АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/1690/630/2012 Номер провадження 22-ц/1690/630/2012Головуючий у 1-й інстанції Жмурко П.Я. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2012 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.,

судців: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.,

при секретарі - Філоненко О.В.,

за участю: відповідача - ОСОБА_2,

представників позивача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянула у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Полтаві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 08 грудня 2011 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Полтава-Банк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судці-доповідача,-

ВСТАНОВИЛА:

Заочним рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 08 грудня 2011 року позов Публічного акціонерного товариства «Полтава-Банк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Розірвано договір №03176 на відкриття карткового рахунку та обслуговування кредитної картки від акціонерного банку «Полтава-Банк», укладений між Публічним акціонерним товариством «Полтава-Банк» та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь Публічного акціонерного товариства «Полтава-Банк» заборгованість по договору №03176 на відкриття карткового рахунку та обслуговування кредитної картки від акціонерного банку «Полтава-Банк» від 20.03.2008 року, у розмірі 10848,47 грн., а також понесені витрати по сплаті державного мита у розмірі 108,48 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 120,00 грн., а всього - 11076,95 грн.

У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовлено.

Вказане рішення оскаржив відповідач ОСОБА_2, який в апеляційній скарзі, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Зазначає, зокрема, що з моменту укладення договору-20.03.2008р. та по 24.06.2011р. він регулярно і своєчасно здійснював усі платежі щомісячно в повному обсязі (останнього разу-24.05.2011р.), умови договору не порушував. У травні 2011 року він здав стару картку в банк для переоформлення, а нову отримав лише у липні 2011р., після чого її одразу заблокували, тому протягом цього часу він не мав можливості сплачувати кредит.

У середині липня 2011 року у нього було викрадено гаманець з карткою, про що він одразу повідомив менеджера ПАТ «Полтава-Банк», який, у свою чергу, повідомив його, що картку було поставлено у Стоп-список і йому необхідно чекати нового оформлення картки.

Вважає, що заборгованість по кредитному договору обумовлена неорганізованими діями банку щодо видачі йому нової кредитної картки взамін втраченої у липні 2011р. Також банк надав до суду необгрунтовані розрахунки розмірів процентних ставок та ін.

У судовому засіданні ОСОБА_2 доводи апеляційної скарги підтримав, прохаючи її задовольнити та в доповнення пояснив, що, після блокування картки він не вносив платежі по кредиту, у т.ч. через касу банку, оскільки не мав можливості користуватися карткою.

Представники позивача пояснили, до стандартний відсоток встановлено на рівні 3% щомісячно за місяць заборгованості за користування кредитним лімітом у разі здійснення обовязкового погашення в розмірі 7% від заборгованості на кінець місяця; відсоток за кредит нестандартний установлено у вигляді подвійної процентної ставки за користування несанкціонованим овердрафтом, тобто застосовується у разі несплати 7% обовязкового погашення; відсоток за кредит сумнівний відсоток, що застосовується у разі закінчення строку кредитного договору (3%).

Звернення до суду обумовлено тим, що остання проплата відсотків по договору відповідачем здійснена 24 травня 2011 року, 24 червня 2011 року ОСОБА_2 видали переоформлену картку, а вже 25 червня 2011 року були підстави для блокування картки у порядку, визначеному п. 4.7 договору, оскільки проплата за червень здійснена не була, а на момент звернення до суду з позовом минуло понад три місяці з часу виникнення заборгованості.

Також пояснили, що 29 червня 2011 року відповідач зателефонував до банку та повідомив, що картку викрадено, в результаті чого картку було поставлено у Стоп-список та заблоковано, що підтверджується довідкою банку.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як убачається з матеріалів справи, 20 березня 2008 року на підставі заяви-анкети на відкриття карткового рахунку та оформлення картки «Віза» між АБ «Полтава-Банк» та ОСОБА_2 укладено договір №03176 на відкриття каркового рахунку та обслуговування кредитної картки /а.с. 28/ (далі-Договір).

08.07.2009 року між АБ «Полтава-Банк» та ОСОБА_2 укладено Додаткову угоду до договору №03176 від 20.03.2008 року, а 31.05.2011 року між ними укладено Додаткову угоду №2 до договору №03176 від 20.03.2008 року, що є невід»ємними частинами даного договору /а.с. 29-30/.

Відповідно до умов вказаних договорів на кредитну картку відповідача встановлювався відкличний кредитний ліміт у розмірі 15000,00 грн., процентна ставка за користування лімітом визначалася на рівні 3%, повернення кредиту здійснювалося шляхом внесення щомісячних мінімальних платежів у розмірі 7%

На забезпечення виконання зобов»язань по вказаному договору між АБ «Полтава- Банк» та ОСОБА_5 укладено договори поруки № 03176-1 та №03176-2, згідно яких поручитель зобов»язувався солідарно відповідати перед банком за невиконанням позичальником умов договору №03176 /а.с. 36-37/.

У відповідності до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Згідно ч.2 ст.554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 востаннє здійснював плату за користування кредитною картою 24 травня 2011 року.

Протягом червня картка відповідача перебувала на переоформленні, видана йому 24 червня 2011 року. '

3 пояснень представника позивача вбачається, що 29.06.2011 року ОСОБА_2 звернувся до банку, повідомивши про те, що у нього викрадено картку, після чого того ж дня картку було поставлено у Стоп-список та заблоковано, що підтверджується банківською довідкою.

Згідно наданого банком розрахунку станом на 15.09.2011 року заборгованість по договору №03176 на відкриття каркового рахунку та обслуговування кредитної картки становить: сума боргу по кредиту стандартному - 8761,75 грн.; сума боргу по кредиту нестандартному -745,35 грн.; відсотки за кредит - 427,05 грн.; відсотки за кредит нестандартні - 32,01 грн.; відсотки за кредит сумнівні - 882,31 грн./а.с. 57/.

З метою спонукати боржника та поручителя усунути заборгованість за договором №03176 АБ «Полтава-Банк» надіслало відповідачам низку повідомлень з відповідними вимогами за період з липня по серпень 2011 року, які відповідачами задоволено не було /а.с. 44-49/.

Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України у судовому порядку питання розірвання договору вирішуються, якщо сторонами договору не досягнуто згоди і одна із заінтересованих сторін звернулася з вимогою до суду з двох підстав: істотне порушення договору другою стороною; інші випадки, встановлені договором або законом.

Згідно п.9.2 ОСОБА_6 зберігає за собою право розірвати (припинити) договір у випадку, якщо Клієнт не виконує умови договору. Всі суми, що підлягають відшкодуванню одній чи іншій Стороні за умови розірвання ОСОБА_6, відшкодовуються в повному обсязі.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що з вини працівників банку ОСОБА_2 взагалі не мав можливості сплачувати суми кредиту є безпідставними, оскільки відповідач не був позбавлений можливості сплачувати кредит через касу Банку, чого він свідомо не робив у зв»язку з неможливістю використовувати гроші, які знаходилися на картці, для власних потреб, про що не заперечується і самим відповідачем.

Добутими у суді доказами знайшов підтвердження факт отримання відповідачем картки саме у червні (а не у липні місяці, як про це стверджує ОСОБА_2В.) 2011 року та факт втрати картки 29.06.2011 року (а не в середині липня 2011 року, як про це зазначено в апеляційній скарзі), після чого вона була поставлена у Стоп-список та заблокована, що підтверджується довідкою банку від 09.02.2012р.

Таким чином, і в цій частині доводи апеляційної скарги є неспроможними.

Доводи апеляційної скарги висновки суду першої інстанції не спростовують, оскільки виражаються лише у заявах щодо незаконності дій банку, проте жодними доказами не підтверджені.

Суд першої інстанції, встановивши фактичні обставини справи, дав їм вірну правову оцінку, дослідив надані сторонами докази, на підставі яких дійшов вірного висновок про задоволення позовних вимог.

При цьому суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального права відповідно до характеру правовідносин , що склалися між сторонами та в межах заявлених позовних вимог.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи. Підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, - відхилити.

Заочне рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 08 грудня 2011 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

ГОЛОВУЮЧИЙ /підпис/ ОСОБА_1

СУДДІ: /підпис/ ОСОБА_7

/підпис/ ОСОБА_8

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1