Справа № 2-69/12
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2012 року Чернігівський районний суд Чернігівської області

в складі:

головуючої судді: Меженнікової С.П.,

при секретарі: Шаргородській М.В.,

з участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4, представника ОСОБА_5 районної державної адміністрації ОСОБА_6,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в місті Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 районної державної адміністрації про зобов»язання знести паркан та прибудову, відновлення межі земельної ділянки, скасування дозволу на видачу будівельного паспорту, відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2011 року ОСОБА_1 звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_3, після неодноразового уточнення та збільшення позовних вимог остаточно просить:

- визнати будівництво паркану та прибудови на земельній ділянці № 409 в садовому товаристві «Весна»такими, що суперечать вимогам чинного законодавства, а саме Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»та п.3.48 ДБН 360-92, та зобов»язати ОСОБА_3 демонтувати паркан і знести прибудову, вказуючи на те, що прибудова побудована на відстані менше ніж 1 м. від межі його земельної ділянки, що призвело до зменшення його земельної ділянки, а паркан має висоту від 2м.15 см. до 1 м.70 см., що не відповідає рішенню загальних зборів садового товариства «Весна» від 14 серпня 2011 року, яким передбачено, що висота паркану не повинна перевищувати 1,30-1,40 м.;

- зобов»язати відповідача ОСОБА_3 відновити межу між земельною ділянкою № 409 та земельною ділянкою № 411 в садівничому товаристві «Весна»у відповідності з даними земельно-кадастрової документації, вказуючи, що встановленням нового паркану ОСОБА_3 порушила межі, які були визначені раніше;

- скасувати дозвіл відділу містобудування та архітектури ОСОБА_5 районної державної адміністрації, на підставі якого 05 грудня 2011 року був виданий ОСОБА_3 будівельний паспорт на забудову земельної ділянки № 409 в садівничому товаристві «Весна»та анулювати даний будівельний паспорт, вважаючи, що будівельний паспорт видано незаконно, оскільки виданий на самовільну забудову, будівництво якої розпочато з порушенням норм ДБН 360-92 так як відстань від конструкції до його земельної ділянки менше 1 м.;

- стягнути з ОСОБА_3 на його користь моральну шкоду в сумі 5000 грн., яка полягає у порушенні звичайного ритму його життя, так як змушений приділяти час для участі в судовому засіданні, для збирання доказів, проведення експертизи, постійні переживання призвели до погіршення стану здоров»я, додаткових витрат коштів та часу.

Також позивач просить стягнути понесені ним витрати на правову допомогу в сумі 1500 грн. та за проведення експертизи в сумі 600 грн.

В попередньому судовому засіданні, ухвалою суду від 16 січня 2012 року залучено третіми особами, що не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача садівниче товариство «Весна»та Старобілоуську сільську раду Чернігівського району Чернігівської області.

Після збільшення позивачем позовних вимог, ухвалою суду від 03 лютого 2012 року, у відповідності до ст.33 ЦПК України, залучена в якості співвідповідача ОСОБА_5 районна державна адміністрація Чернігівської області.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та в заявах про збільшення позовних вимог( а.с.13, 57, 87-89). При обґрунтуванні позовних вимог посилались на експертний висновок складений 16.02.2012р. на а.с. 104-115 та на постанову загальних зборів садового товариства «Весна» від 14.08.2011 р. на а.с.7. Додатково позивач пояснив, що паркан, висотою у 2 м. побудований ОСОБА_3 не по всій довжині їх ділянок, а тільки за прибудовою. Згоди на таку висоту паркану, він не давав.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник проти позовних вимог заперечували, посилаючись на письмові заперечення на а.с.22-24, 76-78, 145-147. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 просили відмовити. Відповідач додатково пояснила, що паркан висотою 2 м. був побудований, з усної згоди ОСОБА_1, лише за прибудовою, довжина якого становить 3 м., інша частина паркану - висотою 1 м.60 см.

Представник відповідача ОСОБА_5 районної державної адміністрації ОСОБА_6 в судовому засіданні 22 лютого 2012 року проти задоволення позовних вимог щодо скасування дозволу на видачу будівельного паспорту та анулювання будівельного паспорту заперечувала, зазначаючи, що виданий відповідачу ОСОБА_3 Будівельний паспорт відповідає вимогам чинного законодавства, а тому відсутні підстави для задоволення вимог в цій частині. Крім того пояснила, що Будівельним паспортом встановлюються лише вимоги для забудови, а щодо наявності порушення будівництва встановлює Архітектурно-будівельна інспекція.

Після оголошеної перерви представник ОСОБА_5 районної державної адміністрації в судове засідання 20 березня 2012 р. не з»явилася.

Представники третіх осіб садівничого товариства «Весна», Старобілоуської сільської ради, Інспекції Державного архітектурно-будівельного контролю в Чернігівській області в судове засідання не з»явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, про свою згоду на участь у справі не заявили, а тому відповідно до ч.3 ст.36 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності третіх осіб.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 підтвердила факт надання усного дозволу позивачем на будівництво паркану, висотою 2 м.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, свідків ОСОБА_8, ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 є членами садівничого товариства «Весна». ОСОБА_1 користується ділянкою № 411 в садівничому товаристві «Весна»з 1986 року, яка на день розгляду справи не приватизована і межує із земельною ділянкою № 409, власником якої згідно Державного акту Серії ЯЖ № 730389, що виданий 09 листопада 2009 року, є ОСОБА_3 (а.с.34).

В серпні 2011 року відповідач ОСОБА_3 розпочала будівництво паркану між своєю земельною ділянкою та земельною ділянкою позивача, а в кінці вересня 2011 року будівництво прибудови на своїй земельній ділянці. Дані обставини не заперечувалися і сторонами в судовому засіданні. Факт самовільного будівництва ОСОБА_3 даної прибудови станом на 22 листопада 2011 року підтверджується постановою № 563, якою вона була притягнута до адміністративної відповідальності (а.с.35).

Після накладення адміністративного стягнення ОСОБА_3 звернулася до відділу містобудування та архітектури ОСОБА_5 районної державної адміністрації та 05 грудня 2011 року на її замовлення було видано Будівельний паспорт на будівництво прибудови до садового будинку на ділянці № 409 в садівничому товаристві «Весна». 06 грудня 2011 року, у відповідності до ст.34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»ОСОБА_3 повідомила Інспекцію держархбудконтролю у Чернігівській області про початок виконання будівельних робіт(а.с.38-43).

Відповідно до ст.27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок може здійснюватися на підставі будівельного паспорта забудови земельної ділянки (далі - будівельний паспорт). У відповідності до п.3.48 ДБН 360-92, граничні розміри площі забудови і поверховості садового будинку та господарських будівель на ділянці встановлюється статутом садівницького товариства чи кооперативу за погодженням з місцевими органами архітектури та містобудування (районними чи обласними). Ці розміри встановлюються за умови забезпечення необхідної площі для ведення господарської діяльності на ділянці та дотримання вимог нормативної тривалості інсоляції територій суміжних ділянок.

Згідно з правилами ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Якщо власник ( користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов»язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов»язана відшкодувати витрати, пов»язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Позивач ОСОБА_1 не є суб»єктом владних повноважень, яким надано право звернення до суду з позовом про проведення перебудови або знесення самочинного будівництва, як то визначено ч.7 ст.376 ЦК України.

Проте він має право на захист свого цивільного право у разі його порушення, невизнання або оспорювання ст.15 ЦК України.

Порушення своїх прав ОСОБА_1, згідно його пояснень в судовому засіданні, вбачав у тому, що паркан та прибудова споруджені з порушеннями будівельних норм і правил.

В обґрунтування своїх вимог посилався на порушення його прав як суміжного землекористувача, оскільки будівництво паркану та прибудови призвело до зменшення площі його земельної ділянки та може призвести до не потрапляння сонячних променів на його земельну ділянку. На підтвердження своїх доводів, позивач та його представник посилалися на Експертний висновок, складений 16 лютого 2012 року Приватним підприємством «Експертна фірма «Експерт-плюс»(а.с.104-115), а також на акт від 08 жовтня 2011 року та постанову загальних зборів товариства «Весна»від 14 серпня 2011 року, відповідно до якого було прийнято рішення, що висота паркану ОСОБА_3 повинна бути 130-140 см., а відстань між дошками 9-10 см.(а.с.7-8).

Згідно зазначеного Експертного висновку, забудовником земельної ділянки № 409 в садівничому товаристві «Весна», було порушено дотримання будівельного законодавства під час будівництва прибудови до садового будинку та паркану, що призвело до зменшення площі земельної ділянки орієнтовно на 12 кв.м.

Відповідно до ст. 147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими ст. 212 цього Кодексу, яка передбачає оцінку судом доказів по справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних в справі доказів.

В п. 4 вказаної статті закріплено, що у висновку експерта повинно бути обов'язково зазначено, що його попереджено про відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов'язків.

Дослідження було проведено експертом на підставі наданої ОСОБА_1 інформації, в тому числі і усної та не підтвердженої документально, яка приймалася експертом, як достовірна, про що свідчить п.7 Експертизи ( а.с. 106). Крім того, даний експерт-оцінювач не попереджався про кримінальну відповідальність.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність даного доказу, а також достатність і взаємний зв»язок з іншими доказами в їх сукупності, суд не може визнати даний висновок обґрунтованим та покласти його в основу рішення.

Клопотання про призначення судом судової будівельної технічної експертизи для з»ясування порушення ОСОБА_3 будівельних норм і правил, сторонами не заявлялося.

Також суд не може прийняти до уваги, як належні та допустимі докази, надані позивачем на обгрунтування своїх вимог, копію постанови загальних зборів товариства «Весна»від 14 серпня 2011 року та копію акту від 08 жовтня 2011 року(а.с.7-8), оскільки надані копії документів не посвідчені належним чином. Крім того, їх достовірність спростовувалася поясненнями в судовому засіданні свідка ОСОБА_8, який стверджував, що на загальних зборах садового товариства 14.08.2011 року питання щодо висоти паркану та про встановлення паркану ОСОБА_3 не вирішувалися, членом комісії з приводу встановлення незаконного будівництва забудови він не був. Наявність можливо його підпису в даних документах пояснив лише тим, що по проханню ОСОБА_1, не читаючи їх зміст він на деяких документах ставив свій підпис, оскільки останній запевнив його в достовірності викладеної в них інформації. Відповідач ОСОБА_3 висловлуючи в судовому засіданні свій сумнів у достовірності даних документів, надала суду їх копії на яких є запис Голови правління садового товариства «Весна»від 25.02.2012 року, де зазначено, що на загальних зборах вказані питання не розглядалися і дані документи ним не підписувалися,а також надала довідку Голови правління садового товариства про відсутність вимог до висоти паркану в Статуті садового товариства (а.с.,158, 159-160).

На неодноразові запити суду щодо витребування належним чином засвідчених вказаних вище документів та Статуту, садовим товариством надані не були.

Відповідно до приписів статті 60 ЦПК України, яка регламентує обовязки доказування і подання доказів, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем, всупереч приписам статті 60 ЦПК України, не доведено в судовому засіданні, що ОСОБА_3 здійснює будівництво паркану та прибудови з істотним порушенням будівельних норм і правил, що призводить до порушення його права як землекористувача суміжної земельної ділянки.

Можливі порушення прав позивача або порушення таких прав в майбутньому не можуть бути правовою підставою для знесення цих прибудов.

Крім того, суд враховує, що п.7 ст.376 ЦК України передбачає першочерговим проведення відповідної перебудови і лише у разі неможливості проведення такої перебудови або відмови особи, яка здійснює самочинне будівництво, на проведення перебудови, таке майно підлягає знесенню за судовим рішенням.

Тобто, знесення самочинного будівництва є крайнім заходом на допущенні забудовниками порушення діючих норм і правил, прав інших власників ( користувачів).

Проте питання щодо необхідності і можливості проведення перебудови ОСОБА_1 перед судом не ставилося.

Враховуючи, вищезазначене та те, що при здійснені своїх прав, особа не повинна порушувати права інших осіб і діяти у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства, суд приходить до висновку про необґрунтованість, недоведеність та передчасність заявлених ОСОБА_1 вимог про знесення самочинних будівництв, тому в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Позовні вимоги щодо зобов»язання відповідача ОСОБА_3 відновити межу у відповідності з даними земельно-кадастрової документації та про стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а тому задоволенню також не підлягають.

Виписка з медичної карти амбулаторного хворого (а.с.161-163), яка була надана позивачем, а оригінал оглянутий в судовому засіданні, свідчить про його звернення до лікаря після заявлених позовних вимог про відшкодування моральної шкоди.

Щодо позовних вимог про скасування дозволу відділу містобудування та архітектури ОСОБА_5 районної державної адміністрації на видачу ОСОБА_3 будівельного паспорту на забудову земельної ділянки № 409 в садівничому товаристві «Весна»та анулювання даного будівельного паспорту, суд приходить до висновку, що вони задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Обґрунтовуючи дані позовні вимоги позивач вказував, що будівельний паспорт видано незаконно, оскільки виданий на самовільну забудову, будівництво якої розпочато з порушенням норм ДБН 360-92.

Відповідно до ст.27 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», будівельний паспорт визначає комплекс містобудівних та архітектурних вимог до розміщення і будівництва індивідуального(садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку не вище двох поверхів (без урахування мансардного поверху) з площею до 300 квадратних метрів, господарських будівель і споруд, гаражів, елементів благоустрою та озеленення земельної ділянки.

Проектування на підставі будівельного паспорта здійснюється без отримання містобудівних умов та обмежень. Для об'єктів, зазначених у частині першій цієї статті забудова присадибних, дачних і садових земельних ділянок, розроблення проекту будівництва здійснюється виключно за бажанням замовника.

Надання будівельного паспорта здійснюється спеціально уповноваженим органом містобудування та архітектури на безоплатній основі протягом десяти робочих днів з дня надходження відповідної заяви та пакета документів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади з питань будівництва, містобудування та архітектури.

Як вбачається з Будівельного паспорту на а.с.38-42, він виданий 05 грудня 2011 року відділом містобудування та архітектури ОСОБА_5 районної держаної адміністрації, тобто уповноваженим органом, на замовлення ОСОБА_3, що відповідає вимогам чинного законодавства.

Доводи позивача, що видача Будівельного паспорту є незаконною, оскільки будівництво забудови здійснюється відповідачем з порушенням норм ДБН 360-92, не ґрунтується на вимогах чинного законодавства, а саме ст. 41 вказаного вище Закону, якою передбачено, що контроль за дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил здійснюється інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю, а не ОСОБА_5 районною держаною адміністрацією, до якої заявлені вимоги.

За таких обставин, позовні вимоги про скасування дозволу на видачу будівельного паспорту та анулювання даного будівельного паспорту, є необґрунтовані.

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що витрати на правову допомогу входять до витрат, повязаних з розглядом справи.

Виходячи із змісту ст. ст. 56, 84 ЦПК України ці витрати мають бути повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які допускаються до участі в розгляді справи ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь в розгляді справи.

Представником ОСОБА_1 в суді була ОСОБА_2, яка здійснювала представництво його інтересів на підставі Довіреності від 20 лютого 2012 року ( а.с.85). Ухвала суду про допущення ОСОБА_2 до участі в розгляді справи як особа, що надає правову допомогу, не виносилася.

Отже, у суду не має підстав стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу.

Витрати позивача, понесені ним за проведення Експертом оцінювачем експертизи, не відносяться до судових витрат, передбачених ст.79 ЦПК України, а тому відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57- 61, 88, 209, 212, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 13,15, 376 Цивільного кодексу України, Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності», -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 районної державної адміністрації про зобов»язання знести паркан та прибудову, відновлення межі земельної ділянки, скасування дозволу на видачу будівельного паспорту, відшкодування моральної шкоди, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Чернігівської області через Чернігівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С. П. Меженнікова