Справа № 1510/212/12
Провадження № 2/1510/1614/12
УХВАЛА

31 серпня 2012 року

Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Пащенко Т.П.

при секретарі Топтигіній О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїлі справу за заявою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду з клопотанням про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, яке належить ОСОБА_3, а саме на: будівлю табору праці та відпочинку в с. Першотравневе по вул. Піонерській,1 в тому числі на систему крапельного зрошення молодих виноградників, водонасосну станцію та водопровід технічної води; обєкт нерухомості, розташований в м. Ізмаїл по вул. Комсомольській,130; домобудівлю №256 б по вул. Нахімова в м. Ізмаїлі; автомобіль ВАЗ21214, 2002 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1; автомобіль SSANG YONG 2005 року випуску, реєстраційний номер ВН 6825АІ, зазначаючи, що відповідач має намір реалізувати зазначене майно.

Ознайомившись з заявою та дослідивши матеріали цивільної справи, вважаю, що у задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити, з наступних підстав.

У відповідності до ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Частиною 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи.

Таким чином, оскільки виходячи з положень ч.1 ст. 152 ЦПК України арешт накладається на майно, яке належить відповідачу, та в звязку з тим, що в матеріалах справи відсутні відомості щодо належності відповідачу майна зазначеного в клопотанні, а саме: будівлі табору праці та відпочинку в с. Першотравневе по вул. Піонерській,1; автомобілю ВАЗ21214, 2002 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1; автомобілю SSANG YONG 2005 року випуску, реєстраційний номер ВН 6825АІ, суд приходить до висновку що клопотання не обґрунтоване та не законне.

Також, як вбачається з відповіді на запит суду відділення реєстраційно-екзаменаційної роботи ДАІ з обслуговування м. Ізмаїл, Ізмаїльського та Кілійського районів №1690 від 03.07.2012 року на імя ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, транспортні засоби не зареєстровано.

Крім того, в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року розяснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Тому, суд вважає, що прохання заявника накласти арешт на систему крапельного зрошення молодих виноградників, водонасосну станцію та водопровід технічної води також не підлягаючим задоволенню, оскільки як вбачається з позовної заяви ОСОБА_2 система крапельного зрошення молодих виноградників, водонасосна станція та водопровід технічної води не є предметом спору, тобто між сторонами не має спору щодо зазначеного майна.

Що стосується накладення арешту на інше майно зазначене в заяві про забезпечення позову позивачем не надано доказів в підтвердження того, що відповідач має намір продати вказане майно.

Разом з тим п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розяснено, що вирішуючи питання щодо застосування певного виду забезпечення позову, суди повинні виходити з того, що наведений у ч.1 ст. 152 ЦПК України перелік видів такого забезпечення не є вичерпним, тому за наявності відповідного клопотання можуть бути застосовані й інші його види, але з урахуванням обмежень, установлених ч.4 зазначеної статті. Недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Як вбачається з матеріалів справи згідно постанов Ізмаїльського міськрайоного управління юстиції відкрито виконавче провадження ВП 22163125, ВП 23541438, ВП 15969510 з виконання наказів господарського суду Одеської області від 27.04.2009 року, від 05.10.2009 року та від 26.11.2010 року, які набрали законної сили.

Отже, заява також не підлягає задоволенню також і у звязку з тим, що заявник просить забезпечити позов накладенням арешту на майно, який може зупинити виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Крім того, згідно п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Оскільки, зазначені виконавчі провадження відкриті у звязку з виконанням наказів господарського суду Одеської області від 27.04.2009 року, від 05.10.2009 року та від 26.11.2010 року, якими стягнуто з ФОП ОСОБА_3 на користь ВАТ «Харчовик», ВАТ «ОСОБА_4 Аваль» та ТОВ «Хімагромаркетинг» грошових коштів, суд вважає, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_3 буде порушувати права зазначених підприємств.

В звязку з вищевикладеним, суд вважає, що в задоволенні вищезазначеної заяви про забезпечення позову необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.151-153, 210 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-ти денний строк з дня отримання копії ухвали апеляційної скарги.

Суддя: Т. П. Пащенко