загальну
суму 53540,33 грн.. 6 жовтня 2011 року
постановою Суворовського районного
суду м.Одеси кримінальна справа №1-737
за обвинуваченням ОСОБА_2 за скоєння
злочинів, передбачених ст.ст.364 ч.1 та 366
ч.1 КК України була закрита на підставі
пп. «в», «г»ст.1 Закону України «Про
амністію у 2011 році»та ОСОБА_2 звільнено
від кримінальної відповідальності.

Після збільшення позовних вимог ВВДФСС
просило стягнути 63260,33 грн.,
обґрунтовуючи їх тим, що під час
проведення ревізії цільового та
законного використання коштів було
встановлено фінансове порушення
начальником ВВДФСС на загальну суму 9720
грн., що виразилося в необґрунтованій
витраті грошових коштів в 2010 році, а
саме придбанні сечоприймачів
«Урацел»ТОВ «Експрес-Мед»в порушення
вимог п.9 ст.9 Закону України «Про
ліцензування певних видів
господарської діяльності»та п.1
Порядку державної реєстрації медичної
техніки та виробів медичного
призначення, затвердженого постановою
КМУ від 9 листопада 2004 року №1497.

В судовому засіданні представник
позивача підтримала позовні вимоги в
повному обсязі та зазначила, що вина
відповідача доказана під час розгляду
кримінальної справи, тому посилалася
на норми ч.1,4 ст.60 та ч.4 ст.61 ЦПК України,
а також ст.1166 ЦК України.

Відповідач заявлені вимоги не визнав
вказуючи на те, що він не є матеріально
відповідальною особою, його вина не
була доведена, нічого в його діях
кримінального не має, придбання
сечоприймачів здійснювалося за
висновком лікарів, необхідна для
ОСОБА_3 їх кількість була отримана,
здійснювалося прибирання приміщень та
прибудинкової території, він навпаки,
працюючи на посаді начальника
намагався забезпечити відділення усім
необхідним, ніколи ні в чому не було
потреби.

Вислухавши представника позивача,
відповідача, свідків, дослідивши
матеріали цивільної справи та
кримінальної справи №1-737/2011 р., суд
приходить до наступного.

Як видно із матеріалів справи згідно з
наказами №01-6-К від 12 січня 2003 року та
№01-86-к ОСОБА_2 був прийнятий на посаду
начальника ВВДФСС де працював з 13
січня 2003 року до 23 червня 2011 року.

Згідно з положенням про ВВДФСС
затвердженим наказом управління №207
від 22 грудня 2006 року начальник виконує
керівництво діяльністю відділення,
розпоряджається грошовими коштами в
межах затвердженого кошторису витрат
на утримання відділення та майном
відділення відповідно до чинного
законодавства, укладає договори від
імені виконавчої дирекції Фонду, несе
персональну відповідальність за
виконання покладених на відділення
задач та прийнятих ним рішень.

6 жовтня 2011 року Суворовським районним
судом м.Одеси ОСОБА_2 було звільнено
від кримінальної відповідальності за
вчинення злочинів, передбачених
ст.ст.364 ч.1 і 366 ч.1 КК України на підставі
пп.«в», «г»ст.1 Закону України «Про
амністію у 2011 році», провадження по
кримінальній справі за його
обвинуваченням закрито.

Розмір збитків які просить стягнути
позивач у розмірі 53540,33 грн. був
встановлений висновком експерта №74
від 20 червня 2011 року, наданим під час
проведення досудового слідства, а в
розмірі 9720 грн. -актом ревізії
цільового та законного використання
коштів Відділення виконавчої дирекції
Фонду соціального страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань України в
Суворовському районі за період з 01
липня 2010 року по 01 жовтня 2011 року №07-19/786
від 15 грудня 2011 року (а.с.66,98-102).

Допитані в судовому засіданні свідки
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтвердили в
судовому засіданні здійснення
прибирання приміщень, однак яким чином
кошти розподілялися їм не відомо,
технікою відділення було забезпечено.

Звертаючись до суду з позовом ВВДФСС
обґрунтовувало свої вимоги ст.1166 ЦК
України.

Судом встановлено, що відповідач
працюючи начальником ВВДФСС саме під
час виконання службових обов'язків,
вчиняв дії, які містять ознаки злочину.

Враховуючи встановлені судом
обставини, суд вважає, що виниклі
правовідносини регулюються саме
нормами Кодексу законів про працю
України виходячи з наступного.

Відповідно до ст.130 КЗпП України
працівники несуть матеріальну
відповідальність за шкоду, заподіяну
підприємству, установі, організації
внаслідок порушення покладених на них
трудових обов'язків. При покладенні
матеріальної відповідальності права
та матеріальні інтереси працівників
гарантуються шляхом встановлення
відповідальності тільки за пряму
дійсну шкоду, лише в межах і порядку,
передбачених законодавством, і за
умови, коли така шкода заподіяна
підприємству, установі, організації
винними, протиправними діями
(бездіяльністю) працівника. Ця
відповідальність, як правило,
обмежується певною частиною заробітку
працівника і не повинна перевищувати
повного розміру заподіяної шкоди, за
винятком випадків, передбачених
законодавством. За наявності
зазначених підстав і умов матеріальна
відповідальність може бути покладена
незалежно від притягнення працівника
до дисциплінарної, адміністративної чи
кримінальної відповідальності.

В силу пункту 3 ч. 1 ст.134 КЗпП України
відповідно до законодавства
працівники несуть матеріальну
відповідальність у повному розмірі
шкоди, заподіяної з їх вини
підприємству, установі, організації, у
випадках, коли шкоди завдано діями
працівника, які мають ознаки діянь,
переслідуваних у кримінальному
порядку.

Як вказано в пункті 3 постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику в справах про відшкодування
шкоди, заподіяної підприємствам,
установам, організаціям»від 29 грудня
1992 року №14, підставами покладення на
працівника матеріальної
відповідальності є: протиправність
діяння (порушення норм трудового
законодавства або покладених на нього
трудових обов'язків), наявність прямої
дійсної шкоди, під якою розуміють
втрату, погіршення або зниження
цінності майна, необхідність для
підприємства, установи, організації
провести затрати на відновлення,
придбання майна чи інших цінностей або
провести зайві, тобто викликані
внаслідок безпосереднього порушення
працівником трудових обов'язків,
грошові виплати; наявність причинного
зв'язку між протиправною поведінкою та
шкодою; вина працівника у вигляді
умислу або необережності.

Відповідно до вимог ст.11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Оскільки ВВДФСС підстав
обґрунтування вимог не змінювали, а
наполягали саме на застосуванні норм
ст.1166 ЦК України, суд вважає, що з таких
підстав позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.10,11,60,212,213-215 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити відділенню виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань України в Суворовському
районі м.Одеси в задоволенні позовних
вимог .

Рішення може бути оскаржено в
апеляційний суд Одеської області через
Суворовський районний суд м.Одеси
протягом десяти днів з дня його
оголошення.

Суддя: