Справа № 22-ц/2690/2376/2012
Головуючий у 1- й інстанції: ОСОБА_1
Доповідач: Гаращенко Д.Р.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2012 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді Гаращенка Д.Р.

суддів Ратнікової В.М., Борисової О.В.

при секретарі Василевському Я.П.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Соломянського районного суду м. Києва від 16 листопада 2011 року у справі за позовом Закритого акціонерного товариства «Страхова компанія «Інгосстрах» до ОСОБА_2, третя особа: ОСОБА_3, про стягнення шкоди в порядку регресу, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Соломянського районного суду м. Києва від 16 листопада 2011 року позов ЗАТ «Страхова компанія «Інгосстрах» було задоволено та стягнено з ОСОБА_2 на користь ЗАТ «Страхова компанія «Інгосстрах» витрати по виплаті страхового відшкодування у розмірі 21 409, 5 грн., судовий збір у розмірі 241, 10 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.

17 листопада 2011 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на вказане рішення, у якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить суд його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити ЗАТ «Страхова компанія «Інгосстрах» у задоволенні позову. В обґрунтування заявлених вимог апелянт посилається на те, що суд першої інстанції безпідставно не застосував при вирішенні спору строк позовної давності, а тому дійшов до необґрунтованого висновку про задоволення позову.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 за довіреністю ОСОБА_4 апеляційну скаргу підтримав та просив суд її задовольнити.

Представник ЗАТ «Страхова компанія «Інгосстрах», ОСОБА_3 у судове засідання не зявилися, належним чином були повідомлені про час та місце апеляційного розгляду, тому розгляд справи за апеляційною скаргою на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України проведено за їх відсутності.

Вислухавши доповідь судді Гаращенка Д.Р., пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів прийшла до наступного.

Судом першої інстанції було правильно встановлено, що 19 квітня 2008 року ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «Опель», державний номер 11АТ 2975, під час руху заднім ходом по проспекту Червонозоряному, 35 у м. Києві не врахував дорожню обстановку, не впевнився в безпечності руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Пежо» під керуванням ОСОБА_3, державний номер НОМЕР_1, чим порушив п.п. 10.9. ПДР.

Постановою Соломянського районного суду м. Києва від 05 травня 2008 року ОСОБА_2 було піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу у розмірі 34 грн. (а.с. 5).

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди належний ОСОБА_3 автомобіль отримав механічні пошкодження, що підтверджується довідкою інспектора ВОД 11 лейтенанта міліції ОСОБА_5 (а.с 5).

Відповідно до звіту про оцінку вартості майнової шкоди, заподіяної ушкодженням транспортного засобу, № 04/06/08 від 03 червня 2008 року вартість майнової шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу Рeugeot Partner, державний номер НОМЕР_1 з урахуванням ПДВ складає 17 084, 09 грн. (а.с. 9).

Відповідно до звіту про оцінку вартості майнової шкоди, заподіяної ушкодженням транспортного засобу, № 25/11/08 ДОД від 05 листопада 2008 року вартість майнової шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу Рeugeot Partner, державний номер НОМЕР_1 з урахуванням ПДВ складає 4 556, 41 гри. (а.с. 9).

На час вчинення ОСОБА_2 адміністративного правопорушення був чинним укладений між ЗАТ «Страхова компанія «Інгосстрах» (страховик) та ОСОБА_3 (страхувальник) договір страхування наземного транспорту № КЗК4АЕ00000082 від 04.10.2007 року, відповідно до умов якого страховик зобов'язався у разі настання страхового випадку здійснити страхове відшкодування страхувальнику або вигодонабувачу ПАТ КБ «Приватбанк».

На виконання договору страхування наземного транспорту № КЗК4АЕ00000082 від 04.10.2007 року ЗАТ «Інгосстрах» 20 червня 2008 року було сплачено 16 781, 09 грн., а 13 січня 2009 року 4 556, 41 грн. (а.с. 19). Крім того згідно з актом виконаних робіт № 6 від 28.06.2008 року витрати на проведення оцінки заподіяної автомобілю страхувальника шкоди склали 72 грн. (а.с. 22).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що дорожньо- транспортна пригода, в результаті якої автомобіль ОСОБА_3 отримав механічні пошкодження, сталася з вини відповідача, а тому з останнього на підставі ст.27 Закону України «Про страхування», ст. ст. 993, 1191 ЦК України підлягає стягненню сплачена ЗАТ «Інгосстрах» сума страхового відшкодування та витрати на проведення оцінки заподіяної автомобілю шкоди. Крім того суд першої інстанції вважав, що право вимоги до ОСОБА_2 виникло у ЗАТ «Інгосстрах» з моменту повної виплати страхового відшкодування, а тому підстав для застосування позовної давності немає.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

На підставі ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно з ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три

роки.

На підставі ч. 6 ст. 261 ЦК України за регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання.

Згідно із ч.ч. 4, 5 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Як вбачається з матеріалів справи, ЗАТ «Страхова компанія «Інгосстрах» свої зобовязання за договором страхування наземного транспорту № КЗК4АЕ00000082 від 04.10.2007 року у повному обсязі виконала 13 січня 2009 року, а до суду з позовом до ОСОБА_2 звернулася 25 липня 2011 року.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно вважав, що право вимоги до ОСОБА_2 у ЗАТ «Інгосстрах» виникло з моменту повної виплати страхового відшкодування, а тому підстав для застосування позовної давності немає

Будь-яких інших доводів щодо незаконності і необґрунтованості рішення суду першої інстанції апеляційна скарга не містить.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу ОСОБА_2 слід відхилити, а рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 16.11.2011 року підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 305, п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 16 листопада 2011 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді