Справа №2011/1855/2012
2-2011/2851/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 грудня 2012 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого Аркатової К.В.,

секретаря Подосокорської А.О.,

з участю представника позивача Мартинової А.М.,

представника відповідача Єфімова Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за позовом Харківської міської ради до ОСОБА_1 та КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації`про визнання правочину недійсним та визнання права власності,

в с т а н о в и в :

В січні 2012 року Харківська міська рада звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить визнати недійсним договір купівлі-продажу нежитлових приміщень цокольного поверху №1, 3-11, 12а, 12б, 12в, 1 площею 305 кв. м. в літ. «А-2»по АДРЕСА_1 , укладеного 2.10.09 року між ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) та АТ кафе «Сучасник», визнати за територіальною громадою м. Харкова в особі Харківської міської ради право власності на нежитлову будівлю літ. «А-2»загальною площею 1626,8 кв. м., яка розташована по АДРЕСА_1 . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відчуження спірного нерухомого майна ОСОБА_1 здійснено АТ кафе «Сучасник`без правовстановлюючого документу про право власності, а саме на підставі дублікату договору купівлі-продажу від 31.10.95 року №334-В цілісного майнового комплексу кафе « ІНФОРМАЦІЯ_1 », викупленого товариством покупців членів трудового колективу кафе «Сучасник`ОП ресторан «Янтарний». Вказане, на думку позивача, є підставою для визнання оскаржуваних договорів недійсними, оскільки зміст цих правочинів суперечить актам цивільного законодавства України. Крім того, позивач наголошує, оскільки законний власник нежилої будівлі літ. «А-2»по АДРЕСА_1 відсутній, вказане нерухоме майно ознаки безхазяйної нерухомої речі, визначені ст. 335 ЦК України, а також на тому, що починаючи з 2007 року і на теперішній час спірне нежитлове приміщення ніким не використовується, знаходиться у занедбаному стані. Враховуючи наведене, посилаючись на ст. ст. 203, 215, 335 ЦК України просив визнати оскаржуваний правочин недійсним та визнати за територіальною громадою м. Харкова в особі Харківської міської ради право власності на спірне нежитлове приміщення.

В судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги та просила задовольнити.

Представник відповідача позов не визнав, наполягаючи на відповідність оскаржуваного правочину приписам чинного законодавства.

Представник Харківського міського бюро технічної інвентаризації про час та місце розгляду справи сповіщений належним чином та своєчасно, у відповідності до ст. 169 п.4 ЦПК України суд розглядає справу у його відсутність.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає позов необґрунтованим та таким що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Нежитлова будівля літ. «А-2» загальною площею 1626,8 кв. м. колишній кінотеатр «Сучасник», який входив до майнового комплексу виробничого обєднання « АДРЕСА_1 .

Вказана нежитлова будівля зареєстрована за Харківською міською радою народних депутатів згідно реєстраційного посвідчення №695 виданого 28.09.95 року на підставі рішень сесій Харківської міської ради народних депутатів від 28.09.92 та від 23.02.95 р.р..

31.10.95 року між фондом державного майна України в м. Харкові та товариством членів трудового колективу кафе «Современник`ОП ресторан «Янтарний`укладено договір купівлі-продажу №334-В цілісного майнового комплексу кафе «Современник», орендованого організацією орендарів ресторан «Янтарний», реєстраційний №6-8133, який зареєстровано у виконавчому комітеті Харківської міської ради народних депутатів від 3.11.95 року за №1549.

На виконання рішення господарського суду Харківської області від 02.09.02 року по справі №37/158-02, відповідно до протоколу загальних зборів АТ кафе «Сучасник`від 30.03.09 року створена ліквідаційна комісія та прийнято рішення провести ліквідацію АТ кафе «Сучасник». Головою створеної ліквідаційної комісії призначено Чуйко Ігоря Івановича, який є уповноваженим представником товариства.

02.10.09 року між АТ кафе «Сучасник`в особі голови ліквідаційної комісії Чуйко І.І. та ОСОБА_1 укладено договір купівлі-продажу нежитлових приміщень цокольного поверху №1, 3-11, 12а, 12б, 12в, 1 площею 305 кв. м. в літ. «А-2», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , реєстровий №1883.

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації»№24039690 від 5.10.09 року зареєстровано право приватної власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу 1883 02.10.09 року на нежитлові приміщення цокольного поверху №1; 3-11, 12а; 12б; 12в; 1 площею 305 кв.м. в літ. «А-2», що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 номер запису 695 в книзі 1.

Згідно витягу з державного реєстру правочинів №7722900 від 15.09.09 року в державному реєстрі правочинів зареєстровано правочин по відчуженню цілісного майнового комплексу кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », в тому числі основна споруда кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 площею 275,7 кв. м., за адресою АДРЕСА_1 між відчужувачем фондом державного майна України в м. Харкові та набувачем товариством членів трудового колективу кафе «Современник`ОП ресторан «Янтарний», який посвідчено державним нотаріусом першої Харківської державної нотаріальної контори Христенко Н.Л., № у реєстрі нотаріальних дій 6-8133, дублікат спірного договору купівлі-продажу №334-В цілісного майнового комплексу кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 », орендованого організацією орендарів ресторан «Янтарний`від 31.10.95 року, виданий державним нотаріусом першої Харківської державної нотаріальної контори Грошевою О.Ю. 15.09.09 року за реєстровим №5-3107.

Свідоцтвом №334-В підтверджено право власності цілісного майнового комплексу кафе «Современник`в тому числі основних споруд кафе « АДРЕСА_1 загальною площею споруд 275,7 кв. м. за товариством покупців кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 ». Свідоцтво внесено до реєстраційної книги під реєстраційним №334В.

Згідно акту №334В прийому-передачі майна державного підприємства від 10 січня 1996 року товариство покупців членів трудового колективу кафе «Современник`прийняло основну споруду кафе «Современник`площею 275,7 кв. м. за адресою АДРЕСА_1 , який зареєстровано в реєстрі за №6-8133.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 6.11.09 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», ч.5 ст. 12 ЦК України добросовісність набувача презюмується. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі й те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача і є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна.

Частиною 1 ст. 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 328 ЦК України також передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно з ч.1 п.1 ч.2 ст.11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також з дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема є договори та інші правочини.

Частиною 1 ст. 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, яка спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Статтею 210 ч.1 ЦК України підтверджено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

У відповідності до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Положеннями ст. 334 ЦК України встановлено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Таким чином, здійснення державної реєстрації договору про відчуження майна в силу вимог ст. 334 ЦК України є юридичним фактом, з настанням якого закон повязує виникнення права власності на вказане майно.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до п. 29 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних нотаріусами України`від 3.03.04 року №20/5 у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом, за письмовою заявою осіб, за дорученням яких або щодо яких вчинялася нотаріальна дія, державним нотаріусом державного нотаріального архіву видається дублікат утраченого або зіпсованого документа. На дублікаті документа робиться відмітка про те, що він має силу оригіналу, і вчиняється посвідчу вальний напис. Крім того, про видачу дубліката нотаріус робить відмітку на примірнику документа, який зберігається в справах державної нотаріальної контори чи приватного нотаріуса.

Пунктом 1.13 «Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно», затвердженого наказом міністерства юстиції України від 28.01.03 №6/5, передбачено, що реєстрація права власності на нерухоме майно проводиться в установленому даним «Положенням…»порядку. Згідно п. п. 2.102.3 цього «Положення…», для здійснення реєстрації права власності на нерухоме майно, власник або належним чином уповноважена ним особа подає заяву встановленої форми. Відповідно до п. 3.5 реєстрації підлягають виключно заявлені права.

Статтею 204 ЦК України встановлено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо наявності підстав для визнання спірного договору купівлі-продажу нерухомого майна, недійсними, і як наслідок цього, визнання спірного нерухомого майна безхазяйною нерухомою річчю, відповідно до ст. 355 ЦК України.

Постановою Пленуму Верховного Суду України №9 від 6.11.09 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними`п. п. 7,9 передбачено, що судам необхідно враховувати, що виконання чи невиконання сторонами зобовязань, які виникли із правочину, має значення лише для визначення наслідків його недійсності, а не для визначення правочину недійсним. У разі коли правочин невиконаний, він є таким, що не створює жодних юридичних наслідків.

Статтею 217 ЦК України передбачено, що правочин не може бути визнано недійсним в цілому, якщо закону не відповідають лише окремі його частини й обставини справи свідчать про те, що він був би вчинений і без включення недійсної частини. У цьому разі відповідно до ст. 217 ЦК суд може визнати недійсною частину правочину, зясувавши думку сторін правочину. Якщо у недійсній частині правочин був виконаний однією зі сторін, суд визначає наслідки його недійсності залежно від підстави, з яких він визнаний недійсним.

З огляду на правові підстави для визнання судом недійсним договору купівлі-продажу нежитлових приміщень цокольного поверху №1, 3-11, 12а, 12б, 12в, 1 площею 305 кв. м. літ. «А-2»по АДРЕСА_1 , укладеного 2.10.09 року між ОСОБА_1 та АТ кафе «Сучасник`відсутні.

За таких обставин, суд доходить висновку, що ОСОБА_1 правомірно володіє спірним нерухомим майном.

Крім того, бюро технічної інвентаризації здійснює лише державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, а відтак не може бути стороною у справі, що розглядається судом стосовно визнання такого права, оскільки не є особою, від якої відповідне право перейшло, або особою, яка може претендувати на таке право.

Відповідно до ч.2 ст. 182 ЦК України та ч.4 ст. 3, ч.4 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень`від 01.07.04 року №1952-1У державна реєстрація прав є публічною, здійснюється місцевим органом державної реєстрації прав виключно за місцем знаходження нерухомого майна, а саме в містах Києві та Севастополі, місті обласного підпорядкування, районі, який зобовязаний надавати інформацію про зареєстровані речові права та їх обмеження в порядку, встановленому законом.

Згідно з п. п. 10 «б`ч.1 ст. 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні`від 21.05.97 року №280/97-ВР до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить зокрема делеговане повноваження щодо обліку та реєстрації відповідно до закону обєктів нерухомого майна незалежно від форм власності.

Таким чином, підприємство бюро технічної інвентаризації на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці на основі законодавства здійснює делеговані владні повноваження у сфері суспільних правовідносин, повязаних із здійсненням реєстрації прав власності на нерухоме майно, а отже в розумінні п.7 ч.1 ст. 3 КАС України воно є субєктом владних повноважень і справи, в яких відповідачем є БТІ мають розглядатися в порядку, визначеному КАС.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 6, 10, 15, 35, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. ст. 11, 12, 182, 202, 204, 210, 321, 334, 388, 626 ЦК України, Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», «Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно», «Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 03.03.04 №20/5, Пленумом Верховного Суду України від 16.11.09 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Харківської міської ради до ОСОБА_1 та КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації`про визнання правочину недійсним та визнання права власності відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення, починаючи з 8.12.12 року. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий