Справа № 2-657/11
Провадження № 2/711/55/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 березня 2012 року Тячівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Розман М.М. , при секретарі Цех Г.М. , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємця ОСОБА_2 , де третя особа ОСОБА_3 про відшкодування шкоди ,

В с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до приватного підприємця ОСОБА_2 , де третя особа ОСОБА_3 про відшкодування шкоди. Позовні вимоги мотивує тим , що відповідно до технічного паспорту йому на праві власності належить автомобіль марки «Мерседес Бенц»211 Е 220 , реєстраційний номер 1АІ3014 і 1 лютого 2010 року на підставі усної угоди з приватним підприємцем , власником СТО , ОСОБА_2 ним було укладено договір підряду на ремонт вказаного автомобіля , ринкова вартість якого на час укладення угоди становила 182334 гривні 54 копійки. Згідно укладеної угоди ПП ОСОБА_2 взяв на зберігання автомобіль та зобовязався замінити на автомобілі задні амортизатори, відремонтувати та пофарбувати бампер, та цю роботу виконати на протязі трьох днів , а саме до 3 лютого 2010 року. Гарантом виконання угоди послужило надання ним ПП ОСОБА_2 завдатку в суму 100 доларів США. Працівник СТО ОСОБА_4 отримав від нього ключі від автомобіля та при ньому припаркував автомобіль в автогаражі. А 04.02.2010 року він зателефонував ОСОБА_5 щоб дізнатися чи відремонтовано його автомобіль і той запевнив, що автомобіль буде відремонтовано до 05.02.2010 року. Однак 05.02.2010 року йому зателефонував ПП ОСОБА_6 та повідомив, що автомобіль було викрадено працівником СТО ОСОБА_3 і дуже пошкоджено. ОСОБА_6 попросив його не звертатися в суд з позовом про відшкодування збитків, оскілки він самостійно та в добровільному порядку відшкодує завдані збитки , що не зробив і не відповідає на його телефонні дзвінки , уникає зустрічі.

А тому на підставі ст.ст. 837 , 841 , 843 ЦК України , з урахуванням уточнених позовних вимог , просить стягнути з ПП ОСОБА_2 суму в розмірі 182334.54 гривень за договором підряду.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала посилаючись на викладені в письмовій позовній заяві обставини і просить позов задоволити.

Відповідач і його представник в судове засідання не зявилися неодноразово , хоч про час та місце розгляду справи були належним чином повідомлені , а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у їх відсутності на підставі наявних у справі доказів.

При цьому відповідач надіслав суду письмове заперечення проти позову ( а.с. 26 ) , у якому зазначив , що ОСОБА_3, який притягується до кримінальної відповідальності за ст. 289 КК України за незаконне заволодіння транспортним засобом і його пошкодження , перебував у трудових відносинах не з ним , а з ОСОБА_5 , у якого працював як найманий працівник , що орендував у нього частину приміщення. Вважає за неможливе вести мову про його відповідальність як власника приміщення , у якому здійснювався найманим робітником підприємцем ОСОБА_5 ОСОБА_3 ремонт автомобіля ОСОБА_1 , до якого він немає ніякого відношення і ніколи з останнім ніякого договору підряду на ремонт його автомобіля ні в усній , ні в письмовій формі ( як того вимагає закон) не укладав і з цього приводу жодної розмови з останнім не вів. Шкоду власнику автомобіля ОСОБА_1 заподіяв ОСОБА_3 внаслідок вчинення злочину , передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України , який діяв один , а тому виключно він один повинен відшкодувати завдану його діями потерпілому шкоду.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявився , хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений , а тому суд в порядку ст. 169 ЦПК України розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши всі обставини справи , суд дійшов наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено , що вироком Тячівського районного суду від 14 січня 2011 року ОСОБА_3 засуджений за ст. 289 ч.2 КК України за те , що як зазначено у мотивувальній частині вироку , він 4 лютого 2010 року , близько 22.30 год., в с. Нересниця , перебуваючи в стані алкогольного спяніння , працюючи на СТО по вул.. І.Франка , яка належить ОСОБА_2, умисно , шляхом вільного доступу , незаконно заволодів автомобілем «Мерседес»211 Е-220 , номерний знак 1АІ 3014 Чеської Республіки , який належить ОСОБА_1, що знаходився на ремонті на вказаній СТО , розуміючи , що він немає право використовувати цей транспортний засіб , поїхав на даному автомобілі в м. Хуст , де рухаючись по вул.. І.Франка , не впорався з керуванням та допустив зіткнення з металевим стовпом на узбіччі даної вулиці , в результаті чого пошкодив автомобіль , спричинивши матеріальний збиток ОСОБА_1 згідно висновку судово автотоварознавчої експертизи на суму 83163.51 гривень ( а.с. 99-105).

Відповідно до даних технічного паспорту власником автомобіля марки «Мерседес»211 Е-220 , номерний знак 1АІ 3014 Чеської Республіки значиться ОСОБА_1 ( а.с. 4 ).

Згідно до висновку судової авто технічної експертизи від 19.02.2010 року за № 34/02 вартість матеріального збитку ( з технічної точки зору ) , заподіяного власнику автомобіля марки «Мерседес»211 Е-220 , номерний знак 1АІ 3014 внаслідок пошкодження автомобіля становить 83163.51 гривень ( 8-20).

Відповідно до довідки Тячівського РПТІ від 14.12.2011 року за № 09/564 за адресою в с. Нересниця по вулиці І.Франка №216 право власності на нерухоме майно в ТРПТІ не зареєстровано ( а.с.139).

А згідно до довідок виконкому Нересницької сільської ради за №№ 466 , 467 від 21.12.2011 року СТО в с. Нересниця по вулиці І.Франка №216 рахується за ОСОБА_2 з 2007 року і дані про передачу в оренду даної будівлі відсутні ( а.с. 141 , 142 ).

Відповідач ПП ОСОБА_2 протягом 2010-2011 років здійснював діяльність на спрощеній системі оподаткування , обліку та звітності шляхом сплати єдиного податку. За період з 01.01.2010 року по 31.12.2010 подавав звіти платника єдиного податку. Звітність щодо залучення найманих працівників та одержання доходів від передачі нерухомого майна в оренду СПД-фізичною особою ОСОБА_7 до ДПІ у Тячівському районі не подавалося. А громадянин ОСОБА_5 як субєкт підприємницької діяльності та на обліку в податковій інспекції не рахується, що стверджується даними письмового повідомлення ДПІ у Тячівському районі та спеціального витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців ( а.с. 134-136 , 138).

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні ствердив , що на момент події і на даний час він не зареєстрований як субєкт підприємницької діяльності. А зимою 2010 року він орендував

частину приміщення СТО у ОСОБА_2, де займався ремонтом автомобілів. Оренду здійснював на підставі письмового договору , підписаного ним і ОСОБА_7 , але цей договір ніким не затверджувався і ніде не реєструвався та де на даний час подівся його текст пояснити не може. Орендну плату сплачував в розмірі 20% від заробленого. В той час ОСОБА_1 надав на ремонт автомобіль «Мерседес». З ним особисто домовлявся за ремонт і покраску бампера , а за заміну амортизаторів домовлявся з іншими людьми. На ніч автомобіль був залишений в боксі , до якого він доступу не мав , ключі знаходилися у племінника ОСОБА_7. В той час ОСОБА_3 був на іспитовому терміні і проживав в приміщенні СТО. Чи був він працевлаштований офіційно йому не відомо. В подальшому він дізнався , що ОСОБА_3 зайшов в бокс і без дозволу забрав автомобіль , який пошкодив.

Інших належних і допустимих доказів сторонами не наведено.

Згідно до. ст. 837 ЦК України , на норми якої посилається позивач , за договором підряду одна сторона ( підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони ( замовника) , а замовник зобовязується прийняти та оплатити роботу.

Підрядник , згідно до ст. 841 цього Кодексу , зобовязаний вживати усіх заходів щодо збереження майна , переданого йому замовником , та відповідає за втрату або пошкодження цього майна.

Зміст обовязку про збереження майна визначається з урахуванням норм ЦК про договір зберігання , який укладається у письмовій формі у випадках , встановлених статтею 208 цього Кодексу.

ЦК України не містить вказівки щодо форми , у якій укладаються договори підряду.

Разом з цим за змістом ст. 206 ч.1 ЦК України усно можуть вчинятися тільки правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення , за винятком правочинів , які підлягають нотаріальному посвідченню та ( або) державній реєстрації , а також правочинів , для яких недодержання письмової форми має наслідком недійсність.

З урахуванням положень ст. 208 цього Кодексу , суд вважає , що правовідносини між сторонами , на які вказує позивач в даному випадку повинні були бути оформлені в письмовій формі.

Відповідно до ст. 11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб , поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб , які беруть участь у справі.

А згідно до ст.60 цього Кодексу кожна сторона зобовязана довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. ст. 58 , 59 цього Кодексу докази повинні бути належними і допустимими. Обставини справи , які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування , не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно до ст. 61 ч.4 ЦПК України вирок у кримінальній справі , що набрав законної сили, обовязковий для суду , що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи , стосовно якої ухвалено вирок , з питань , чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази , суд вважає , що позивачем в судовому засіданні не доведено належними і допустимими доказами факт укладення 1 лютого 2010 року саме між позивачем ОСОБА_1 і відповідачем ПП ОСОБА_2 договору підряду на ремонт автомобіля марки «Мерседес Бенц»211 Е 220 , реєстраційний номер 1АІ3014 та що саме приватний підприємець ОСОБА_2 взяв на зберігання автомобіль та зобовязався замінити на автомобілі задні амортизатори , відремонтувати та пофарбувати бампер на протязі трьох днів.

Вирок Тячівського районного суду від 14 січня 2011 року , на який посилається позивач і за яким ОСОБА_3 засуджений за ст. 289 ч.2 КК України суд не може визнати як підставу , передбачену ст. 61 ЦПК України для звільнення від доказування , оскільки за змістом до ст. 61 ч.4 ЦПК України вирок у кримінальній справі , що набрав законної сили, обовязковий для суду , що розглядає справу тільки про цивільно-правові наслідки дій особи , стосовно якої ухвалено вирок , з питань , чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. А зазначений вирок не містить вказівок про будь-які протиправні дії з боку відповідача.

Інших належних і допустимих доказів , які б вказували на будь-які правовідносини сторін чи безпосереднє здійснення на момент події відповідачем підприємницької діяльності, чи про наявність у нього найманих працівників взагалі в будівлі №216 по вул. І.Франка в селі Нересниця Тячівського району , яка до того не значиться зареєстрованою як нерухоме майно , позивачем не зазначено і не надано.

Враховуючи наведене , суд вважає , що в задоволенні позову слід відмовити.

Судові витрати слід покласти на позивача.

Керуючись ст.ст. 4 , 10 , 60 , 169 , 209 , 212-215 ЦПК України , ст.ст. 206 , 208 , 837 , 841 , 2571 ч.3 , 655 , 663 , 665 ЦК України , суд ,

Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до приватного підприємця ОСОБА_2 , де третя особа ОСОБА_3 про відшкодування шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Тячівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення , а особами , які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: М.М.Розман