Номер провадження: 22-ц/1590/545/2012
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2012 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

при секретарях Трошині К.С., Благорозумному О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Федерації професійних спілок Одеської області, треті особи на стороні відповідача підприємство обєднання громадян «Профсервіс Федерації професійних спілок Одеської області», ОСОБА_5, про скасування розпоряджень, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, повязаного з затримкою виконання рішення суду про поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 червня 2011 року,

встановила:

У вересні 2010 р. ОСОБА_4 звернувся до суду із вищеназваним уточненим в подальшому позовом, в якому вказав, що рішенням Приморського районного суду від 18.01.08 р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 01.04.08 р., його було поновлено на посаді начальника Управління господарського обслуговування Федерації професійних спілок Одеської області (далі Управління) з 18.09.07 р.. Добровільно відповідач рішення не виконав. 29.01.08 р. було видано виконавчий лист № 2-2773/08 про негайне поновлення на посаді. Після звернення до Одеської обласної прокуратури, у звязку з невиконанням рішення суду, 03.06.10 р. він отримав від Федерації профспілок Одеської області (далі Федерація профспілок) розпорядження № 36-к від 19.04.10 р. про поновлення його на посаді з 05.02.08 р. та розпорядження № 53 від 25.05.10 р. про виключення п. 2 розпорядження № 36-к від 19.04.10 р. (про поновлення на посаді з 05.02.08 р.), які суперечать одне одному. 03,04,07,08,09 червня 2010 р. він був в адміністративному будинку Федерації профспілок, але його не допустили до виконання трудових обовязків. 28.10.10 р. він ознайомився з розпорядженням Федерації профспілок № 62 від 15.06.10 р., в п. 3 якого вказано - «ОСОБА_4 вважати таким, що приступив до обовязків начальника УГО ФПОО з 03.06.10 р.», що не відповідає дійсності. У звязку з невиконанням рішення суду про поновлення його на посаді підлягає стягненню середній заробіток за вимушений прогул з 28.11.09 р. про день ухвалення судом рішення. Вказаними діями йому завдано моральну шкоду, яка полягає у моральних стражданнях, втраті нормальних життєвих стосунків, додаткових зусиллях для організації свого життя. Відшкодування моральної шкоди становить 80000 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 236, 237-1 КЗпП, остаточно просив: 1) скасувати розпорядження голови Федерації профспілок № 36-к від 19.04.10 р. про поновлення ОСОБА_4; 2) скасувати п. 3 розпорядження голови Федерації профспілок № 62 від 15.06.10 р. про те, що «ОСОБА_4 вважати таким, що приступив до обовязків начальника УГО ФПОО з 03.06.10 р.»; 3) стягнути з Федерації профспілок середній заробіток за вимушений прогул у звязку із затримкою виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18.01.08 р. про поновлення його на посаді за період з 28.11.09 р. по день ухвалення судом рішення по справі; 4) стягнути на його користь з Федерації профспілок відшкодування моральної шкоди у розмірі 80000 грн..

Позивач у судовому засіданні підтримав вимоги та просив суд задовольнити їх з підстав, вказаних у позові.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснивши, що рішення Приморського районного суду від 27.11.09 р., змінене рішенням апеляційного суду Одеської області від 30.03.10 р., про стягнення середнього заробітку за вимушений прогул, відшкодування моральної шкоди та поновлення ОСОБА_4 на посаді виконані Федерацією профспілок в повному обсязі. 03.06.10 р. ОСОБА_4 прибув на роботу, але з 09.06.10 р. на роботу не виходить.

Представник третьої особи - підприємства обєднання громадян «Профсервіс Федерації професійних спілок Одеської області», третя особа - ОСОБА_5 в судовому засіданні вважали необхідним у задоволенні позову відмовити за обставин, вказаних представником відповідача.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16.06.11 р. позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто з Федерації профспілок на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу, повязаного з затримкою виконання рішення суду про поновлення на роботі, за період з 28.11.09 р. по 02.06.10 р. у сумі 17147,60 грн., моральну шкоду у розмірі 500 грн., а всього стягнуто 17647,60 грн..

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення його позову в повному обсязі та покладення на ОСОБА_5 обовязку відшкодувати Федерації профспілок завдану матеріальну шкоду згідно рішень суду по справі. Посилається на те, що рішення ухвалено при невідповідності висновків суду обставинам справи, з порушенням норм матеріального (ст. ст. 34, 236 КЗпП) та процесуального (ст. ст. 61, 213 215, 323 ЦПК) права: - неналежно оформлено рішення, відсутнє обґрунтування прийнятого рішення з посиланням на норми матеріального права; - не розглянуто вимоги позивача та необґрунтовано висновок про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 28.11.09 р. по 02.06.10 р., а не по 16.06.11 р., як того просив позивач; - безпідставним є висновок суду про фактичний допуск позивача до роботи, оскільки умови його праці до звільнення 18.09.07 р. (штатна кількість працюючих, доручення на ведення фінансово-господарської діяльності та укладання договорів оренди приміщень, право першого підпису на фінансово-банківських документах, кошторис) не були відновлені; - рішення про поновлення на роботі відносно нього має право приймати тільки Президія Федерації профспілок, що підтверджено попередніми судовими рішеннями, а тому рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18.01.08 р. про поновлення його на посаді не виконано; - не покладено обовязок по відшкодуванню завданої Федерації профспілок матеріальної шкоди на третю особу ОСОБА_5.

Відповідач - Федерація профспілок Одеської області, треті особи - підприємство обєднання громадян «Профсервіс Федерації професійних спілок Одеської області» та ОСОБА_5 рішення суду першої інстанції не оскаржили.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_6, представник Федерації професійних спілок Одеської області, вважав необхідним апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на необґрунтованість скарги. В апеляційному суді підтримав доводи, викладені в запереченнях на апеляційну скаргу.

Треті особи - підприємство обєднання громадян «Профсервіс Федерації професійних спілок Одеської області» та ОСОБА_5 письмових заперечень на апеляційну скаргу не надали. В апеляційному суді їх представники ОСОБА_7 та ОСОБА_8 заперечували проти задоволення скарги, вважаючи її необґрунтованою.

Відповідно до ст. 303 ЦПК колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу треба відхилити за таких підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 18.01.08 р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 01.04.08 р. та ухвалою Верховного Суду України від 16.02.09 р., поновлено позивача на посаді начальника Управління з 18.09.07 р.. Скасовані розпорядження Федерацій профспілок № 111 від 18.09.07 р., № 138 від 09.11.07 р., № 139 від 09.11.07 р.. Стягнуто на користь позивача заробітна плата за час вимушеного прогулу у розмірі 10587,60 грн. та моральну шкоду 10000,00 грн.. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27.11.09 р. позивача було поновлено на посаді начальника Управління з 08.02.08 р., скасовано розпорядження Федерації профспілок № 19 від 08.02.08 р., стягнуто з Федерації профспілок на користь ОСОБА_4 заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 32866,00 грн., моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн. та судові витрати. В іншій частині позовних вимог було відмовлено. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 30.03.10 р. рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27.11.09 р. в частині поновлення ОСОБА_4 на посаді, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та розподілення судових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про часткове задоволення цих позовних вимог. Стягнуто з Федерації профспілок на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу, повязаного із затримкою виконання рішення суду про поновлення на роботі у сумі 58543,20 грн.. Рішення суду в частині скасування розпорядження голови Федерації профспілок ОСОБА_5 № 19 від 08.02.08 р. про звільнення ОСОБА_4 з посади начальника Управління та стягнення моральної шкоди залишено без змін. Розпорядженням № 36-К від 19.04.10 р. голови Федерації профспілок ОСОБА_4 було поновлено на посаді начальника Управління з 05.02.08 р.. ОСОБА_4 несвоєчасно ознайомили з вказаним розпорядженням. З вказаним розпорядженням ОСОБА_4 був ознайомлений лише 03.06.10 р.. Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення з Федерації профспілок середнього заробітку за час вимушеного прогулу, повязаного із затримкою виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 28.11.09 р. по 02.06.10 р. є обґрунтованими. За період з 28.11.09 р. по 31.03.10 р. на користь позивача підлягає стягненню середня заробітна плата на підставі довідки № 14 від 17.10.07 р. (а. с. 154) із розрахунку 85 днів х 124,56 грн./день = 10587,60 грн.. З 01.04.10 р. по 02.06.10 р. підлягає стягненню середня заробітна, з врахуванням її підвищення в 1,3 рази, у розмірі 6560,00 грн. = 41 день х 160 грн./день. Таким чином, на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу, повязаного із затримкою виконання рішення суду про поновлення на роботі у розмірі 17147,60 грн. = 10587,60 грн. + 6560,00 грн.. Вимоги позивача в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, повязаного із затримкою виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 03.06.10 р. по день ухвалення рішення судом є безпідставними, оскільки, як вбачається з акту приймання-передачі справ УГО ФПСО від 03.06.10 р., актів приймання-передачі інших документів від 04.06.10 р. та від 07.06.10 р., журналу виходу на роботу співробітників УГО ФПСО ОСОБА_4 був допущений до роботи 03.06.10 р. та прийняв до службового використання штатний розклад та колективний договір, був присутнім на роботі 03.06.10 р., 04.06.10 р., 07.06.10 р., 08.06.10 р., тобто фактично приступив до виконання своїх посадових обовязків. Розпорядження голови Федерації профспілок № 36-к від 19.04.10 р. «Про поновлення ОСОБА_4Л.» та скасування п. 3 розпорядження голови Федерації профспілок № 62 від 15.06.10 р. були видані на виконання рішення суду про поновлення ОСОБА_4 на посаді. Внаслідок незаконних дій відповідача позивачу завдана моральна шкода, яку суд оцінює у 500 грн.. (Т. 2, а. с. 26 28).

Вказані в апеляційній скарзі доводи не спростовують цих висновків суду.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідні правовідносини між сторонами встановлені, висновки щодо обставин справи зроблені судом першої інстанції на підставі наявних у справі і наданих сторонами доказів: рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18.01.08 р. (Т. 1, а. с. 5); виконавчого листа від 18.01.08 р. (Т. 1, а. с. 8); ухвали апеляційного суду Одеської області від 01.04.08 р. (Т. 1, а. с. 9 10); ухвали Верховного Суду України від 16.02.09 р. (Т. 1, а. с. 14); рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27.11.09 р. (Т. 1, а. с. 15 16); рішення апеляційного суду Одеської області від 30.03.10 р. (Т. 1, а. с. 17 19); розпорядження голови Федерації профспілок № 36-К від 19.04.10 р. (Т. 1, а. с. 24); розпорядження голови Федерації профспілок № 53 від 25.05.10 р. (Т. 1, а. с. 25); заяви ОСОБА_4 від 04.06.10 р. (Т. 1, а. с. 27); штатного розпису УГО Федерації профспілок (Т. 1, а. с. 37, 157 - 158); книги реєстрації виходу на роботу працівників Управління господарського обслуговування ФПО (Т. 1, а. с. 42 43); актів прийому передачі справ УГО ФПО від 03.06.10 р, 04.06.10 р., 07.06.10 р. (Т 1, а. с. 46 48, 210 211, 213); письмових записів ОСОБА_4 від 03.06.10 р, 04.06.10 р., 07.06.10 р., 08.06.10 р. (Т. 1, а. с. 149 152); довідки про заробітну плату ОСОБА_4 від 17.10.07 р. (Т. 1, а. с. 154); журналу виходу на роботу співробітників підприємств ФПО: 1. УГО ФПО 2. «Профсервіс ФПО» (Т. 1, а. с. 205 206 зворотна сторона); розпорядження голови Федерації профспілок від 15.06.2010 р. № 62 (Т. 1, а. с. 219); табелів обліку використання робочого часу за червень вересень 2010 р. (Т. 1, а. с. 221 зворотна сторона 228).

Встановлено судом, що рішенням Приморського районного суду від 18.01.08 р. (Т. 1, а. с. 5), залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 01.04.08 р. та ухвалою Верховного Суду України від 16.02.09 р. (Т. 1, а. с. 9 10, 14), ОСОБА_4 поновлено на посаді начальника Управління з 18.09.07 р.. Скасовані розпорядження Федерацій профспілок № 111 від 18.09.07 р., № 138 від 09.11.07 р., № 139 від 09.11.07 р.. Стягнуто на користь позивача заробітна плата за час вимушеного прогулу у розмірі 10587,60 грн. (за період з 18.09.07 р. по 18.01.08 р.) та моральну шкоду 10000,00 грн..

На виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 18.01.08 р. було видано виконавчого листа (Т. 1, а. с. 8). Федерація профспілок ні в добровільному порядку, ні в примусовому порядку вищевказане рішення суду не виконало. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 23.07.08 р., постановленою за результатами скарги ОСОБА_4 на дії державного виконавця, постанова старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Управління юстиції в Приморському районі м. Одеси про закриття виконавчого провадження щодо поновлення ОСОБА_4 на посаді визнана неправомірною та зобовязано поновити виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 2-2773/08 про поновлення ОСОБА_4 на посаді (Т. 1, а. с. 11 13).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 27.11.09 р. позивача було поновлено на посаді начальника Управління з 08.02.08 р., скасовано розпорядження Федерації профспілок № 19 від 08.02.08 р., стягнуто з Федерації профспілок на користь ОСОБА_4 заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 32866,00 грн., моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн. та судові витрати. В іншій частині позовних вимог було відмовлено (Т, 1, 15 16). Рішенням апеляційного суду Одеської області від 30.03.10 р. (Т. 1, а. с. 17 19) рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27.11.09 р. в частині поновлення ОСОБА_4 на посаді, стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та розподілення судових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про часткове задоволення цих позовних вимог. Стягнуто з Федерації профспілок на користь ОСОБА_4 середній заробіток за час вимушеного прогулу, повязаного із затримкою виконання рішення суду про поновлення на роботі у сумі 58543,20 грн. (за період з 19.01.08 р. по 27.11.09 р.). Рішення суду в частині скасування розпорядження голови Федерації профспілок ОСОБА_5 № 19 від 08.02.08 р. про звільнення ОСОБА_4 з посади начальника Управління та стягнення моральної шкоди залишено без змін.

На виконання рішення Приморського районного суду м. Одеси від 27.11.09 р. та рішення апеляційного суду Одеської області від 30.03.10 р. Федерація профспілок видала розпорядження від 19.04.10 р. № 36-к про поновлення ОСОБА_4 на посаді начальника Управління з 05.02.08 р. (Т. 1, а. с. 24, 196) та розпорядження від 25.05.10 р. № 53 про виключення п. 2 розпорядження № 36-к від 19.04.10 р. (Т. .1, а. с. 25, 201). Однак, вказані розпорядження до відома ОСОБА_4 доведені не були, у звязку з чим ОСОБА_4 у квітні 2010 р. звертався до Федерації профспілок з приводу невиконання рішення суду про його поновлення на посаді (Т. 1, а. с. 22 - 23).

03.06.10 р. ОСОБА_4 вийшов на роботу і його було фактично допущено до роботи на посаді начальника Управління. Після цього ОСОБА_4 продовжував виходити на роботу 4-го, 7-го та 8-го червня 2010 р.. Ці обставини підтверджуються заявою ОСОБА_4 від 04.06.10 р. на імя голови Федерації профспілок про нарахування йому заробітної плати за період з 28.11.09 р. по 01.06.10 р. (Т. 1, а. с. 27), книгою реєстрації виходу на роботу працівників Управління господарського обслуговування ФПО (Т. 1, а. с. 42 43), актами прийому передачі справ УГО ФПО від 03.06.10 р, 04.06.10 р., 07.06.10 р. (Т 1, а. с. 46 48, 210 211, 213), письмовими записами ОСОБА_4 від 03.06.10 р, 04.06.10 р., 07.06.10 р., 08.06.10 р. (Т. 1, а. с. 149 152), журналом виходу на роботу співробітників підприємств ФПО: 1. УГО ФПО 2. «Профсервіс ФПО» (Т. 1, а. с. 205 206 зворотна сторона), табелями обліку використання робочого часу за червень вересень 2010 р. (Т. 1, а. с. 221 зворотна сторона 228). 15.06.10 р. голова Федерації профспілки видав розпорядження № 62 про скасування розпорядження ФПО № 139 від 09.11.07 р. про звільнення ОСОБА_4 та вважати останнього таким, що приступив до виконання обовязків начальника УГО ФПО з 03.06.10 р. (Т. 1, а. с. 219). З 09.06.10 р. ОСОБА_4 перестав виходити на роботу.

Затримкою виконання рішення суду про поновлення на посаді ОСОБА_4 завдано моральну шкоду, яка полягає у моральних стражданнях, втраті нормальних життєвих звязків через неможливість продовження працювати.

За правилами, передбаченими ст. ст. 236, 237-1 КЗпП у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення суду про поновлення на роботі, незаконно звільненого працівника, останньому виплачується середній заробіток за час затримки виконання рішення суду. Відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Апелянт не надав суду першої інстанції доказів, які б спростовували вищевказані висновки суду першої інстанції. Доводи апеляційної скарги спростовуються наявними матеріалами справи: - зміст рішення відповідає вимогам ст. 215 ЦПК, суд в мотивувальній частині посилається на ст. ст. 236, 237-1 КЗпП (Т. 2, а. с. 27 28); - судом правильно встановлений термін за який необхідно стягнути середній заробіток (з 28.11.09 р. по 02.06..10 р.), оскільки попередніми судовими рішеннями на користь ОСОБА_4 стягнуто середній заробіток за час невиконання рішення суду про його поновлення на роботі включно по 27.11.09 р., а 03.06.10 р. позивач вийшов на роботу; - встановлення штатної кількості працюючих та кошторису Управління, надання апелянту доручення на ведення фінансово-господарської діяльності, укладання договорів оренди приміщень, надання апелянту права першого підпису на фінансово-банківський документах, надання апелянту відноситься до внутрішньогосподарської діяльності установи, ці доводи апелянта не засновані на законі, а тому є неспроможними; - 03.06.10 ОСОБА_4 вийшов на роботу, а Федерація профспілок фактично допустила останнього до роботи на посаді начальника Управління. Відповідно до ч. 4 ст. 24 КЗпП трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи. 15.06.10 р. голова Федерації профспілок видав розпорядження № 62 про скасування розпорядження Федерації профспілок № 139 від 09.11.07 р. про звільнення ОСОБА_4 та вважати останнього таким, що приступив до виконання обовязків начальника УГО ФПО з 03.06.10 р.. За таких обставин, підстав вважати ОСОБА_4 не поновленим на посаді начальника Управління, у звязку з відсутністю рішення Президії Федерації профспілок про його поновлення на посаді, не має; - ОСОБА_4 не є особою, яка може звернутися до суду з вимогою про стягнення з голови Федерації профспілок ОСОБА_5 матеріальної шкоди у звязку з виплатою останньому середнього заробітку за час вимушеного прогулу у звязку із несвоєчасним виконанням рішення суду про поновлення на роботі.

Надані апелянтом і дослідженні апеляційним судом докази (Т. 2, а. с. 73 81, 118) також не містять підстав для скасування або зміни рішення суду першої інстанції. Таким чином, доводи апелянта є необґрунтованими та неспроможними.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і

залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, прийняв рішення на підставі наданих сторонами та досліджених у судовому засіданні доказів, повно і всебічно зясувавши обставини, на які посилалися сторони як на підставу своїх вимог і заперечень. Рішення суду є справедливим, законним та обґрунтованим, підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 червня 2011 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Федерації професійних спілок Одеської області, треті особи на стороні відповідача підприємство обєднання громадян «Профсервіс Федерації професійних спілок Одеської області», ОСОБА_5, про скасування розпоряджень, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, повязаного з затримкою виконання рішення суду про поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: Л. М. Миза

ОСОБА_3