_____________________________________________________________________________
Справа№2-4336/11
03.04.2012 року, Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого - судді Літвінової І.А.,
секретар судового засідання - Ганєв А.Е.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом заступника прокурора Київського району м. Одеси в інтересах держави в особі ВАТ «Державний ощадний банк України»до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу,
У забезпечення вимог позивача 14 грудня 2006 року з ОСОБА_1 було укладено договір застави майна. Предметом застави є транспортний засіб автомобіль марки NISSAN ALMERA, реєстраційний номер НОМЕР_1.
У якості забезпечення повернення кредиту 14 грудня 2006 року був укладений Договір поруки № 1 (надалі «Договір поруки»), за яким ОСОБА_2 виступила поручителем та зобовязалася відповідати по кредитному договору як солідарний боржник з ОСОБА_1
Представник Прокуратури Київського району м. Одеси підтримав заявлені позовні вимоги.
Представник позивача у судових засіданнях позовні вимоги підтримував, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. У судове засідання 03 квітня 2012 не зявився, сповіщався належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутності.
Відповідачі у судове засідання не зявились, повідомлялись належним чином, про причини неявки до суду не повідомили.
Згідно з ч.4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача сповіщеного належним чином, суд розглядає справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
На підставі ст. 169 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності відповідачів, які не зявились у судове засідання, на підставі матеріалів та доказів, які є в справі.
Вислухавши пояснення представника позивача, представника прокуратури, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України»є правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», яке набуло статусу юридичної особи з моменту внесення запису до Єдиного державного реєстру юридичних та фізичних осіб підприємців.
В забезпечення вимог позивача, що випливають із кредитного договору № 1082-н від 14 грудня 2006 року з ОСОБА_1 було укладено договір застави майна. Предметом застави є рухоме майно, а саме: транспортний засіб автомобіль марки NISSAN ALMERA, реєстраційний номер НОМЕР_1. Право власності заставодавця на майно підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії СБР 330178, зареєстрованим РЕВ 2-го МРВ ДАІ ГУ МВС України в Одеській області від 12 грудня 2006 року
Частиною 1 ст.1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
У якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 14 грудня 2006 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір поруки №1. Відповідно до п.1.1, п.3.1, п.3.2 договору поруки поручитель зобовязується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобовязання за кредитним договором №1082-н від 14 грудня 2006 року. Поручитель відповідає по зобовязанням за кредитним договором перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник. Солідарний боржник залишається зобовязаним перед кредитором до тих пір поки зобовязання по кредитному договору не будуть виконані повністю.
Кредит було отримано відповідачем ОСОБА_1 14 грудня 2006 року, що підтверджується заявою на видачу готівки №521965_001, копія якої додана до матеріалів справи (а.с.23).
Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.
Проте відповідач ОСОБА_1 у порушення умов кредитного договору своєчасно і в повному обсязі не погашав кредит та не сплачував відсотки за користування коштами.
Відповідно до п.3.2.3, п.3.2.4 кредитного договору банк має право у разі порушення позичальником умов договору достроково стягнути кредит та суму нарахованих відсотків та інших платежів, що підлягають сплаті. При виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи відсотками банк вправі здійснити погашення заборгованості, шляхом стягнення з поручителя або видати наказ про примусову оплату боргового зобовязання.
Згідно з п.4.1.1 кредитного договору за порушення взятих на себе зобовязань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті відсотків за користування кредитом, позичальник зобовязується сплатити на користь банка пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла на період за який сплачується пеня, від суми платежу за кожний день прострочення.
За таких обставин суд вважає вимоги позивача про стягнення всієї суми заборгованості обґрунтованими та такими, що відповідають умовам договору та ст.1050 ЦК України.
Згідно зі ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.
Про порушення зобов'язання та необхідність повного погашення боргу відповідачів повідомлено належним чином, але на цей час відповідачі не виконують свої обов'язки щодо погашення боргу та продовжують користуватися отриманими кредитними коштами.
Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків.
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено зобовязання позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, відповідно до ч. 3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.
За ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання.
Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Крім того, у судовому засіданні доведено, що внаслідок невиконання відповідачами кредитного договору позивач поніс додаткові витрати по сплаті державного мита у розмірі 20,56 гривен та 155, 36 доларів США і витрат на ІТЗ судового процесу у розмірі 120 гривен.
Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо необхідності задоволення позовних вимог, вважає їх обґрунтованими і доведеними позивачем та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 57, 88, 208, 209, 213-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 525, 526, 530, 543, 549, 550, 554, 610, 625, 626, 629, 1048, 1050, 1054, 1055 ЦК України, суд
Позовну заяву заступника прокурора Київського району м. Одеси в інтересах держави в особі ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення боргу - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь держави державне мито у розмірі 20 (двадцять) гривен 56 копійок, 77 (сімдесят сім) доларів 90 центів США та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 60 (шістдесят) гривен 00 копійок.
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь держави державне мито у розмірі 20 (двадцять) гривен 56 копійок, 77 (сімдесят сім) доларів 90 центів США та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 60 (шістдесят) гривен 00 копійок.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача.

Суддя : Літвінова І. А.