Справа № 2-3446/11
Провадження № 2/1007/238/2012
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 квітня 2012 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

Головуючого судді - Сердинського В.С.

при секретарях - Калита Н.М., Єпішиній В.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання недійсним кредитного договору і зобовязання вчинити дії

встановив:

ПАТ Універсал Банк звернулось з позовом до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором.

Позивач зазначав, що 30.05.2008 року між ПАТ Універсал Банк, який є правонаступником ВАТ Банк Універсальний і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № СL 42832 за яким відповідач отримав кредит в сумі 7 000,00 доларів США строком до 15.05.2015 року, зі сплатою 24 % річних за користування кредитом.

Відповідно до умов кредитного договору позивачем було виконано свої зобовязання, який надав відповідачу ОСОБА_1 кредитні кошти шляхом перерахування на поточний рахунок позичальника. Відповідач ОСОБА_1 зобовязувався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені договором терміни. Проте, відповідач порушує умови кредитного договору, оскільки не сплачує проценти за користування кредитними коштами, не повертає чергові суми отриманого кредиту відповідно до встановленого графіку.

Станом на 22.02.2010 року відповідачем ОСОБА_1 було прострочено виконання зобовязань щодо повернення за кредитним договором кредиту та нарахованих процентів в сумі 6826,97 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 54 602,11 грн., з яких: 6 390, 55 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 51 111,70 грн. заборгованість по сумі кредиту, 430,33 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 3 441,78 - прострочена заборгованість по відсоткам, 6,08 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 48,63 грн. - підвищені відсотки.

Посилаючись на викладене позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ Універсал Банк заборгованість по кредитному договору в сумі 6826,97 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 54 602,11 грн., 546, 02 грн. державного мита та 120 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду.

Заперечуючи проти позову ОСОБА_1 17.110.2011 року подав зустрічний позов до ПАТ Універсал Банк про визнання недійсним кредитного договору. В позовній заяві та уточненій заяві позивач зазначав, що 30.05.2008 року між ОСОБА_1 та ВАТ Банк Універсальний було укладено кредитний договір № СL 42832, за яким ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 7 000,00 доларів США строком до 15.05.2015 року, зі сплатою 24 % річних за користування кредитом.

Вважає, що кредитний договір суперечить Закону України Про захист прав споживачів. В момент підписання кредитного договору, позивача за зустрічним позовом було поставлено в невигідне становище, тобто банк в односторонньому порядку даним договором залишив за собою право в будь-який час підвищувати проценту ставку та вимагати повернення всієї суми кредиту. Також кредитний договір суперечить законодавству України щодо використання іноземної валюти як засобу платежу на території України, так як єдиним законним платіжним засобом в Україні є гривня. Права виражати зобовязання в іноземній валюті надається лише у випадку, коли сторона договору займається зовнішньоекономічною діяльністю та має відповідні дозволи та ліцензії. Жодним законом чи іншим актом законодавства не передбачена можливість надання банком-резидентом кредитів у іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Використання іноземної валюти у якості засобу платежу можливе лише за наявності індивідуальної ліцензії Національного Банку України. Дозволом на валютні операції, наявним у банка не передбачено споживче кредитування резидентів у іноземній валюті, ще й для купівлі в Україні товарів та послуг за іноземні банкноти, використання та обіг яких в Україні не дозволено законом.

Єдиним ініціатором вчинення валютної операції з надання валютного кредиту є саме позичальник, який звертається з кредитною заявкою до банку з проханням видати кредит, відповідно до Положення про порядок видачі Національним Банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою Правління Національного Банку України від 14 жовтня 2004 року за № 483.

Посилаючи на викладене, просив визнати недійсним кредитний договір № СL 42832 від 30.05.2008 року. Зобовязати ПАТ Універсал Банк прийняти у ОСОБА_1 3 179,48 доларів США з розстрочкою платежів на 120 місяців, за таких умов, що місячний платіж буде складати 250,00 грн. Судові витрати покласти на відповідача.

В судовому засіданні представник позивача за основним позовом та представник відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_2 основний позов підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Зустрічний позов не визнала, заперечувала проти його задоволення.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 за основним позовом та представник позивача за зустрічним позовом основний позов не визнала, заперечувала проти його задоволення. Зустрічний позов підтримала, просила задовольнити в повному обсязі.

У відповідності до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договорами, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 30.05.2008 року між ПАТ Універсал Банк, який є правонаступником ВАТ Банк Універсальний і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № СL 42832 за яким відповідач отримав кредит в сумі 7 000,00 доларів США строком до 15.05.2015 року, зі сплатою 24 % річних за користування кредитом. (а.с.6-11).

Відповідно до статті 5 кредитного договору позичальник зобовязується щомісячно в дату погашення щомісячних платежів здійснювати погашення щомісячних платежів, шляхом зарахування до такої дати (включно) відповідної суми коштів на поточний рахунок кредитора.

Станом на 22.02.2010 року відповідачем ОСОБА_1 було прострочено виконання зобовязань щодо повернення за кредитним договором кредиту та нарахованих процентів в сумі 6826,97 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 54 602,11 грн., з яких: 6 390, 55 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 51 111,70 грн. заборгованість по сумі кредиту, 430,33 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 3 441,78 - прострочена заборгованість по відсоткам, 6,08 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 48,63 грн. - підвищені відсотки.

Оскільки умови кредитного договору № СL 42832 від 30.05.2008 року виконані не були та відповідач ОСОБА_1 не виконав свої договірні зобовязання щодо вчасного погашення кредиту і нарахованим процентам, суд приходить до обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача 6826,97 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 54 602,11 грн., з яких: 6 390, 55 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 51 111,70 грн. заборгованість по сумі кредиту, 430,33 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 3 441,78 - прострочена заборгованість по відсоткам, 6,08 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 48,63 грн. - підвищені відсотки.

Що стосується зустрічних позовних вимог, то суд приходить до наступного висновку, що ст. 524 Цивільного кодексу України передбачено, що зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті.

Згідно статті 533 Цивільного кодексу України горшове забовязання повинно бути виконано у гривнях. Пункт 3 цієї статті зазначає, що використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за забовязаннями дозволяється у випадках, порядку та на умовах визначених законом.

Відповідно до ст. 35 Закону України Про Національний банк України гривня (банкноти і монети), як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України, який приймається усіма фізичними і юридичними особами без будь-яких обмежень на всій території України за всіма видами платежів, а також для зарахування на рахунки, вклади, акредитиви та для переказів.

Режим здійснення валютних операцій на території України, загальні принципи валютного регулювання, повноваження державних органів і функції банків та інших фінансових установ України в регулюванні валютних операцій, права та обов'язки субєктів валютних відносин, порядок здійснення валютного контролю, відповідальність за порушення валютного законодавства передбачені Декретом Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання і валютного контролю.

Під валютними операціями у вказаному Декреті Кабінету Міністрів України розуміються операції, повязані з переходом права власності на валютні цінності, за винятком: операцій, що здійснюються між резидентами у валюті України; операцій, повязаних з використанням валютних цінностей в міжнародному обігу як засобу платежу, з передаванням заборгованостей та інших зобовязань, предметом яких є валютні цінності; операцій, повязаних з ввезенням, переказуванням і пересиланням на територію України та вивезенням, переказуванням і пересиланням за її межі валютних цінностей. Надання відповідачем позивачу грошових коштів (кредиту) в іноземній валюті та проведення позивачем дій відносно виконання своїх обовязків в іноземній валюті (в тому числі, оплата процентів за користування кредитом, різного роду комісій) за своєю правовою природою є валютною операцією.

Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання і валютного контролю передбачено, що валютні операції проводяться на підставі відповідної ліцензії Національного банку України.

П.2 та п.3 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання і валютного контролю передбачено, що генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам України, національному оператору поштового звязку на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання, а саме на здійснення операцій, повязаних з торгівлею іноземною валютою, з правом відкривати на території України пункти обміну іноземних валют, у тому числі на підставі агентських угод з іншими юридичними особами - резидентами.

Індивідуальні ліцензії видаються резидентам і нерезидентам на здійснення разової валютної операції на період, необхідний для здійснення такої операції.

Згідно із пунктами в), г) ч.4 ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання і валютного контролю індивідуальної ліцензії потребують, в тому числі, операції щодо:

надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі;

використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, надання відповідачем та одержання позивачем кредиту в іноземній валюті, використання іноземної валюти, як засобу платежу за користування кредитними коштами, можливо при дотриманні сторонами правочину імперативних вимог законодавства, щодо одержання відповідної індивідуальної ліцензії.

Відповідно до частини 5 статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання і валютного контролю, пункту 1.10 Положення Про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу № 483, одержання індивідуальної ліцензії однією зі сторін валютної операції, означає також дозвіл на її здійснення іншою стороною або третьою особою, яка має відношення до цієї операції, якщо інше не передбачено умовами індивідуальної ліцензії.

Відповідно до п.1.5 цього Положення, використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Нацбанк видав йому банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями), у випадках передбачених законами України.

Як вбачається з кредитного договору, саме позивач звернувся до банку з заявою про видачу кредиту, надав до банку усю необхідну інформацію про свій фінансовий стан, анкетні дані тощо. Тобто ініціатором отримання кредиту був саме позивач. До того ж, як свідчить кредитний договір отримувачем за валютною операцією (за кредитним договором в іноземній валюті) був теж позивач.

Кредитний договір між позивачем та відповідачем забезпечений договором іпотеки.

Згідно розділу 1 статті 2 ЗУ Про іпотечне кредитування, операціі з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати, основні економічні та правові вимоги виникнення іпотечного боргу мають бути розкриті до укладення договору про іпотечний борг. Ця інформація має бути оприлюднена кредитодавцем у письмовій формі і містити:

-опис усіх грошових зборів і витрат, повязаних з установленням іпотеки;

-принципи визначення плати за договором про іпотечний борг;

-положення про інфляційне застереження;

-порядок дострокового виконання основного зобовязання у разі неплатоспроможності боржника або невиконання боржником своїх зобовязань за договором та юридичні наслідки цього невиконання;

-право боржника попереджати кредитодавця про можливе невиконання основного зобовязання;

-реквізити, ліцензіі та/або свідоцтва про внесення кредитодавця до Державного реєстру фінансових установ чи Державного реєстру банків;

-інші умови за рішенням кредитодавця.

Таким чином, надання і отримання кредиту в іноземній валюті, використання іноземної валюти як засобу платежу є можливим при дотриманні імперативних вимог законодавства щодо одержання відповідної індивідуальної ліцензії. Відсутність такої ліцензії при укладенні договору є порушенням вимог Закону, зокрема ст.ст.227, 524, 533 ЦК України, п. г ч.4 ст.5 Декрету КМУ Про систему валютного регулювання і валютного контролю та Положення Про порядок видачі НБУ індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України, як засобу платежу.

На час укладення 30.05.2008 року кредитного договору ВАТ «Універсал Банк» існувала банківська ліцензія, дозвіл та додаток до дозолу на право здійснювати банківські операції видана Національним Банком України(а.с.а.с.104-105, 110-111, 116-117)

На даний час існує банківська ліцензія від 10 жовтня 2011 року № 92, згідно якої ПАТ Універсал Банк внесено до державного реєстру банків 20 січня 1994 року за № 226. (а.с.74).

Згідно генеральної ліцензії від 10 жовтня 2011 № 92 ПАТ Універсал Банк має право здійснювати валютні операції згідно з додатком. (а.с.76).

Згідно генеральної ліцензії від 10 жовтня 2011 № 92 ПАТ Універсал Банк має право здійснювати операції з готівкою іноземною валютою та чеками). (а.с.78).

Тому судом не беруться до уваги твердження представника відповідача за основним позовом та представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_3 про недійсність правочину, який було укладено без індивідуальної ліцензії НБУ.

За таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті державного мита на суму 546 грн. 02 коп., витрати на інформаційно-технічне забезпечення на суму 120 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 553, 1054 ЦК України, ст. 214-215 ЦПК України суд, -

вирішив:

позов публічного акціонерного товариства Універсал Банк задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства Універсал Банк заборгованість по кредитному договору № СL 42832 від 30 травня 2008 року в сумі 54 602, 11 грн.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства Універсал Банк про визнання недійсним кредитного договору і зобовязання вчинити дії відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства Універсал Банк витрати по сплаті держмита в розмірі 546, 02 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн.

На рішення протягом десяти днів може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Київської області.

Суддя В. С. Сердинський