Справа № 2/1901/382/2012
Р І Ш Е Н НЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"13" серпня 2012 р. Бережанський районний
суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді
Крамаря В. М.

при секретарі
Осадці М. Ю.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Бережанах справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
особи як такою, що втратила право
користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач, вказуючи, що відповідач ОСОБА_2
та малолітня дочка відповідача ОСОБА_3
значаться зареєстрованими в належній
їй квартирі АДРЕСА_1 але вже більше року
без поважних причин не проживають у
належній їй на праві особистої
власності квартирі. Звернулася до суду
з позовом про визнання їх такими
особами, що втратили право на
користування належним їй житлом.

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримує, просить їх
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явилася без поважних причин, про
час і місце розгляду справи
повідомлена належним чином.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення
при заочному розгляді справи, що
відповідає положенням ст. 224 ЦПК
України.

Суд, розглянувши матеріали справи і
вислухавши пояснення позивача та
свідків і дослідивши письмові докази,
прийшов до висновку, що позовні вимоги
ОСОБА_1 підлягають до задоволення
частково, виходячи з таких підстав.

Відповідно до ст.ст. 71,72 ЖК України при
тимчасовій відсутності наймача або
членів його сім'ї за ними зберігається
жиле приміщення протягом шести
місяців; визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням внаслідок відсутності
цієї особи понад встановлені строки,
провадиться в судовому порядку.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є
власником квартири АДРЕСА_1 що
підтверджується договором купівлі -
продажу квартири від 27 листопада 1992
року (а.с. 5) та дублікатом свідоцтва про
право власності, виданим Бережанським
МБТІ 19 червня 2008 року (а.с. 6), також
встановлено, що в квартирі позивача з
20.04.1999 року значиться зареєстрованою
відповідач - онука позивача ОСОБА_2 та
малолітня дочка онуки ОСОБА_3, що
підтверджується будинковою книгою (а.с.
7-9) та встановлено, що хоч відповідач з
малолітньою дочкою і зареєстрована в
квартирі позивача, однак в ньому не
проживають більше одного року без
поважних причин, тобто відповідач
втратила право на користування цим
житлом.

Цей факт підтверджується показами
свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, які пояснили, що
відповідач та її дочка ОСОБА_3
приблизно з березня 2011 року не
проживають у належній позивачу
квартирі, і не з'являються там навіть
періодично.

Таким чином, поскільки відповідач,
будучи зареєстрованою у квартирі,
належній позивачу, понад встановлені
Законом строки без поважних на те
причин там не проживає, то вона
втратила право на користування цим
житлом, а тому позовні вимоги позивача
в цій частині слід визнати підставними
і задовольнити їх.

Що стосується позовних вимог в частині
визнання ОСОБА_3 особою, що втратила
право користування жилим приміщенням,
то вони є безпідставними.

Відповідно до ст. 52 Конституції
України, ст.ст. 3,4,18 Закону України від 7
березня 2002 року „Про охорону
дитинства" всі діти на території
України, незалежно від раси, кольору
шкіри, статі мають рівні права і
свободи. Держава гарантує і розробляє
систему заходів щодо основних
правових, екологічних, організаційних,
культурних та соціальних засад щодо
охорони дитинства, удосконалення
законодавства про правовий і
соціальний захист дітей.

В ст. 3 Конвенції від 20 листопада 1989 року
„Про права дитини" зазначено, що діти
мають право на особливе піклування та
допомогу і суди, в усіх діях щодо дітей
мають першочергову увагу приділяти
якнайкращому забезпеченню інтересів
дитини.

Враховуючи, що ОСОБА_3 є малолітньою, на
даний час відсутні відомості про
наявність у неї іншого житла,
санітарно-гігієнічні та побутові умови
проживання в ньому відповідають її
фізичному та розумовому розвитку, вона,
як член сім'ї власника жилого
приміщення має право користуватися
займаним приміщенням нарівні з
власником, позбавлення її права
користування житлом істотно порушить
законні права та інтереси ОСОБА_3, а
тому підстав для визнання її особою, що
втратила право користування жилим
приміщенням, немає.

На підставі наведеного, керуючись ст.
10,14, 213, 214, 215, 224 ЦПК України, ст.ст.71,72 ЖК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право
користування жилим приміщенням, яке
знаходиться в АДРЕСА_1.

Відмовити в позові про визнання
малолітньої ОСОБА_3 такою, що втратила
право користування жилим приміщенням,
яке знаходиться в АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача.

Заява про перегляд заочного рішення
може бути подана протягом десяти днів з
дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Тернопільської
області через Бережанський районний
суд шляхом подачі протягом десяти днів
з дня проголошення рішення апеляційної
скарги.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строків на його апеляційне
оскарження.

Суддя: