Справа №2-1392/12
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2012 року Соломянський районний суд м. Києва

в складі: головуючого судді - Бобровник О.В.

при секретарі - Мирошніченко М.О.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк Хрещатикдо Відділу державної виконавчої служби Соломянського районного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_1 про звільнення з-під арешту заставленого майна, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з позовом до відповідачів та просив, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, яка подана в останньому судовому засіданні, звільнити майно, а саме: транспортний засіб марки TOYOTA FJ CRUISER, ДНЗ АА3530НМ, 2008 року випуску, № кузову JTEBU11F68K034154, свідоцтво ААС357572, видане 09.07.2008 року, трикімнатну квартиру № 42, що розташована за адресою м. Київ, вул. Петровського, 6, загальною площею 83,10 м.2, житловою площею 53,60 м.2 та належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 05.09.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, за реєстровим номером 3603 з-під арешту.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 28 липня 2008 року та 05 вересня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк Хрещатик, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк Хрещатик, та громадянином України ОСОБА_1 були укладені Кредитний договір № 153/08-840/02 та Кредитний договір № 153/08-840/03.

Відповідно до Кредитного договору № 153/08-840/02 Банк надав ОСОБА_1 кредит з сумі 40 000, 00 дол. США, строком на 5 (п'ять) років, терміном повернення до 18 липня 2013 року, зі сплатою за користування кредитом 14 % річних.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором № 153/08-840/02 було укладено Договір застави транспортного засобу № 153/08-840/02-01 від 28 липня 2008 року, за умовами якого ОСОБА_1 передав, а Банк прийняв - легковий автомобіль марки TOYOTA FJ CRUISER, білого кольору, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_2, що належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ААС357572, виданого УДАІ в м. Києві 09 липня 2008 року.

Відповідно до Кредитного договору № 153/08-840/03 Банк надав ОСОБА_1 кредит з сумі 290 000, 00 дол. США, терміном повернення до 31.08.2018 року, зі сплатою за користування кредитом 14 % річних.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором № 153/08-840/03 було укладено Іпотечний договір від 05.09.2008 року, за умовами даного договору ОСОБА_1, передав Банку - трикімнатну квартиру № 42, яка розташована за адресою м. Київ, вул. Петровського, 6, загальною площею 83,10 кв.м., житловою площею 53, 60 кв.м.

Вказана квартира належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 05 вересня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, за реєстровим номером 3603, та зареєстровано в державному реєстрі правочинів 05.09.2008 року.

У відповідності до Запису 1 від 28.07.2008 року Витягу з державного реєстру обтяжень рухомого майна від 21.09.2011 року вбачається, що об'єктом обтяження є легковий автомобіль марки TOYOTA FJ CRUISER, білого кольору, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_2, згідно договору застави транспортного засобу № 153/08-840/02 від 28.07.2008 року, обтяжувачем є ВАТ КБ Хрещатик.

Проте, Банку стало відомо, що 05.01.2011 року головним державним виконавцем Штойкою Л.Р., відділу державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві було винесено Постанову про відкриття провадження, при примусовому виконанні ухвали Солом'янського районного суду м. Києва № 2-3280 від 03.12.2010 року та накладено арешт на все рухоме та - нерухоме майно ОСОБА_1

На підставі вказаної Постанови відділу державної виконавчої служби Соломянського районного управління юстиції у м. Києві - заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить ОСОБА_1, як Боржнику за виконавчим провадженням.

У відповідності до відомостей Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 12.01.2011 року № 29964333 зареєстровано арешт рухомого майна, а саме об'єктом обтяження є легковий автомобіль TOYOTA FJ CRUISER, реєстраційний номер НОМЕР_1.

При цьому підставою обтяження є договір застави транспортного засобу укладеного 28.07.2008 року з Банком.

Крім цього, як вбачається з Витягу про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек № 20631917 від 05.09.2008 року, об'єктом обтяження є трикімнатна квартира, загальною площею 83,10 кв.м., жилою площею 53,60 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, підставою обтяження є іпотечний договір, який укладений з Банком 05.09.2008 року.

На підставі вищевикладеного просив позов задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити у повному обсязі.

Представник ВДВС Соломянського РУЮ у м. Києві при вирішенні справи покладався на розсуд суду.

ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву в якій проти задоволення позову не заперечував та просив справу розглядати буз його участі, за наявними в матеріалах справи доказів.

Вислухавши думку представника позивача, представника ВДВС Соломянського РУЮ у м. Києві, врахувавши заяву ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступного.

Згідно частини 1 статті 23 Закону України Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяженьобтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом.

Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, а обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження.

У відповідності до положень статті 19 Закону України Про заставуза рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Крім цього, Частиною 6 статті 3 Закону України Про іпотекувстановлено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Частиною 1 статті 33 Закону України Про іпотекупередбачено, що у разі невиконання чи неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Таким чином, у Банка, як заставодержателя за договором застави та договором іпотеки першим виникло право застави на вказане майно як спосіб забезпечення зобов'язань.

Накладення арешту на зазначене майно порушує права Банку, як кредитора (заставодержателя) одержати задоволення з вартості заставленого майна при невиконанні боржником зобов'язань, який в силу застави має переважне право на це перед іншими кредиторами.

Відповідно до частини 1 статті 6 Закону України Про виконавче провадженнядержавний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права у точній відповідності із законом і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб.

У відповідності до положень статті 54 Закону України Про виконавче провадженнязвернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового стягнення допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача - заставодержателя.

Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Судом встановлено, що 28 липня 2008 року та 05 вересня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк Хрещатик, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк Хрещатик, та громадянином України ОСОБА_1 були укладені Кредитний договір № 153/08-840/02 та Кредитний договір № 153/08-840/03.

Відповідно до Кредитного договору № 153/08-840/02 Банк надав ОСОБА_1 кредит з сумі 40 000, 00 дол. США, строком на 5 (п'ять) років, терміном повернення до 18 липня 2013 року, зі сплатою за користування кредитом 14 % річних.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором № 153/08-840/02 було укладено:

Договір застави транспортного засобу № 153/08-840/02-01 від 28 липня 2008 року, за умовами якого ОСОБА_1 передав, а Банк прийняв - легковий автомобіль марки TOYOTA FJ CRUISER, білого кольору, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_2, що належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ААС357572, виданого УДАІ в м. Києві 09 липня 2008 року.

Відповідно до Кредитного договору № 153/08-840/03 Банк надав ОСОБА_1 кредит

з сумі 290 000, 00 дол. США, терміном повернення до 31.08.2018 року, зі сплатою за

користування кредитом 14 % річних.

З метою забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором № 153/08-840/03 було укладено Іпотечний договір від 05.09.2008 року, за умовами даного договору ОСОБА_1, передав Банку - трикімнатну квартиру № 42, яка розташована за адресою м. Київ, вул. Петровського, 6, загальною площею 83,10 кв.м., житловою площею 53, 60 кв.м.

Вказана квартира належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 05 вересня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, за реєстровим номером 3603, та зареєстровано в державному реєстрі правочинів 05.09.2008 року.

Згідно із записом 3 від 24.10.2011 року № 11756587 зазначеного у Витязі з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 24.01.2012 року № 34683905 повторно накладено арешт на все майно на підставі Постанови про відкриття виконавчого провадження № 28682123 від 15.09.2011 року винесеною Відділом державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві в тому числі на вказаний автомобіль та трикімнатну квартиру № 42, яка розташована за адресою м. Київ, вул. Петровського, 6, загальною площею 83,10 кв.м., житловою площею 53? 60 кв.м. та належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 05 вересня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, за реєстровим номером 3603, та зареєстровано в державному реєстрі правочинів 05.09.2008 року.

12 грудня 2011 року рішенням Солом'янського районного суду м. Києва по справі за позовом ПАТ КБ Хрещатикдо ОСОБА_1, про стягнення заборгованості за кредитним договором - присуджено до стягнення з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за кредитним договором на загальну суму 348 453, 60 гривень.

Як вже зазначалось вказаний кредитний договір забезпечується заставою автомобіля марки TOYOTA FJ CRUISER, білого кольору, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_2.

Отже, виконання рішення суду щодо стягнення з боржника заборгованості стане неможливим у разі продовження вчинення виконавчих дій виконавчою службою на підставі іншого виконавчого провадження.

Натомість, положеннями статті 54 Закону України Про виконавче провадженнявстановлено, що звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі:

виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів

якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю.

Жодна з цих підстав для звернення стягнення виконавчою службою на заставлений автомобіль відсутня.

Право застави у банка виникло 28 липня 2008 року (запис про обтяження внесений у ДРОРМ за №7641594) (витяг міститься в матеріалах справи), вартість автомобіля на даний час не перевищує боргу ОСОБА_1 перед банком у сумі 348 453,60 гривні, який встановлений рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 12.12.2011 року.

Оскільки, постанова головного державного виконавця Штойки Л.Р. від 05.01.2011 року про накладення арешту унеможливлює виконання умов договору застави 153/08-840/02-01 від 28 липня 2008 року та кредитного договору № 153/08-840/02 року шляхом стягнення звернення на рухоме майно, а також унеможливлює виконання умов Іпотечного договору від 05.09.2008 року та кредитного договору № 153/08-840/03 суд приходить до висновку про задоволення вищевказаних позовних вимог.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу.

Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивач довів ті обставини, на які посилався, як на підставу своїх позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 7, 8-2, 8-3, 52, 59 Закону України Про заставу, ст. 13 Закону України Про Виконавчу службу, ст.ст. 572-593 ЦК України, ст. 3, 10-11, 57- 61, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Звільнити з-під арешту заставлене майно, що належить ОСОБА_1, накладений на підставі Постанови від 05.01.2011 року та Постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.09.2011 року, винесених Відділом державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, а саме:

- автомобіль, марки TOYOTA FJ CRUISER, білого кольору, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3, кузов № НОМЕР_2, що належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ААС 357572, виданого УДАІ в м. Києві 09 липня 2008 року;

- трикімнатну квартиру № 42, яка розташована за адресою м. Київ, вул. Петровського, 6, загальною площею 83,10 кв.м., житловою площею 53, 60 кв.м. та належить ОСОБА_1 на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 05 вересня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_2, за реєстровим номером 3603, та зареєстровано в державному реєстрі правочинів 05.09.2008 року;

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк Хрещатикдержавне мито в сумі 17 гривень та 37 гривень інформаційно - технічного забезпечення розгляду справи, а всього 54 грн.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: