ун. № 2-5870/11
пр. № 2/2608/712/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2012 року

Святошинський районний суд м.Києва в складі:

головуючого судді - Чалої А.П.,

при секретарі - Котляр Ю.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом

ОСОБА_1,

ОСОБА_2

до ОСОБА_3,

3-тя особа: Відділ ГІРФО Святошинського РУ ГУ МВС України в м.Києві

про визнання особи такою, що втратила право користування житловим

приміщенням, -

В с т а н о в и в :

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 та просили визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі №36/2 по вул.Зодчих, 10 в м.Києві, власниками якої по 1/3 частині кожний є вони, позивачі, та відповідач, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що відповідач є їх, позивачів, колишнім чоловіком і батьком, шлюб між позивачкою ОСОБА_1 і відповідачем розірвано 04.11.2008р., з 2006р. відповідач не проживає в спірній квартирі з 2006р., його речі в квартирі відсутні, залишив квартиру добровільно після погіршення відносин в сім*ї, не несе ніяких витрат по утриманню будинку і прибудинкової території та платі за комунальні послуги, ці витрати повинні нести вони, чим вважають порушуються їх права. Просили задовольнити позов на підставі ст.ст. 386, 391, 405 ЦК України.

В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та на порушення їх права власності на квартиру і житлових прав.

Відповідач в судове засідання не з*явився, про день і час розгляду справи за місцем державної реєстрації повідомлявся належним чином, заперечень проти позову суду не надав, про поважність причин неявки суд не повідомив, суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно частини 4 ст.169 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи.

Відділ ГІРФО Святошинського РУ ГУ МВС України в м.Києві просить розглядати справу без представника (а.с. 17 лист).

Суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності представника третьої особи на підставі матеріалів справи.

Заслухавши пояснення позивачів, дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити, виходячи з наступного.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов*язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3 і позивачка ОСОБА_1 перебували в шлюбі, який розірвано 04.11.2008р. (а.с. 9 копія свідоцтва про розірвання шлюбу).

08.08.2011р. позивачка ОСОБА_1 звернулась до Святошинського РУ ГУ МВС України в м.Києві про розшук колишнього чоловіка (а.с. 12-13 копія заяви), яка на час розгляду справи результатів не дала.

Як вбачається з відповіді КП «Київське міське БТІ та реєстрації права власності на об*єкти нерухомого майна» від 01.02.2010р., квартира №36/2 по вул.Зодчих, 10 в м.Києві належить на праві власності ОСОБА_3, ОСОБА_1 і ОСОБА_2 в рівних частках (а.с. 10 копія відповіді).

В спірній квартирі зареєстрованими є сторони (а.с. 11 копія довідки по формі №3).

Відмовляючи в позові, суд виходив з наступного.

Як встановлено судом, спірна квартира має статус приватної і перебуває у спільній частковій власності сторін, в тому числі відповідач є власником 1/3 частини спірної квартири.

Згідно частини 1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном.

В даному випадку, право державної реєстрації відповідача в спірній квартирі є одним із засобів реалізації складової частини права власності, а саме: щодо права користування належним майном.

У відповідності до частини 1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Тобто, при судовому позбавленні відповідача як власника частини квартири його права на користування належним йому майном, в тому числі і права на державну реєстрацію, судом буде порушено право власності відповідача.

Приймаючи до уваги наведене, а також те, що діючим законодавством не передбачено визнання втратившим права користування житловим приміщенням власника в квартирі, яка в частці належить йому на праві власності, суд визнає позовні вимоги не ґрунтованими на нормах матеріального закону і такими, що не підлягають задоволенню.

Порядок визнання осіб такими, що втратили право користування житловою площею визначений ст.ст. 70, 71 ЖК України і стосується лише квартир, які знаходяться в будинках державного і громадського житлового фонду.

Статті 386, 391, 405 ЦК України, на які посилаються позивачі, до спірних правовідносин застосуванню не підлягають.

Доведення факту не проживання відповідача в спірній квартирі в даному спірному випадку юридичного значення не має.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд приходить до необхідності відмови в позові, як не грунотованому на нормах матеріального права.

Керуючись ст.ст. 316-319, 321 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 169 ч.4, 223-229 ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, 3-тя особа: Відділ ГІРФО Святошинського РУ ГУ МВС України в м.Києві про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржено іншими учасниками процесу до Апеляційного суду м.Києва через районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми в судовому засіданні під час проголошення рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: