Справа №6111/12 Головуючий у суді у 1 інстанції - Рунов
Номер провадження 22-ц/1890/1334/12 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

21 червня 2012 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ільченко О. Ю.,

суддів - Гагіна М. В. , Криворотенка В. І. ,

з участю секретаря судового засідання - Василенко В.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 травня 2012 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3

про розірвання шлюбу та стягнення аліментів

в с т а н о в и л а:

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 травня 2012 року позов задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, зареєстрований 08червня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції, актовий запис № 741.

Зобовязано стягувати з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_3, аліменти у розмірі 1/4 частини з всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, до досягнення нею повноліття та аліменти сплачувати матері дитини ОСОБА_2, починаючи стягнення з 03 травня 2012 року.

В іншій частині вимог відмовлено. Вирішено питання судового збору.

В апеляційній скарзі позивачка, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та права, просить зазначене рішення змінити в частині стягнення аліментів, витребувати у відповідача довідку про доходи та вирішити питання про виклик свідків. При цьому посилається на те, що відповідач майже не виділяв грошових коштів на утримання, розвиток, відпочинок та лікування їх спільної дитини.

Заслухавши пояснення апелянта, яка підтримала апеляційну скаргу, заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи та визначився у спірних правовідносинах і дійшов обґрунтованого висновку щодо задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача аліментів в розмірі ? частини з всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання малолітньої дитини.

Задовольняючи позов, суд виходив з того що, відповідач є батьком дитини, тому вважав необхідним стягнути з нього аліменти на дитину. Також суд зважав на те, що позивачка не надала доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати, тому дійшов обґрунтованого висновку, що вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню від дня пред'явлення позову, а за минулий час з квітня 2009 року задоволенню не підлягають.

Із матеріалів справи вбачається, що сторони у свідоцтві про народження записані батьками дитини, ОСОБА_4, 29 листопада 2008 року. (а.с. 5)

Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 вересня 1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі і виплачуються щомісячно.

Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 2 ст. 182 цього кодексу встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач працює у ПАТ «Сумське МНВО ім. М.В. Фрунзе» і його середньомісячна заробітна плата становить 4 692,71 грн. (а.с. 7)

Враховуючи дохід батька дитини, суд першої інстанції у відповідності до зазначених норм матеріального права вірно визначив аліменти на утримання малолітньої дочки у розмірі ? частини з всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Статтею 12 Закону України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» передбачено, що з 01 квітня 2012 року прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років становить 911 грн. Тобто, на дитину має стягуватись не менше 273,30 грн. Враховуючи заробітну плату відповідача в середньому на утримання дочки з нього стягуватиметься ? частина доходу, що перевищуватиме 30 % прожиткового мінімуму для дитини до 6 років.

Доводи апелянта про те, що вона має право на більший розмір аліментів, а саме 1/3 частину доходів відповідача, не ґрунтуються на матеріалах справи, оскільки нею не надано доказів того, що у звязку з хворобливим станом дитини вона несе додаткові витрати на лікування. Про це в справі відсутні довідки медичних закладів. До того ж позов з цих підстав не заявлявся.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, доводи апеляційної інстанції не містять доказів, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

За викладених обставин і фактів, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення скарги та скасування рішення суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 травня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набрала законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -