Справа № 2-843/11
Номер рядка звіту 36
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

"10" квітня 2012 р. Новобузький районний
суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Васильченко Н.О.

при секретарі Кічігіну Д.А.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні суду м. Новий
Буг цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до Новобузької міської ради
Миколаївської області про визнання
права власності на земельну частку
(паї) по праву спадкування, -

В с т а н о в и в:

09.12.2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з
цивільним позовом до Новобузької
міської ради Миколаївської області в
якому просив визнати за ним після
смерті батька ОСОБА_3, який помер
ІНФОРМАЦІЯ_1 право на земельну частку
(пай) згідно рішення Новобузького
районного суду Миколаївської області
від 25.11.2002 року на 6.06 умовних
кадастрових гектари в межах
Новобузької міської ради Новобузького
району Миколаївської області.

13.01.2012 року згідно ухвали суду про
заміну неналежного відповідача,
відповідач Новобузька міська рада
Миколаївської області була замінена на
належного відповідача -Новобузьку
районну державну адміністрацію
Миколаївської області.

В судовому засіданні позивач свої
позовні вимоги підтримав та суду
пояснив що ще в 2002 році він з батьком
переймався проблемою визнання за
останнім права власності на земельну
ділянку (пай). Після винесення
Новобузьким місцевим судом 25.11.2002 року
рішення по справі за ОСОБА_3 було
визнано право власності на земельну
ділянку в розмірі 6.06 умовних
кадастрових гектар, проте після
рішення суду ОСОБА_4 так і не отримав
Державний акт на право приватної
власності на земельну ділянку.

Відповідач позовні вимоги позивача не
визнав та надав до суду заперечення
проти позову в яких вважав за необхідне
відмовити в позові позивачу оскільки
той пропустив строк для звернення до
суду з позовом.

Вислухавши пояснення сторін по справі,
дослідивши письмові докази, суд
приходить до такого висновку.

Рішенням Новобузького міського суду
Миколаївської області від 25.11.2002 року
за ОСОБА_3 було визнано право на
земельну частку (пай) в колективній
власності АТСГ «Нива»Новобузького
району Миколаївської області на період
паювання земель господарства і
отримання Державного акту на право
колективної власності на землю 27.09.1995
року в розмірі 6.06 умовних кадастрових
гектар.

Після вступу вищевказаного рішення в
законну силу ОСОБА_3 не звертався до
державних органів з питанням отримання
Державного акту на право власності на
земельну частку (пай).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 -помер.

За життя ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 склав
заповіт яким все своє майно, яке
належить чи буде належати йому, де б
воно не знаходилось, заповідав ОСОБА_1
(позивачу по справі).

Про існування заповіту позивач
дізнався в 2010 році під час ремонту
домоволодіння.

Через рік в 2011 році ОСОБА_1 звернувся до
нотаріальної контори з приводу
оформлення права власності на земельну
ділянку в порядку спадкування за
заповітом, але йому в цьому було
відмовлено так як заповідач ОСОБА_3 за
життя не отримав Державного акту на
право власності на земельну ділянку.

Відповідно ч.1 ст.1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві на
момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1225 ЦК України, право
власності на земельну ділянку
переходить до спадкоємців на загальних
підставах, із збереженням її цільового
призначення.

На ряду з вищевказаним відповідно ст.257
ЦК України, загальний строк позовної
давності встановлюється у три роки.

Позивач як рідний син спадкодавця та як
такий що достовірно знав про рішення
суду від 25.11.2002 року, раніше не
звертався до державних органів з
питань виготовлення Державного акту на
право власності на земельну ділянку,
хоча мав на це право та можливість.

Крім того позивач в позові не просив
поновити пропущенний строк для
звернення до суду з позовом.

Посилання позивача в позові про те, що
він дізнався про існування заповіту
лише в 2010 році судом не можуть бути
прийняті до уваги, адже у випадку
відсутності такого заповіту позивач
все одно мав право як син спадкодавця
на спадкування земельної ділянки
згілно Закону, але таким правом раніше
він жодним чином не користувався.

Відповідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

За наведених вище обставин суд не
вбачає за можливе задовольнити позов
позивача, оскільки ним був пропущений
встановлений законом строк для
звернення до суду з позовом.

Керуючись ст.ст. 10, 11 209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд

В и р і ш и в:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1
до Новобузької районної державної
адміністрації Миколаївської області
про визнання права власності на
земельну частку (паї) по праву
спадкування.

На рішення може бути подана апеляційна
скарга до апеляційного суду
Миколаївської області через
Новобузький районний суд протягом
десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: