УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.06.2012року Московський районний суд м. Харкова у складі :

головуючого суді ОСОБА_1

при секретарі Тугайбей В.В.

розглянувши заяву ФОП ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: Харківська міська рада, КП Харківське міське бюро технічної інвентаризації, Московський районний відділ м. Харкова ГУ МНС України в Харківській області, Московська районна санітарно-епідеміологічна станція про поновлення порушених прав власників та житлових прав,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2, за участю третіх осіб: Харківської міської ради, КП Харківське міське бюро технічної інвентаризації, Московського районного відділу м. Харкова ГУ МНС України в Харківській області, Московської районної санітарно-епідеміологічної станції про поновлення порушених прав власників та житлових прав, в якому просить суд: 1) зобовязати ОСОБА_2 користуватися належною їй житловою квартирою №75 в м. Харкові по вул. Гв. Широнінців, 62 тільки як житловим приміщенням та заборонити використовувати дане приміщення для здійснення будь-якої господарської діяльності; 2) зобовязати ОСОБА_2 припинити будь-яку господарську діяльність у квартирі №75 в м. Харкові по вул. Гв. Широнінців, 62; 3) зобовязати ОСОБА_2 демонтувати незаконно встановлену зовнішню рекламну вивіску салону краси Монро, що знаходиться на козирці прибудови до реконструйованої квартири №75 в м. Харкові по вул. Гв. Широнінців, 62; 4) заборонити ОСОБА_2 використовувати самовільно зведений з тильної сторони будівлі вхід до квартири №75 в м. Харкові по вул. Гв. Широнінців, 62; 5) покласти на відповідача всі судові витрати.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 23.03.2012 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково, зобовязано ОСОБА_2 користуватися належною їй житловою квартирою №75 в м. Харкові по вул. Гв. Широнінців, 62 тільки як житловим приміщенням та заборонити використовувати дане приміщення для здійснення будь-якої господарської діяльності. В решті позову відмовлено. Стягнутто із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 держмито у розмірі 8,50 грн. та 37 грн. витрат на судово-інформаційне забезпечення судового процесу.

17.05.2012 року до суду надійшла заява від відповідача, про перегляд заочного рішення суду від 23.03.2012р. В обґрунтування поданої заяви відповідач зазначає, що їй не було відомо про розгляд справи, жодного повідомлення про виклик до суду на її адресу не надходило, відомостей про її відсутність за місцем реєстрації до суду не надійшло. Вказує на те, що судом встановлені численні порушення санітарно-технічних, протипожежних, будівельних норм під час реконструкції приміщень на підставі рішення суду у справі, в якій вона не тільки не була стороною, а навіть не була залучена до участі у справі з посиланням на ч.3 ст.61 ЦК України, яка передбачає, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній,господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судове рішення яке стало підставою для звільнення від доказування позивача від доказування фактів порушення санітарно-технічних, протипожежних, будівельних норм винесено у спорі між іншими сторонами, ніж даний спір, а тому не може бути підставою для звільнення від доказування. Вказує на те, що вона є добросовісним набувачем нежитлового приміщення.

Заявник в судове засідання не зявилася, судова повістка направлена на її адресу повернута поштою з відміткою за закінченням строку зберігання.

Представник заявника в судове засідання зявився, заяву про перегляд заочного рішення підтримав, просив задовольнити

Представник позивача в судове засідання зявився, в задоволенні заяви просив відмовити, вказував на те, що справа розглядалася тривалий час і жодного разу ОСОБА_2 судових повіток не отримувала.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи судом встановлено, що відповідач належним чином повідомлялася про час і місце розгляду справи, але жодного разу не отримувала судові повістки, які були повернуті до суду з відміткою за закінченням строку зберігання і суд у відповідності до вимог ЦПК України прийняв судове рішення, яке направив відповідачу також з рекомендованим повідомленням, яке відповідач також не отримала, і воно було повернуто до суду та залучено до матеріалів справи.

Між тим у відповідності до ч.1 ст.232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

При цьому, виходячи з вимоги ч.1 ст. 232 ЦПК України для скасування заочного рішення необхідно не лише встановити поважність причини неявки відповідача в судове засідання, в якому було ухвалене заочне рішення, а й те, щоб його аргументи щодо обставин справи впливали на правильне її вирішення. Лише за сукупності цих двох умов можна говорити про наявність підстав для скасування заочного рішення і призначення справи для розгляду в загальному порядку.

Посилання заявника на те, що судом встановлені численні порушення санітарно-технічних, протипожежних, будівельних норм під час реконструкції приміщень на підставі рішення суду у справі, в якій вона не тільки не була стороною, а навіть не була залучена до участі у справі з посиланням на ч.3 ст.61 ЦК України, яка передбачає, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній,господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судове рішення яке стало підставою для звільнення від доказування позивача від доказування фактів порушення санітарно-технічних, протипожежних, будівельних норм винесено у спорі між іншими сторонами, ніж даний спір, а тому не може бути підставою для звільнення від доказування є безпідставними, оскільки посилання суду було на рішення Господарського суду Харківської області від 02.02.2012 року по справі за позовом прокурора Московського району м. Харкова в інтересах держави в особі Харківської міської ради, 3-і особи які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача: громадянин ОСОБА_4, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області, КП Харківське міське бюро технічної інвентаризації до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2, 3-я особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_5 про визнання дій незаконними, яким позов задоволено частково та ФО-П ОСОБА_2 було заборонено використовувати житлові приміщення квартири АДРЕСА_1 для розташування та функціонування салону краси Монро.

Між тим, у заяві не надано жодного доказу, яке має істотне значення для правильного вирішення справи.

За таких обставин, підстав для скасування заочного рішення суду від 23.03.2012 р. суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 231, 232 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в :

Заяву ФОП ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: Харківська міська рада, КП Харківське міське бюро технічної інвентаризації, Московський районний відділ м. Харкова ГУ МНС України в Харківській області, Московська районна санітарно-епідеміологічна станція про поновлення порушених прав власників та житлових прав - залишити без задоволення.

Ухвала суду оскарженню не підлягає.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом десяти днів.

Строк на апеляційне оскарження рішення для відповідача починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя Задорожна А.М.