АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 2190/5731/2012
Справа №22-ц/2190/3759/2012 Головуючий в І інстанції Полив'яний В.М.
Категорія 20 Доповідач: Цуканова І.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2012 року грудня місяця 24 дня колегія суддів судової палати з розглягу , цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Цуканової І.В.

Суддів: Вейтас І.В.,

ОСОБА_1

при секретарі: Ткаченко A.M.

з участю адвоката: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 і рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від «31» жовтня 2012р. за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 ОСОБА_5 ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2012р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом і відповідачів, в якому просив стягнути з них солідарно 7577,10 грн. При цьом покликався на обов'язок відповідачів сплатити зазначену суму за договором позик який підтверджено їх розпискою від 15.12.2008р. В подальшому позивач змінив підставу позову і просив стягнути вказану суму як плату за інструмент, отримани відповідачами з відстрочкою платежу за договором купівлі-продажу.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 31 жовтня 2012 рок позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_3М ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 заборгованість, а саме: 6400 грі основного боргу, річних - 414,26 грн., 778,84 грн. - інформаційних збитків, а всього 7593,10 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просив рішення суду скасувати ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити, покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосуванн норм матеріального права.

В письмових запереченнях позивач доводи апеляційної скарги не визнав просив рішення суду залишити без змін, як ухвалене з додержанням норм права.

В судове засідання апеляційного суду не з'явився позивач та ОСОБА_7, які про час та місце слухання справи повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідача, осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що в 2008р. відповідачі придбали у позивача електричний інструмент вартістю 800 доларів США та зобов'язалися сплатити його вартість отягом 2009р., на підтвердження чого надали розписку від 15.12.2008р.

Виходячи із загальних положень ст. 526 ЦК України про належне виконання зобов'язань та ст. 625 ЦК України про обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних від просроченої суми, суд задовольнив позов на підставі ст.ст. 1046, 1050 ЦК України, які регулюють правовідносини у договорі позики.

Проте з таким висновком суду погодитися неможливо, оскільки судом рушено норми процесуального права, неправильно застосовано норми теріального права.

Згідно ч.І ст.П ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 2 ст. 31 ЦПК України передбачено, що до початку розгляду судом справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову.

Як зазначено в п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від .06.2009р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», у позивача суд повинен зясувати, в тому числі підставу позову (чим він обґрунтовує свої вимоги); оскільки підставою позову є фактичні обставини, що наведені у заяві, то зазначення позивачем конкретної правової норми в обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні цього питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору.

Згідно п. 1,3,4 ч.І ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, в тому числі такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із постановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих авовідносин.

В порушення вищезазначених норм права судом не встановлено, які правовідносини виникли між сторонами і позов вирішено як заявлений з підстав договору позики, в той час як позивач в установленому законом порядку змінив підставу позову і зазначав, що між сторонами склалися правовідносини за договором купівлі-продажу із відстроченням платежу /а.с. 29/.

Відповідно до ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона продавець передає або зобов'язується передати майно у власність другій стороні покупцеві, а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ч.2 ст. 692 та ч.І ст. 694 ЦК сраїни, договором купівлі-продажу може бути передбачено продаж товару з відстроченням або розстроченням платежу.

Відповідно до ч.З ст.692 ЦК України, у разі прострочення оплати товару продавець має право вимагати оплати товару та сплати процентів за користування чужими грошовими коштами.

Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошове зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та три проценти річних від простроченої суми, як інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зі змісту первісної позовної заяви, з пояснень представника позивача та самого позивача в суді першої інстанції вбачається, що в 2008р. відповідачі взяли останнього електричний інструмент та зобов'язалися його повернути, проте встановлений строк не повернули, пояснили, що він вийшов з ладу та зобов'язалі компенсувати його вартість протягом 2009р. /а.с. 47/.

Із тексту розписки від 15.12.2008р., виконаної відповідачами, вбачається,що вони зобов'язані провести з ОСОБА_4 розрахунок за інструмент, використовується, в сумі 800 доларів протягом 2009р. /а.с. 6/.

Наявність зобов'язань перед ОСОБА_4 за договором позики договором купівлі-продажу відповідачі заперечують.

З огляду на вищенаведене колегія суддів вважає, що позивачем не доведе укладення з відповідачами договору купівлі-продажу. Відповідно, позовні вимоги, обраною позивачем підставою, про стягнення плати за проданий товар з урахуванн річних і індексу інфляції є незаконними, необгрунтованими і не підлягаючими задоволенню.

Оскільки судом неправильно застосовано норми матеріального пра порушено норми процесуального права, то рішення суду слід скасувати і ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

На підставі ст.ст. 655 ЦК України, керуючись ст.ст. 303,316, п.2 ч.І ст.307, ч.І ст.309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 31 жовтня 2012 рс скасувати, ухвалити нове.

Відмовити ОСОБА_4 в задоволенні позову.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржен касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: