Апеляційний суд міста Києва
Справа №22-248 Головуючий у 1-й інстанції Колодіна О.О. Доповідач Волошина В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2012 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Котули Л.Г., Андрієнко А.М.

при секретарі Вендоліній А.М.

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1,ОСОБА_2 на рішення Голосієвського районного суду м. Києва від 07 листопада 2011 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1,ОСОБА_2 до Комунального підприємства "Генеральна дирекція Київської міської ради з обслуговування іноземних представництв",про захист прав споживача та відшкодування шкоди.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

Встановила:

26 травня 2011 року позивачі звернулися до суду з позовом до Комунального підприємства Генеральна Дирекція з обслуговування Іноземних представництв Дирекція «Інпредкадри» та з урахуванням уточнених позовних вимог під час розгляду справи просили стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 552 309 гривень, завдану втратою автомобіля БМВ Х-5 д.н. НОМЕР_3 в зв'язку з порушенням Закону України &q?ше;Про захист прав споживачів&q?ах;.

Свої позовні вимоги обґрунтовували тим, що 01.10.2008 р. між ними та відповідачем було укладено два довгострокові Договори - № 79/01.10.2008р. та №80/01.10.2008 р.

У відповідності до договорів, відповідач на охоронюваній території біля будинку №21 по вул. Тарасівській в м. Києві надав у платне користування позивачам окремі місця № 9 та № 11 для стоянки автомобіля марки БМВ Х5, державний номер НОМЕР_1, та автомобіля марки Тойота, державний номер НОМЕР_2.

Відповідно до п.3.5 та п.З Договорів, відповідач зобов'язався утримувати територію, що охороняється, в належному стані згідно існуючих норм благоустрою та безпеки; цілодобово охороняти територію паркувального майданчику та забезпечувати на ній громадський порядок; своєчасно інформувати позивачів про нештатні ситуації; приймати участь у розслідуванні фактів пошкодження або викрадення автомобілів.

При цьому посилались на те, що на правовідносини, які виникли між сторонами, розповсюджуються положення Закону України &q?же;Про захист прав

споживачів&qu-s;, а відповідач в порушення зазначеного Закону та Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках, затверджених Кабінетом Міністрів України 22 01.1996 р., не вів обов'язкову документацію, не ознайомив позивачів з вимогами Правил, незапровадив відповідні перепустки для володільців транспортних засобів.

Вказували, що умови договорів ними справно виконувались, здійснювали оплату за користування місцями для паркування автомобілів.

Однак, відповідач не забезпечив схоронність автомобіля, не виконав вимоги п.З Договору, в зв'язку з чим автомобіль БМВ х-5 24.10.2008 р. був викрадений з території стоянки біля будинку 21 по вул. Тарасівській в м.Києві

На адресу відповідачів була надіслана письмова претензія щодо повернення автомобіля, однак дана претензія залишилась без реагування і на момент подачі позову відповідач в порушення ст.951 ЦК України, ст.10 Закону України &q?аї;Про захист прав споживачів&quer; матеріальну шкоду в розмірі, що становить 552309 гривень, не відшкодував. У зв'язку з чим позивачі звернулись до суду за захистом порушеного права.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 07 листопада 2011 року у задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Комунального підприємства &qu>К;Генеральна дирекція Київської міської ради з обслуговування іноземних представництв&qupa; про захист прав споживача та відшкодування шкоди відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 та ОСОБА_2 07 листопада 2011року подали на нього апеляційну скаргу, рішення суду просили скасувати, як незаконне та необгрунтоване,ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення ,задовольнивши позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Генеральна дирекція Київської міської ради з обслуговування іноземних представництв» про захист прав споживача та відшкодування шкоди. Зокрема, посилались на невиконання відповідачами умов договору,вважаючи,що за наслідками тлумачення Договору,суд і повинен був винести неупереджене рішення.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що правові підстави для його задоволення відсутні.

З такими висновками суду слід погодитись, оскільки суд дійшов їх з дотриманням вимог процесуального законодавства щодо всебічності й повноти з'ясування дійсних обставин справи, прав та обов'язків сторін в даних правовідносинах належної правової оцінки наданих сторонами в справі доказів та норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 мешкають в багатоквартирному будинку АДРЕСА_1

01 жовтня 2008 р. між КП ГДІП Дирекція «Інпредкадри» в особі директора та позивачем ОСОБА_2 - особою, що користується окремою стоянкою на паркувальному майданчику, було укладено договір №79/1.10.2008 на утримання охоронюваної автомобільної стоянки. Цим договором сторони визначили, що предметом договору є :

п.п. 1.1. Виконавець надає в користування Користувачу окреме місце № 9 для: стоянки його автомобіля на охоронюваній території біля будинку АДРЕСА_1

1.2. Виконавець утримує в належному стані паркувальний майданчик біля будинку АДРЕСА_1 та не допускає несанкціонованого доступу сторонніх осіб на його територію, де на визначеному місці № 9 розміщується автомобіль Користувача: держ. № НОМЕР_1, марка БМВ (копія технічного паспорту додається).

Відповідальність сторін визначена розділом 4 вказаного договору. Згідно п. п 4.1. За невиконання чи неналежне виконання взятих на себе зобов'язань по Договору, а також за односторонню відмову від виконання своїх обов'язків сторони несуть відповідальність згідно з діючим законодавством України.

4.2. У випадку пожежі питання про відповідальність буде вирішуватись з урахуванням ступеня вини осіб, причетних до цього. Висновок про причини пожежі роблять пожежні служби міста, витрати, що виникли в ході розслідування покладаються на винну особу.

4.3. Відшкодування спричинених збитків провадиться за поданням потерпілої Сторони та постанови органів дізнання, слідства чи вироку суду, що встановив факт пошкодження або пограбування. Розмір відшкодування повинен бути підтверджений відповідними документами.

4.4. Виконавець не несе відповідальності за збитки, спричинені невиконання Власником взятих на себе зобов'язань, згідно з п.3.3, п.3.4 Договору.

Згідно технічного паспорту (свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу), власником автомобіля марки БМВ Х5, державний номер НОМЕР_1, є ОСОБА_1. В особливих відмітках цього свідоцтва зазначено, що право керування автомобілем належить її чоловіку - ОСОБА_2.

Встановлено, що 24.10.2008 р. о 21 год. 05 хв. ОСОБА_2 пред'явив автомобіль на огляд охороннику ОСОБА_4 та припаркував його на місце № 9 на паркувальному майданчику біля будинку АДРЕСА_1

25.10.2008 р. о 8 год. 50 хв. охоронці ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і позивач ОСОБА_1 констатували факт зникнення автомобіля марки БМВ Х5, державний номер НОМЕР_1, з паркувального майданчика біля будинку.

За даним фактом 01.11.2008 р. Голосіївським РУ ГУ МВС України в м. Києві було порушено кримінальну справу № 01-12009 по факту незаконного володіння невстановленою особою транспортним засобом за ознаками складу злочину, передбаченогоч.З ст.289 КК України.

Цивільним позивачем по даній справі визнано ОСОБА_1. що підтверджується копією постанови від 05.11.2008 р., яка міститься в матеріалах справи.

Досудове слідство по кримінальній справі № 01-12009 зупинено на підставі п.З ст.206 КПК України.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Доказів того, що паркувальний майданчик біля будинку АДРЕСА_1 зареєстрований, як автостоянка по зберіганню транспортних засобів, сторони суду не надали, а тому і Правила користування транспортними засобами, затверджені постановою КМУ від 22 січня 1996 р. N 115 &quКМ;Про затвердження Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках&q?сп; ( Із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ N 1178 ( 1178-2002-п ) від 17.08.2002 ) та Відповідно до Закону України &q? В;Про захист прав споживачів&qu&q; ( 1023-12 ) не можуть поширюватись на паркувальний майданчик, як і на правовідносини, які виникли між сторонами, оскільки зазначеними Правилами чітко виписано відповідний порядок роботи таких автостоянок та зберігання транспортних засобів, чого не містить укладений між сторонами договір.

До того ж, положенням ст. 936 ЦК України виписано, що за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності.

А ст.937 ЦК України передбачено, що прийняття речі на зберігання може підтверджуватися видачею поклажодавцеві номерного жетона, іншого знака, що посвідчуєприйняття речі на зберігання, якщо це встановлено законом, іншими актами цивільного законодавства або є звичним для цього виду зберігання.

Враховуючи вимоги вищезазначених норм закону слід погодитись із висновком суду першої інстанції, що між сторонами договору на зберігання транспортного засобу не існувало, а договір, який був укладений між сторонами 01. 10.2008 р. не можна вважати таким.

Розглядаючи спір суд першої інстанції в межах доводів позову повно і всебічно дослідив обставини спору, дав належну оцінку зібраним по справі доказам, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює і увідповідності з вимогами закону прийшов до правильного висновку про те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, були предметом дослідження в суді першої інстанції, отримали належну оцінку і висновків суду не спростовують.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги є не суттєвими і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права які призвели або могли призвести до неправильного вирішення цього спору.

Оскільки рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального закону, колегія суддів вважає, що підстав до його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

Ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 07 листопада 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних такримінальних справ.

Головуючий:

Судді: