Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 травня 2012 року м. Токмак

Токмацький районний суд Запорізької області у складі головуючого судді: Новікової Н.В., при секретарі: Морозовій О.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобовязання виконання договірних зобовязань в натурі та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору оренди землі,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просила зобовязати відповідача до виконання договірних зобовязань в натурі, шляхом визнання за нею права на орендне використання земельної ділянки до 21 червня 2012 року.

В обґрунтування позову зазначено, що 06 грудня 2005 року між мною та ОСОБА_3, яка в теперішній час змінила прізвище на ОСОБА_2 було укладено договір оренди землі 46, предметом якого є використання мною належної їй земельної ділянки з кадастровим номером :07:002:0009 площею 4,51 гектари. Договір був зареєстрований у Токмацькому районному відділі Запорізької регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 21 червня 2007 року за № 46. Пунктом 8 Договору передбачено, що його укладено на п'ять років.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України, в редакції станом на час укладення та набуття чинності договору оренди землі від 06 грудня 2005 року, право на оренду земельної ділянки виникало після укладення договору оренди і його державної реєстрації. При цьому частина третя вказаної ст. 125 прямо забороняла приступати до використання земельної ділянки до державної реєстрації відповідного права.

В листопаді 2011 року позивачка виявила, що на належній відповідачці земельній ділянці, яка знаходиться в її орендному користуванні, без її відома проведено оранку. Після цього я звернулася до відповідачки з листом від 07 грудня 2011 року, в якому просила утриматися від порушень умов Договору. У відповідь Відповідачка надіслала мені лист від 14 грудня 2011 року, у якому фактично в односторонньому порядку відмовилася від виконання Договору у зв'язку із закінченням, на її думку, терміну дії Договору та висунула вимогу повернути їй земельну ділянку.

Відповідно до п. 39 Договору розірвання його в односторонньому порядку не допускається. Слід відзначити, що 01 серпня 2011 року Відповідачка зверталася до мене із заявою про дострокове розірвання Договору, але тоді я відмовила їй в усній формі.

Таким чином відповідачка в порушення ст. 525 ЦК України та п. 39 Договору в односторонньому порядку відмовляється від виконання договірних зобов'язань, що призводить до порушення прав позивача як орендаря за договором, у звязку з чим позивачка звернулася до суду.

Не погодившись з позовом ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1, в якому просила розірвати договір оренди землі, укладений між нею та відповідачкою.

В обґрунтування зустрічного позову зазначила, що вона має на праві власності земельну ділянку, розташовану на території Коханівської сільської ради Токмацького району Запорізької області, площею 4,51 га за цільовим призначенням - веденні товарного сільськогосподарського виробництва, яка 06.12.2005 р. за договором оренди була передана в оренду ОСОБА_1 строком на 5 років, тобто до 06.12.2010 року.

Державна реєстрація вказаного договору відбулася 21.06.2007 року з вини орендаря, який навмисно не квапилася з належним оформленням договору з метою продовжити термін оренди, розуміючи що відповідно до земельного законодавства право оренди виникає з моменту державної реєстрації договору.

Коли закінчився строк дії договору, в серпні 2011 року позивачка за зустрічним позовом звернулася до відповідача з проханням повернути земельну ділянку, з приводу чого відповідач не заперечувала, погодили порядок повернення земельної ділянки. Однак, на початку грудня 2011 року відповідач змінила свою думку, відмовилася повертати землю у зв'язку з чинністю договору та закінченням строку оренди в червні 2012 році.

14.12.2011 р. позивачка повторно звернулася з письмовою заявою до відповідача з вимогою повернути мені земельну ділянку на підставі закінчення строку дії договору оренди, однак заява була залишена без задоволення.

Як на підставу для розірвання договору оренди землі ОСОБА_2 посилається на невідповідність обумовленого договором розміру орендної плати встановленому законом мінімуму, а саме розмір орендної плати менший 3%, що передбачено Указом Президента від 19.08.2008 року № 725

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав з підстав викладених у позові, просив суд його задовольнити; зустрічний позов ОСОБА_2 не визнав, посилаючись на рекомендаційний характер Указу Президента на який посилається ОСОБА_2 як на підставу розірвання договору оренди, просив суд відмовити у його задоволенні.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 позов ОСОБА_1М не визнав просив суд відмовити у його задоволенні; зустрічний позов ОСОБА_2 підтримав просив суд його задовольнити, з підстав викладених у позові.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

06 грудня 2005 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було укладено договір оренди землі 46, предметом якого є використання належної їй земельної ділянки з кадастровим номером :07:002:0009 площею 4,51 гектари. Договір був зареєстрований у Токмацькому районному відділі Запорізької регіональної філії Державного підприємства "Центр державного земельного кадастру при державному комітеті України по земельних ресурсах", про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 21 червня 2007 року за № 46. Пунктом 8 Договору передбачено, що його укладено на п'ять років.

Відповідно до ст. 18 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі набирає чинності після його державної реєстрації.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України, в редакції станом на час укладення та набуття чинності договору оренди землі від 06 грудня 2005 року, право на оренду земельної ділянки виникало після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Таким чином, посилання відповідача ОСОБА_2 на те, що термін дії договору сплив у 2010 року є необґрунтованими, оскільки державна реєстрація договору відбулася 21.06.2007 року, саме після 21.06.2007 року у сторін виникли права та обов'язки, передбачені Договором, в тому числі й стосовно строку оренди. Таким чином Договір набув чинності 21 червня 2007 року і діє п'ять років, тобто до 21 червня 2012 року.

Відповідач ОСОБА_4М в порушення ст. 525 ЦК України та п. 39 Договору в односторонньому порядку відмовляється від виконання договірних зобов'язань, що підтверджується листом ОСОБА_5 від 14.12.2011 р., і що призводить до порушення прав ОСОБА_1М як орендаря за Договором.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України порушені права підлягають судовому захисту.

Враховуючи наведене позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню в повному обсязі.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2, суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі" на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Пунктом "д" ст. 141 Земельного кодексу України як підставу припинення права користування земельною ділянкою передбачено систематичну несплату орендної плати.

Тобто, підставою для розірвання договору оренди землі повинні бути істотність порушень договору або ж систематичність несплати орендної плати. При цьому істотність порушень договору прямо ставиться в залежність від завдання таким порушенням шкоди іншій стороні договору.

Відповідно до положень ст. ст. 22, 1166 ЦК України для висновку про завдання діями чи бездіяльністю шкоди необхідним є довести наявність всіх елементів складу цивільного правопорушення в діянні іншої особи. При цьому саме особа, яка обґрунтовує свої вимоги твердженням про завдання порушенням договору іншою стороною шкоди його (позивача) правам та інтересам, повинна довести наявність складу цивільного правопорушення в діях іншої сторони. Позивачка за зустрічним позовом не обґрунтовує свої вимоги посиланням на положення ч. 2 ст. 651 ЦК України і не посилається на завдання порушенням умов договору шкоди її правам та інтересам.

Посилання позивача ОСОБА_2 на необхідність виплати орендної плати у розмірі 3% від грошової оцінки земельної ділянки є необґрунтованими оскільки договір між сторонами укладено 21.06.2007 року у період дії Указу Президента від 02.02.2002 р. № 92/2002 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян власників земельних ділянок те земельних частко (паїв)», яким був встановлений мінімальний розмір орендної плати у 1,5%, визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки. Вказані вимоги Указу Президента в договорі виконані, що ОСОБА_2 визнає у зустрічному позові.

Указом Президента України № 725/2008 внесено зміни до Указу Президента України № 92/2002 та встановлено розмір орендної плати не менше 3% визначеної відповідно до законодавства вартості земельної ділянки. Цей Указ набрав чинності з дня його опублікування і є обовязковим. В тексті Указу Президента № 725/2008 відсутнє посилання на те, що його дія розповсюджується на договори, укладені до набрання ним чинності, а тому змінити розмір орендної плати можливо лише за згодою сторін.

Враховуючи наведене, у зустрічному позові ОСОБА_2 слід відмовити

Керуючись Законом України «Про оренду землі», ст. 125 ЗК України, ст. ст. 3, 15, 16, 525, 651 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 88, 208, 212, 214-215 ЦПК України суд, -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зобовязання виконання договірних зобовязань в натурі задовольнити повністю.

Зобов'язати ОСОБА_2 до виконання в натурі зобов'язань за договором оренди землі 46 від 06 грудня 2005 року шляхом визнання за ОСОБА_1, права на орендне використання земельної ділянки з кадастровим номером :07:002:0009 площею 4,51 гектари до 21 червня 2012 року, належної ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 107 грн. 30 коп.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання договору оренди землі - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області через Токмацький районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення .

Суддя: /підпис/

З оригіналом згідно:

Суддя: