Справа № 2-7595/11 Головуючий у 1
інстанції:Кухтей Р.В. Провадження №
22-ц/0390/608/2012 Категорія:27 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2012 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого судді - Антонюк К.І.

суддів -Русинчука М.М., Матвійчук
Л.В.

при секретарі -Семенюк О.А.

з участю: представника
відповідача -Татушка Р.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до публічного акціонерного
товариства «Райффайзен Банк Аваль»про
визнання правочину удаваним та таким,
що укладений в національній валюті, за
апеляційною скаргою представника
позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 на рішення
Луцького міськрайонного суду від 09
лютого 2012 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Луцького міськрайонного суду
від 09 лютого 2012 року в задоволенні
позову ОСОБА_2 до публічного
акціонерного товариства «Райффайзен
Банк Аваль»(далі -ПАТ «Райффайзен Банк
Аваль») про визнання правочину
удаваним та таким, що укладений в
національній валюті відмовлено.

В апеляційній скарзі представник
позивача ОСОБА_2 -ОСОБА_4, покликаючись
на порушення судом норм матеріального
та процесуального права,
невідповідність висновків суду
обставинам справи, просив оскаржуване
рішення суду першої інстанції
скасувати та ухвалити нове рішення,
яким позов задовольнити.

В суді апеляційної інстанції
представник позивача ОСОБА_4 підтримав
апеляційну скаргу з підстав в ній
наведених.

Представник відповідача Татушко Р.В.
вважає апеляційну скаргу
безпідставною та просить суд її
відхилити, залишивши рішення місцевого
суду без змін.

Колегія суддів заслухавши пояснення
представників сторін, перевіривши
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги приходить до висновку, що
апеляційну скаргу слід відхилити, а
рішення суду першої інстанції залишити
без змін з наступних підстав.

В апеляційній скарзі представник
позивача ОСОБА_4 свої доводи мотивував
тим, що судом неправомірно відмовлено в
позові, оскільки укладений з банком
договір є удаваним правочином,
вчинений з метою приховати інший
правочин, а саме надання кредиту в
національній валюті.

Відмовляючи в задоволенні позову суд
першої інстанції виходив з того, що при
укладенні кредитного договору та
наданні позивачу кредитних коштів в
іноземній валюті відповідачем було
дотримано всіх вимог закону і вказаний
договір не є удаваним правочином,
оскільки не вчинявся з метою приховати
інший правочин.

З таким висновком місцевого суду
колегія суддів погоджується, тому що
він ґрунтується на повно і всебічно
з'ясованих обставинах справи, які
перевірені належними і допустимими
доказами, що містяться в матеріалах
справи.

Судом встановлено, що 20.03.2006 року між
акціонерним поштово-пенсійним банком
«Аваль», правонаступником якого є ПАТ
«Райффайзен Банк Аваль», та ОСОБА_2 був
укладений кредитний договір № 014/1101/24940
та додаткова угода № 1 від 20.03.2006 року до
вказаного договору, відповідно до умов
якого банк надав позичальнику кредитні
кошти в іноземній валюті в сумі 120 000
євро, зі сплатою 13 % річних за
користування кредитом та кінцевим
терміном його погашення до 19.03.2013 року
(а.с.13-18).

Для забезпечення виконання кредитних
зобов'язань 21.03.2006 року між позивачем та
банком був укладений договір іпотеки
нерухомого майна.

Своїм підписом в кредитному договорі
від 20.03.2006 року та додатковій угоді № 1
до нього, позичальник засвідчила факт
та згоду з умовами цього договору, та що
всі умови даного договору їй цілком
зрозумілі і позичальник вважає їх
справедливими по відношенню до неї.

Факт видачі та отримання позивачем
ОСОБА_2 кредитних коштів на суму 120 000
євро підтверджується розпорядженнями
по операційному відділу банку та
заявами позивача від 12.05., 28.04., 11.04., 21.03.,
16.05.2006 року на видачу кредитних коштів,
заявою позивача про відкриття
поточного рахунку від 14.03.2006 року,
копією договору № 03/.03-014/30356 від 21.03.2006
року про відкриття та ведення
поточного рахунку в євро, заявою про
закриття поточного рахунку від 16.03.2006
року (а.с.34-46).

Статтею 628 ЦК України визначено, що
зміст договору становлять умови
(пункти), визначені на розсуд сторін і
погоджені ними, та умови, які є
обов'язковими відповідно до актів
цивільного законодавства.

Відповідно до ст.1054 ЦК України,
істотними умовами кредитного договору
є сума кредиту, процентна ставка, за
користування грошовими коштами та
строк дії договору.

Позивач ОСОБА_2 перед укладенням
договору отримала всю необхідну
інформацію щодо істотних умов
кредитного договору і своїм підписом
засвідчила згоду на його укладення і як
вбачається з досліджених судом першої
інстанції доказів, отримала визначену
договором суму кредиту -120 000 євро на
свої споживчі потреби. Представник
позивача як в суді першої та і в суді
апеляційної інстанції не заперечував
тієї обставини, що його довірительці
було відомо про те, що згідно умов
кредитного договору кредитні кошти їй
надаються в євро.

Таким чином, матеріалами справи
підтверджено волевиявлення сторін
договору на надання та отримання
кредиту в іноземній валюті, на які
обґрунтовано послався суд першої
інстанції.

Безпідставними є доводи апелянта щодо
удаваності кредитного договору за ст.
235 ЦК України з огляду на відсутність у
позичальника наміру отримати кредит
саме в іноземній валюті.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 ЦК України,
удаваним є правочин, який вчинено
сторонами для приховання іншого
правочину, який вони насправді вчинили.

Відповідно до п. 25 Постанови Пленуму
Верховного Суду України «Про судову
практику розгляду цивільних справ про
визнання правочинів недійсними»від 6
листопада 2009 року N 9, за удаваним
правочином (стаття 235 ЦК) сторони умисно
оформляють один правочин, але між ними
насправді встановлюються інші
правовідносини. На відміну від
фіктивного правочину, за удаваним
правочином права та обов'язки сторін
виникають, але не ті, що випливають зі
змісту правочину. Встановивши під час
розгляду справи, що правочин вчинено з
метою приховати інший правочин, суд на
підставі статті 235 ЦК має визнати, що
сторонами вчинено саме цей правочин, та
вирішити спір із застосуванням норм, що
регулюють цей правочин. Якщо правочин,
який насправді вчинено, суперечить
закону, суд ухвалює рішення про
встановлення його нікчемності або про
визнання його недійсним.

Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень

Ні в суді першої інстанції, ні в суді
апеляційної інстанції апелянт,
всупереч ст. 60 ЦПК України, не надав
жодних доказів на підтвердження тієї
обставини, що укладений між ОСОБА_2 та
банком кредитний договір є удаваним
правочином і наявні в матеріалах
справи докази спростовують доводи
апелянта щодо удаваності кредитного
договору.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє скаргу і
залишає рішення без змін, якщо визнає,
що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального та процесуального права.

Отже, колегія суддів вважає, що суд
першої інстанції відповідно до
встановлених в судовому засіданні
обставин справи та вимог вищенаведених
норм закону прийшов до правильного
висновку про відмову в задоволенні
позові.

Доводи, наведені в апеляційній скарзі,
не спростовують висновків суду.

За таких обставин, колегія суддів
приходить до висновку, що рішення суду
першої інстанції ухвалено з
додержанням норм матеріального та
процесуального права. Підстави для
його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314 ЦПК
України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника
позивача ОСОБА_2 -ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду
від 09 лютого 2012 року в даній справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя:

Судді: