АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/3804/12 Справа № 2-2374/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Михайловська С.Ю.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 квітня 2012 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого Михайловської С.Ю.

Суддів Єлізаренко І.А., Чубукова О.П.

При секретарі Керімовій Л.К.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 10 жовтня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 10 жовтня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу задоволені частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 суму боргу у розмірі 81 308 гривень 28 коп., три проценти річних від простроченої суми у розмірі 6 174 гривні 97 копійок.

В іншій частині позову відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким залишити без розгляду позов позивача, посилаючись на неправильне застосування судом ч.ч. 1, 2 ст. 533, ч. 2 ст. 625 ЦК України та на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги позивача, встановив, що відповідно до розписки від 18 лютого 2000 рої ОСОБА_2 взяв у ОСОБА_3 в борг 15 000 доларів США, що є еквівалента сумі 82 800 гривень і зобов'язався їх повернути не пізніше 1 січня 2003 року. Розписка була написана власноруч відповідачем, та його підпис на розписці 1 лютого 2000 року було посвідчено приватним нотаріусом Дніпропетровської міського нотаріального округу ОСОБА_4. Як було з'ясовано у ході судового засідання грошові кошти надавалися позивачем відповідачу у доларах США.

З урахуванням того, що відповідачем грошові кошти не було повернуто ні настанням часу їх повернення, ні згодом, 15 жовтня 2004 року ОСОБА_3 звернувся до ОСОБА_2 CO. з письмовою претензією про повернення йому коштів, за отримання якої відповідач 18 жовтня 2004 року розписався особисто.

Грошові кошти відповідач після отримання претензії не повертав, тому 28 грудня 2005 року ним позивачу було написано розписку, в якій зазначено, що кошти у розмірі еквівалентному 1 400 доларам США ОСОБА_2 ОСОБА_3 повернув, залишок боргу складає 13 600 доларів США, який відповідач зобовязався повернути 28 грудня 2008 року .

Згодом у період з січня 2006 року по вересень 2008 року відповідач повернув позивачу частину грошових коштів у загальному розмірі 3 400 доларів США. Залишок боргу складає 10 200 доларів США.

Оскільки відповідачем борг не повертався, 18 червня 2010 року відповідачу було направлено претензію про погашення боргового зобов'язання від 17 червня 2010 року в якій ОСОБА_2 запропоновано повернути борг у строк до 31 липня 2010 року, але грошові кошти ним не повернуто, тому позивач був змушений звернутися з цим позовом до суду.

Сума боргу складає 10 200 доларів США, тому з відповідача на користь позивача судом стягнута сума боргу, розмір якої в еквіваленті гривні відносно долара США станом на 13 липня 2011 склав 81 308 гривень 28 коп. (10 200 доларів США х 7,9714 гривень = 81 308 гривень 28 коп.).

Відповідно до розписки від 28 грудня 2005 року відповідач зобов'язався повернути грошові кошти 28 грудня 2008 року, тому відповідно до вимог абз.1 ч. 1 ст. 1049 ЦК України позика повинна була бути повернена відповідачем у строк та в порядку, що встановлені договором.

Оскільки ОСОБА_2 було порушено взяте на себе зобов'язання щодо строку та порядку повернення позики за другою розпискою (28 грудня 2008 року відповідачем не було повернуто позивачу залишок боргу у розмірі 10 200 доларів США), тому у ОСОБА_3 виникло право на нарахування трьох процентів річних від простроченої суми з січня 2009 року, а не з жовтня 2008 року, як вказував позивач в своїй уточненій позовній заяві.

Сума трьох процентів річних, яку суд стягнув з відповідача на користь позивача за період з січня 2009 року по 13 липня 2011 року, складає 6 174 гривні 97 коп. (81 308 гривень 28 коп. х 3 % : 365 днів х 924 дні = 6 174 гривні 97 коп.).

Судом відмовлено позивачу у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, оскільки позивачем суду не надано доказів про дійсне надання йому адвокатом ОСОБА_5 правової допомоги.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія судді вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, суд правильно встановив вищезазначені обставини справи, дав цим обставинам та доказам по справі правильну правову оцінку і, відповідно до вимог ст.ст. 533, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Доводи, зазначені відповідачем в апеляційній скарзі про неправильне застосування судом ч.ч. 1, 2 ст. 533, ч. 2 ст. 625 ЦК України, є необґрунтованими та зводяться до тлумачення діючого законодавства, яке регулює спірні правовідносини щодо його застосування.

Довід апеляційної скарги відповідача про невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, не є підставою для скасування правильно постановленого рішення та зводиться до переоцінки доказів по справі і незгоди з висновками суду по їх оцінці, тоді як, згідно ст. 212 ЦПК України, оцінка доказів є виключним правом суду.

Таким чином, рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - відхиленню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 10 жовтня 2011 року залишити без змін.

Ухвала чинна з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному прядку протягом двадцяти днів.

Судді :