справа №2-9670/11
31 січня 2012 року          Жовтневий
районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді –Брага А.В.,
при секретарі –Лампіки О.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1»до
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості –
03 жовтня 2011 року до Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська
звернувся із вищевказаним позовом
представник позивача, пославшись в
обґрунтування позовних вимог на те, що
26 квітня 2010 року між позивачем та
відповідачем укладено кредитний
договір, за умовами якого позивачем
відповідачу надані кредитні кошти в
відповідач зобов’язався повернути
кредитні кошти до 26 квітня 2011 року,
сплативши відповідні відсотки за
користування кредитом, а також інші
обов’язкові платежі. Оскільки
відповідач взяті на себе договірні
зобов’язання належним чином не
виконав, представник позивача
звернувся до суду із даним позовом, в
якому просив суд стягнути з
відповідача на користь позивача суму
заборгованості, яка станом на 06 вересня
представник позивача просив суд
покласти на відповідача судові
Сторони в судове засідання не
з’явились, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлялись
належним чином. При цьому, від
представника позивача надійшла
письмова заява про розгляд справи за
його відсутності, в якій вказаний
представник зазначив, що позовні
вимоги підтримує в повному обсязі,
проти ухвалення заочного рішення не
Враховуючи дані обставини, суд вважає
за можливе на підставі ст.ст.169, 224 ЦПК
України здійснити розгляд даної
цивільної справи в заочному порядку
відповідно до Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК
України, а також без здійснення
фіксування судового процесу за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу у відповідності до
ст.197 ч.2 ЦПК України.
Дослідивши матеріали цивільної справи,
суд приходить до наступного висновку з
Судом встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.
В судовому засіданні встановлено, що
між позивачем, як кредитором, та
відповідачем, як позичальником, 26
квітня 2010 року укладено кредитний
договір №254, за умовами якого позивач
зобов’язався надати відповідачу
свою чергу, відповідач зобов’язався
повернути вказані кредитні кошти до 26
квітня 2011 року щомісячними платежами
відповідно до графіку, сплатити 25%
річних за користування кредитними
коштами, а також інші обов’язкові
платежі. За неналежне виконання
зобов’язань із своєчасного повернення
суми кредиту, сплати відсотків за
користування кредитом позичальник
сплачує банку штраф в розмірі 25% від
суми неналежно виконаного грошового
зобов’язання. Викладені обставини
підтверджуються копією кредитного
договору №254 від 26 квітня 2010 року.
Із матеріалів справи встановлено, що
відповідач не виконав належним чином
взяті на себе договірні зобов’язання
за кредитним договором №254 від 26 квітня
2010 року, внаслідок чого утворилась
заборгованість, розмір якої станом на
гривень, з яких 4310,47 гривень
–заборгованість по кредиту, 709,87
гривень –заборгованість по сплаті
процентів за користування кредитом, 525
гривень –заборгованість по сплаті
комісії за розрахункове
обслуговування кредиту, 5873,73 гривень
–штраф за пропуск платежів, за
несвоєчасне повернення кредиту, сплату
процентів за користування кредитом.
Викладене підтверджується розрахунком
заборгованості за кредитним договором
№254 від 26 квітня 2010 року станом на 06
Правовідносини, які виникли між
сторонами, окрім положень вказаного
вище договору, врегульовані нормами
Цивільного кодексу України.
Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.
Відповідно до норм ст.ст.11, 525, 629 ЦК
України підставами для виникнення
цивільних прав та обов’язків, зокрема,
є договір, який є обов’язковим для
виконання сторонами, одностороння
відмова від зобов’язання або
одностороння зміна умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Різновидом
договору є кредитний договір, який
обов’язково укладається в письмові
формі (ст.1054, 1055 ЦК України).
Нормою ст.1054 ЦК України визначено, що за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові в розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.
Згідно до ст.526 ЦК України зобов’язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу. Частиною 1 ст.530 ЦК
України передбачено, що якщо у
зобов’язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України
порушенням зобов’язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов’язання
(неналежне виконання). У разі порушення
зобов’язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема сплата неустойки,
різновид якої є штраф (ст.549 ЦК України).
При цьому право на неустойку виникає
незалежно від наявності у кредитора
збитків, завданих невиконанням або
неналежним виконанням зобов’язання
(ст.550 ЦК України).
Нормою ст.625 ч.1 ЦК України передбачено,
що боржник не звільняться від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов’язання.
Згідно ст.16 ЦК України однією із форм
судового захисту цивільних прав та
інтересів є примусове виконання
Отже, вирішуючи питання щодо позовних
вимог позивача за кредитним договором
№254 від 26 квітня 2010 року, приймаючи до
уваги, що в судовому засіданні знайшов
підтвердження факт укладення між
позивачем та відповідачем даного
договору із дотриманням вимог діючого
законодавства, а також встановлено
невиконання відповідачем, на відміну
від позивача, своїх зобов’язань за
даним договором, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги є
обґрунтованими, однак підлягають
частковому задоволенню –шляхом
стягнення з відповідача на користь
позивача суми боргу в розмірі 5645,34
Підставою для такого рішення суду є
застосування судом положень ст.551 ч.3 ЦК
України, згідно яких розмір неустойки
може бути зменшений за рішенням суду,
якщо він значно перевищує розмір
збитків, та за наявності інших
обставин, які мають істотне значення. З
цього приводу слід відзначити, що
відповідно до ст.549 ЦК України
різновидом неустойки є штраф, який
позивач за даним позовом нарахував
відповідачу в сумі 5873,73 гривень, в той
час як сума основного боргу складає
несплачених відсотків та комісії –5545,34
гривень, що менше суми штрафу. За таких
обставин суд вважає за необхідне
зменшити розмір штрафу, що підлягає
стягненню, до 100 гривень, що пропорційно
зменшує до 5645,34 гривень загальний
розмір заборгованості, який підлягає
стягненню з відповідача.
Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд на підставі ст.88 ЦПК
України, враховуючи результат
вирішення справи, вважає за необхідне
стягнути з відповідача на користь
позивача, понесені останнім при
зверненні до суду судові витрати по
сплаті судового збору (державного мита)
на суму 56,45 гривень та витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи у розмірі 120 гривень,
сплата яких підтверджується
відповідними платіжними дорученнями.
На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст.11, 15, 16, 525, 526, 530, 549, 550, 551, 610, 611, 625, 629,
1054, 1055 Цивільного кодексу України,
ст.ст.10, 11, 57, 60, 88, 110, 209, 212-215, 224-232 ЦПК
України, суд –
Позов –задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
ОСОБА_1»заборгованість за кредитним
договором №254 від 26 квітня 2010 року в
сумі 5645,34 гривень.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Всеукраїнський ОСОБА_1»судові витрати
у справі у вигляді судового збору
(державного мита) в розмірі 56,45 гривень
та витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в розмірі
Рішення суду набирає законної сили в
порядку передбаченому ст.ст.223, 232 ЦПК
України.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача про перегляд
заочного рішення, яка може бути подана
відповідачем протягом десяти днів з
дня отримання копії рішення.

Заочне рішення суду може бути
оскаржено позивачем в апеляційному
порядку до апеляційного суду
Дніпропетровської області через суд
першої інстанції шляхом подання
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя          А.В. Брага