справа №2-9390/11
25 січня 2012 року          Жовтневий
районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді –Браги А.В.,
при секретарі –Лампіки О.В.,
за участю представника позивача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства «ОСОБА_2 ОСОБА_1»в особі
Дніпропетровської обласної дирекції
до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості
за кредитним договором –
05 вересня 2011 року до Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська
звернувся позивач через свого
представника із вищезазначеним
позовом, в обґрунтування якого
послався на те, що 06 вересня 2007 року між
позивачем та відповідачем укладено
кредитний договір, за умовами якого
позивачем відповідачу надані кредитні
чергу, відповідач зобов’язалась
повернути вказаний кредит до 06 вересня
2013 року, сплативши 13,5% річних за
користування кредитом, а також інші
обов’язкові платежі. Оскільки
відповідач взяті на себе договірні
зобов’язання належним чином не
виконує, позивач звернувся до суду із
позовною вимогою про стягнення з
відповідача на свою користь суми
заборгованості, яка станом на 04 серпня
представник позивача просив суд
покласти на відповідача судові
Представник позивача в судовому
засіданні позовні вимоги підтримала,
наполягала на їх задоволенні в повному
Відповідач в судове засідання не
з’явилась, про час, дату та місце
розгляду справи повідомлялась
Враховуючи дані обставини, суд вважає
за можливе на підставі ст.ст.169, 224 ЦПК
України здійснити розгляд даної
цивільної справи в заочному порядку
відповідно до Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК
Вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали
цивільної справи, суд приходить до
наступного висновку з таких підстав.
Судом встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.
В судовому засіданні встановлено, що
між позивачем, як кредитором, та
відповідачем, як позичальником, 06
вересня 2007 року укладено кредитний
договір №22031315, за умовами якого
позивач зобов’язався надати
відповідачу кредитні кошти в розмірі
відповідач зобов’язався повернути
вказані кредитні кошти до 06 вересня 2013
року щомісячними платежами в порядку
та на умовах, визначених договором, а
також сплатити 13,5% річних за
користування кредитними коштами та
інші обов’язкові платежі. За порушення
строків повернення кредитної
заборгованості, процентів за
користування кредитом та комісій,
передбачених кредитним договором,
позичальник сплачує кредитору пеню в
розмірі 0,5% від суми простроченого
платежу за кожний день прострочення.
Окрім того, умовами вказаного
кредитного договору передбачено право
кредитора вимагати дострокове
виконання позичальником грошових
зобов’язань за кредитним договором.
Викладені обставини підтверджуються
копією кредитного договору №22031315 від 06
Як свідчить наявна в матеріалах справи
копія меморіального валютного ордеру
на виконання умов кредитного договору
№22031315 від 06 вересня 2007 року були надані
відповідачу обумовлені в договорі
кредитні кошти в повному обсязі.
Судом встановлено, що відповідач не
виконує належним чином взяті на себе
договірні зобов’язання за кредитним
договором №22031315 від 06 вересня 2007 року,
внаслідок чого утворилась
заборгованість, яку позивач своєю
письмовою вимогою від 25 лютого 2011 року
просив відповідача погасити, а також
здійснити дострокове погашення
кредиту. Оскільки відповідач дану
вимогу не виконав, станом на 04 серпня 2011
року утворилась заборгованість в
урахуванням встановленого НБУ на 04
серпня 2011 року офіційного курсу гривні
Викладені фактичні обставини
підтверджуються копією письмової
вимоги позивача від 25 лютого 2011 року,
розрахунком заборгованості за
кредитним договором №22031315 від 06
вересня 2007 року станом на 04 серпня 2011
року, копією службового розпорядження
НБУ від 03 серпня 2011 року №205/292.
Правовідносини, які виникли між
сторонами, окрім положень вказаного
вище кредитного договору, врегульовані
нормами Цивільного кодексу України.
Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.
Відповідно до норм ст.ст.11, 525, 629 ЦК
України підставами для виникнення
цивільних прав та обов’язків, зокрема,
є договір, який є обов’язковим для
виконання сторонами, одностороння
відмова від зобов’язання або
одностороння зміна умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Різновидом
договору є кредитний договір, який
обов’язково укладається в письмові
формі (ст.1054, 1055 ЦК України).
Нормою ст.1054 ЦК України визначено, що за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові в розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.
Відповідно до норми ст.1050 ЦК України, в
контексті положення ст.1054 ч.2 ЦК
України, якщо кредитним договором
встановлений обов’язок позичальника
повернути кредит частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини кредитор
має право вимагати дострокового
повернення частини кредиту, що
залишилась зі сплатою процентів.
Згідно до ст.526 ЦК України зобов’язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу. Частиною 1 ст.530 ЦК
України передбачено, що якщо у
зобов’язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України
порушенням зобов’язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов’язання
(неналежне виконання). У разі порушення
зобов’язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема сплата неустойки,
різновидом якої є пеня (ст.549 ЦК
України). При цьому право на неустойку
виникає незалежно від наявності у
кредитора збитків, завданих
невиконанням або неналежним
виконанням зобов’язання (ст.550 ЦК
Нормою ст.625 ч.1 ЦК України передбачено,
що боржник не звільняться від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов’язання.
Згідно ст.16 ЦК України однією із форм
судового захисту цивільних прав та
інтересів є примусове виконання
Статтею 533 ЦК України визначено, що
грошове зобов’язання повинне бути
виконане в гривнях, а у випадку
визначення грошового еквіваленту в
іноземній валюті, сума, що підлягає
сплаті у гривнях, визначається за
офіційним курсом відповідної валюти на
день платежу, якщо інший порядок її
визначення не встановлений договором
або законом чи іншим
нормативно-правовим актом.
Отже, вирішуючи питання щодо позовних
вимог позивача за кредитним договором
№22031315 від 06 вересня 2007 року, приймаючи
до уваги, що у судовому засіданні
знайшов підтвердження факт укладення
між позивачем та відповідачем даного
договору із дотриманням вимог діючого
законодавства, а також встановлено
невиконання відповідачем, на відміну
від позивача, своїх зобов’язань за
даним договором, та встановлено
наявність у позивача права вимагати
дострокового повернення кредиту і
наявність обов’язку відповідача
здійснити таке дострокове повернення,
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги є обґрунтованими та позивача
підлягають задоволенню в повному
Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд на підставі ст.88 ЦПК
України, враховуючи результат
вирішення справи, вважає за необхідне
стягнути з відповідача на користь
позивача, понесені останнім при
зверненні до суду судові витрати по
сплаті судового збору (державного мита)
на суму 998,17 гривні та витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи у розмірі 120 гривень,
сплата яких підтверджується
відповідними платіжними дорученнями.
На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 11, 16, 509, 526, 530, 533, 536, 549, 550, ст. ст. 1048,
1054 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10,
11, 57, 60, 61, 88, 209, 212 - 215, 223 -232 ЦПК України,
суд –
Позов, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
«ОСОБА_2 ОСОБА_1»в особі
Дніпропетровської обласної дирекції
заборгованість за кредитним договором
Судові витрати покласти на
відповідача, стягнувши з ОСОБА_3 на
користь Публічного акціонерного
товариства «ОСОБА_2 ОСОБА_1» в особі
Дніпропетровської обласної дирекції
судовий збір в сумі 998, 17 гривень та
витрати на інформаційно –технічне
забезпечення розгляду судової справи у
розмірі 120, 00 гривень.
Заочне рішення суду набирає законної
сили в порядку передбаченому ст. ст. 223,
Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача про перегляд
заочного рішення, яка може бути подана
відповідачем протягом десяти днів з
дня отримання копії рішення.
Заочне рішення суду може бути
оскаржено позивачем в апеляційному
порядку до апеляційного суду
Дніпропетровської області через суд
першої інстанції шляхом подання
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення апеляційної
Суддя          А.В. Брага