РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2012 року Справа № 1707/700/2012

Зарічненський районний суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Корсуна В. Я.

при секретарі судового засідання Савич Ж. В.

за участі сторін

позивача ОСОБА_1

відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Зарічне Рівненської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Зарічненського районного суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, у якому просила зобовязати відповідачів усунути недоліки, а саме засипати, викопані водойми на відстань 3-х метрів від її огорожі, прибрати насипаного відповідачами вала навпроти підїзду до її хліва, загородити загорожу належним чином та прибрати дерево, яке ламає дах її літньої кухні.

Позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що біля 5-ти років її сусіди відповідачі у справі розгородили загорожу, яка межувала між їх земельними ділянками, що постійно завдає шкоду як городу позивача, так і її здоровю, оскільки сторони проживають біля річки Стир, то вся худоба, яка випасається та знаходиться поблизу заходить на територію позивача і завдає шкоди.

Десь у першій декаді листопада 2011 року відповідачі незаконно викопали дві водойми. Вказані водойми, як стверджує позивач, викопані рівно по межі, а місцями і більше.

Позивач зазначає, що 30 листопада 2011 року зверталася до Зарічненської сільської ради. Комісія склала акт про порушення. На підставі даного акта відповідачам видали припис, яким зобовязали усунути вказані недоліки до 15.04.2012 року, але до цього часу абсолютно нічого не зроблено.

Також позивач вказує, що відповідачі на власний розсуд встановили межу, незважаючи на те, що межа встановлена ще у 1961 році.

На початку червня 2012 року, зазначає позивач у позовній заяві, відповідач ОСОБА_3 перебуваючи у стані алкогольного спяніння прийшов до позивача і почав зводити з нею стосунки. Позивач викликала дільничного інспектора і внаслідок цього у неї стався гіпертонічний криз.

11 червня 2012 року позивач повторно звернулася до Зарічненської сільської ради. На її вимогу було складено акт про порушення.

До початку розгляду судом справи по суті позивач уточнила позовні вимоги. У заяві про уточнення позовних вимог позивач зазначає, що законність користування нею земельною ділянкою підтверджується планом забудови, який додано до позову, а також, окрім вказаного у позовній заяві, посилаючись на ст. ст. 103, 106, 158 Земельного кодексу України просить зобовязати відповідачів усунути перешкоди у користуванні нею земельною ділянкою, а саме засипати викопані водойми, прибрати насипаний ними вал піску, відновити огорожу по лінії межі та прибрати дерево, яке ламає дах її літньої кухні.

Крім того, позивачем надано суду додаткові докази, які приєднано до матеріалів справи.

Відповідачі письмових заперечень на позовну суду не надали. У судовому засіданні проти позову заперечували та зазначали, що перешкод у користуванні позивачем його земельною ділянкою не чинять. Вказували, що огорожа по лінії межі сторін станом на момент розгляду справи відновлена, насипаний вал піску навпроти земельної ділянки ОСОБА_1 прибраний, а водойма, яка заходила на самовільно зайняту земельну ділянку частково засипано, а відповідну зайняту ділянку звільнено.

Заслухавши пояснення сторін, покази свідків, розглянувши подані сторонами заяви та докази, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин суд приходить до наступного висновку.

За правилами ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Положеннями ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивачем в силу ст. 60 ЦПК України не надано безспірних доказів щодо порушення її права користування на неї відповідачами.

В обґрунтування своїх позовних вимог щодо усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою позивач посилається на ст. 103 Земельного кодексу України, яка передбачає зміст добросусідства та способи захисту прав на земельні ділянки. Вказані норми закону регулюють відносини між власниками та землекористувачами земельних ділянок в Україні.

Право власності на землю або право користування земельною ділянкою у громадян виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж у натурі та отримання документа, який посвідчує це право.

Відповідно до діючого земельного законодавства України встановлення меж земельних ділянок у натурі віднесено до компетенції землевпорядних організацій.

У зв'язку з вищевикладеним, оскільки, незважаючи на неодноразове розяснення судом змісту статті 60 ЦПК України, суду не надано документів, які б підтверджували встановлення меж земельної ділянки позивача у натурі землевпорядними організаціями, а також не надано документів, які б підтверджували право позивача на земельну ділянку, суд вважає, що у позові про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою слід відмовити у звязку з недоведеністю.

Судові витрати слід покласти на позивача на підставі ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 88, 212 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Рівненської області через Зарічненський районний суд Рівненської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. Я. Корсун