Справа № 2/0519/4435/2012
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 листопада 2012 року м. Маріуполь
Суддя Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, розглянувши позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Житлово-комунальне підприємство «Житло-Плюс»про виділ в натурі частки квартири, усунення перешкод у користуванні квартирою, визначення порядку користування квартирою та вселення,
Позивач звернувся до суду із вказаною заявою до відповідачів, відповідно до якої просить виділити йому в натурі жилу кімнату площею 9,2 кв. метрів у квартирі АДРЕСА_1; коридор вбиральню, кухню та лоджію залишити у загальному користуванні.
В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає, що 18.05.1985 року на родину з чотирьох чоловік було виділено квартиру АДРЕСА_2. Договір найму вказаної квартири було укладено з ОСОБА_3В.В 1994 році між позивачем та ОСОБА_3 було укладено шлюб, з 26.12.1995 року позивач зареєструвався у спірній квартирі та постійно мешкав там. Проте, з 2005 року позивач фактично не мешкає за місцем своєї реєстрації у квартирі АДРЕСА_1, оскільки йому чинять перешкоди у цьому. В 2006 році шлюб, укладений між позивачем та ОСОБА_3 було розірвано. Внаслідок того, що позивачу чинять перепони у здійсненні ним права користування спірною квартирою, вважає за необхідне встановити порядок користування спірною квартирою. З огляду на викладене позивач вважає за необхідне визначити порядок користування спірним жилим приміщенням, оскільки спірна квартира не можу бути переобладнана у окремі квартири із самостійними виходами.
Ухвалою суду від 26.10.2012 року вказаний позов було залишено без руху у зв'язку із порушенням при його подачі вимог ст. 119 Цивільного процесуального кодексу України.
Відповідно до ч.2 п. 5, 6 ст.119 ЦПК України позивач повинен викласти обставини, якими обґрунтовує свої вимоги, зазначити докази, що підтверджують кожну обставину.
Відповідно до посилань, які містяться у позовній заяві ОСОБА_2, спірна квартира АДРЕСА_2 відноситься до державного житлового фонду, спірною квартирою сторони користуються в якості наймачів, договір найму було укладено з ОСОБА_3
Проте, в порушення вимог п. 5,6 ст. 119 ЦПК України до матеріалів позовної заяви ОСОБА_2 не додано копії договору найму, на якій позивач посилається у своєму позові або іншого документу, який б підтверджував право користування сторін у справі спірною квартирою. В матеріалах, які додано до позову ОСОБА_2 взагалі відсутні відомості, які б свідчили про правові підставі мешкання відповідачів у спірній квартирі.
Крім того в матеріалах, які додано до позову ОСОБА_2 міститься копія особового рахунку на квартиру АДРЕСА_3, в якому зазначено зареєстрованим у спірній квартирі позивача ОСОБА_2 У вказаному особовому рахунку містяться відомості щодо розділу особових рахунків на підставі рішення суду від 12.03.2007 року. Але, до матеріалів позовної заяви, в порушення вимог ст. 119 ЦПК України, позивачем не додано копії рішення суду, посилання на яке мітиться у особовому рахунку на ім'я ОСОБА_2, на підставі якого було розділено особові рахунки на квартиру АДРЕСА_2.
Вважаю за необхідне зазначити, що правовідносини, які складаються між наймачами жилого приміщення, якими є позивач та відповідачі у справі, як виходить з позовної заяви, врегульовано нормами Житлового кодексу України.
Так, відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Отже діючим законодавством передбачено право сторони на звернення до суду із позовом про встановлення порядку користування жилим приміщенням, якщо сторони не можуть дійти до згоди у добровільному порядку.
Одночасно Цивільним кодексом України встановлено право громадян на судовий захист права приватної власності, яке здійснюється, зокрема, шляхом розгляду справ,про визначення порядку володіння, користування і розпорядження майном, що є спільною власністю.
Частиною 1 ст. 364 ЦК України встановлено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Відповідно до роз'яснень, які містяться у постанові № 20 Пленуму ВСУ від 22.12.1995 року, квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.
З огляду на викладене позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають уточненню, оскільки відповідно до мотивувальної частини позовної заяви ОСОБА_2, позивач посилається на порушення відповідачками його прав користувача жилого приміщення квартири АДРЕСА_2, внаслідок чого ОСОБА_2 вважає за необхідне визначити порядок користування вказаним жилим приміщенням. При цьому у прохальній частині свого позову ОСОБА_2 просить виділити йому в натурі жилу кімнату, площею 9,2 кв. метрів у вказаній квартирі. Заявляючи такі позовні вимоги позивачем у його заяві не наведено правових обгрунтувань таких вимог, оскільки, як було зазначено вище, позовні вимоги про виділ в натурі частки з майна можуть бути заявлені співвласником цього майна, тоді як до матеріалів позовної заяви не додано жодного документу, який б свідчив про право спільної часткової власності ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на квартиру АДРЕСА_2.
Відповідно до ч. 5 ст. 119 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України) до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору. Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру.
Згідно із п. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»№ 3674-VІ від 08.07.2011 року, за подання до суду позовної заяви майнового характеру судовий збір складає 1 відсоток ціни позову, але не менш 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3-х розмірів мінімальної заробітної плати.
При подачі позовної заяви позивачем було порушено вказані вимоги, а саме не сплачено судовий збір. При цьому у позові ОСОБА_2 зазначено, що позивач на теперішній час не має можливості визначити вартість спірної квартири, з огляду на викладене ОСОБА_2 просить розстрочити сплату судового збору до ухвалення судом рішення у справі,посилаючись на ст. ст. 80, 82 ЦПК України.
Вважаю за необхідне зазначити, що порядок розстрочення та відстрочення сплату судового збору врегульовано ст. 8 Закону України «Про судовий збір»№ 3674-VІ від 08.07.2011 року, відповідно до якої передбачено право суду, враховуючи майновий стан сторони, своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі. У даному конкретному випадку відсутні підстави для відстрочення сплати ОСОБА_2 судового збору у справі, оскільки причини не сплати судового збору, на які посилається позивач, не можуть бути підставою для відстрочення або розстрочення сплати судового збору.
В наданий судом строк в перебігу п'яти днів з моменту отримання ухвали про залишення позову без руху, позивачем не були усунені порушення ст.119 ЦПК України, не уточнено позовні вимоги, не надано доказів по справі, у звязку з чим позовна заява відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України вважається неподаною і повертається позивачці.
На підставі викладеного, керуючись ст. 121 ЦПК України,

У Х В А Л И В :
Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Житлово-комунальне підприємство «Житло-Плюс»про виділ в натурі частки квартири, усунення перешкод у користуванні квартирою, визначення порядку користування квартирою та вселення вважати неподаною та повернути позивачу.
Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення.
Суддя Жовтневого районного
суду м. Маріуполя О. Л. ОСОБА_1