Справа № 1326/4130/12 Головуючий у 1 інстанції: Козюренко Р.С.
Провадження № 22-ц/1390/6417/12 Доповідач в 2-й інстанції: Кіт І. Н.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2012 року

колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Кота І.Н..

суддів: Каблака П.І., Курій Н.М.

при секретарі: Дідусь О.Р.

розглянула у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 06 серпня 2012р.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 06 серпня 2012р позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про знесення самочинного будівництва з підстав визначених ч.2 ст.121 ЦПК України визнано неподаною і повернуто позивачу.

Ухвалу суду оскаржила позивач. В апеляційній скарзі покликається на її незаконність та безпідставність. Зокрема зазначає, що нею шляхом подання до суду 24.07.12р. нової позовної заяви (а.с.9), було належно виконано вимоги ухвали районного суду від 29.05.12р. про усунення недоліків позовної заяви ( а.с.6) про знесення самочинного будівництва. Зокрема, належно вказано відомі їй засоби зв`язку та адреси сторін й сплачено судовий збір, наведено посилання на докази та обставини,які свідчать про здійснення відповідачем самочинного будівництва.

Просить оскаржувану ухвалу Франківського районного суду м.Львова скасувати із направленням справи для продовження її розгляду до суду першої інстанції.

Після усунення апелянтом недоліків скарги відкрито провадження й справу призначено до апеляційного розгляду ( а.с.21- 30).

Перевіривши у межах доводів апеляційної скарги та пред`явлених позовних вимог законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги виходячи із наступного.

Відповідно до положень статей 55,124 Конституції України, ст.ст. 3, 4, 11 , 60 ЦПК України та роз`яснень, що містяться у п.2 та п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.09р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції «кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав чи інтересів.

Власник порушеного права може скористатися не будь-яким , а конкретно визначеним законом способом захисту свого права. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб , які беруть участь у справі. Позовна заява подана до суду повинна відповідати вимогам ст. 119 ЦПК України.

Відповідно до вимог статті 376 ЦК та роз`яснень, що містяться у п.5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012р. № 6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України ( про правовий режим самочинного будівництва ) «, право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об`єкта нерухомості мають як органи державної влади так і органи місцевого самоврядування.

У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить також і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права ( ст.. 391 ЦК) , а також власнику( користувачу) земельної ділянки.

Відповідно до положень ст.38 Закону № 3038-V1 право на звернення до суду з позовом про знесення самочинного збудованих об`єктів містобудування належить також відповідним інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю.

Оскільки у поданій до суду позовній заяві від 16.05.12р. ( а.с.1-2) позивач не зазначила жодних посилань на докази про набуття нею права власності на квартиру АДРЕСА_1 ( свідоцтва про право власності, договору купівлі-продажу , дарування, набуття права власності на житло шляхом його спадкування, тощо ) й відповідно порушення відповідачем цього права, суд першої інстанції підставно виходячи із положень ч.1 ст.121 ЦПК України ухвалою від 29.05.12р. залишив позовну заяву без руху ( а.с.6) .

У поданій до суду 24.07.12р. уточненій позовній заяві ( а.с.9) позивач таких посилань на докази про належність їй права власності на квартиру у зазначеному будинку, а відтак і порушення цього її права знову ж таки не навела, як і того, що вона є належно уповноваженою особою на пред`явлення такого позову від імені ЖБК- 126 , органу державної влади чи місцевого самоврядування, або інспекції державного архітектурно- будівельного контролю.

Відтак, районний суд підставно, керуючись ч.2 ст.121 ЦПК України визнав таку позовну заяву неподаною і ухвалою від 06.08. 12р. повернув її позивачеві( а.с.10)..

Таким чином, оскаржувана ухвала районного суду прийнята з дотриманням встановленного законом порядку вирішення питання, тому підстав для її скасування колегія суддів не вбачає..

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити. Ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 06 серпня 2012р. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом 20-ти днів з часу набрання нею законної сили , шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

С у д д і :