У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2012 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Драгомерецького М.М.

суддів: Парапана В.Ф.,

ОСОБА_1,

при секретарі: Сенчук А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Кілійського районного суду Одеської області від 27 червня 2012 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання місця проживання дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа орган опіки та піклування Кілійської районної державної адміністрації про визнання місця проживання дитини ,-

В С Т А Н О В И Л А:

03 листопада 2011 року ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_4 про визнання місця проживання дитини. Мотивуючи свої позовні вимоги тим, що рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 12 жовтня 2011 року було розірвано шлюб, зареєстрований 30 вересня 2010 року, між нею та відповідачем ОСОБА_4. За час проживання у шлюбі, в них народився син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. У вересні 2011 року відповідач забрав у позивачки сина, після чого з нею стався психічний зрив. З того часу син проживає з відповідачем ОСОБА_4, який повертати дитину відмовляється. За таких обставин позивачка звернулась до суду та просила її позов задовольнити.

16 лютого 2012 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позвом до ОСОБА_3, органу опіки та піклування Кілійської районної державної адміністрації Одеської області про визнання місця проживання дитини. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що після розірвання шлюбу з ОСОБА_3, їх син ОСОБА_5 проживав з матірю, та відносно цього спору між ними не було.

03 серпня 2011 року працівники міліції викликали його за місцем проживання позивачки ОСОБА_3І, де передали йому сина ОСОБА_6 в зв'язку з тим, що у позивачки стався нервовий розлад, під час якого остання вчиняла неадекватні вчинки, зокрема викинула на смітник всі свої речі та речі дитини, в наслідок чого дитина залишилась без одягу. В подальшому ОСОБА_3 не зверталась до нього, щоб забрати дитину до себе. Кілька разів вони зустрічалися для того, щоб вона побачилася із сином, в чому ОСОБА_4 не чинив жодних перешкод, але ці зустрічі були нетривалими, відповідачка не цікавилася як дитина живе, росте, не приймала участі в її утриманні, хоча отримує допомогу на дитину.

На підставі викладеного ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом та просив його задовольнити з наведених у позовній заяві підстав.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 заперечував проти задоволення первісної позовної заяви та просив у її задоволенні відмовити.

Представник третьої особи - Кілійської районної державної адміністрації Одеської області вважає позов ОСОБА_3 таким, що не підлягає задоволенню, а зустрічний позов ОСОБА_4 - таким, що підлягає задоволенню. Вважає за доцільне визначення місцем проживання малолітнього ОСОБА_5 з батьком.

Рішенням Кілійського районного суду Одеської області від 27 червня 2012 року первісний позов ОСОБА_3 залишено без задоволення, зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 та задовольнити позовні вимоги первісного позову ОСОБА_3, мотивуючи це тим, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права.

У судове засідання сторони по справі не з'явилися, однак вони сповіщались належним чином про час та місце розгляду справи, що у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України не перешкоджає їм у доступі до суду, та розгляду справи.

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасовано правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачка і відповідач знаходилися в зареєстрованому шлюбі з 13 жовтня 2010 року по 12 жовтня 2011 року (а.с. 8).

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить копія свідоцтва про народження (а.с.5).

З моменту фактичного припинення шлюбних відносин сторони по справі однією сімєю не проживають, спільне господарство не ведуть. Дитина проживала разом з матірю.

Як вбачається з витягу з історії хвороби відповідачки за зустрічним позовом, 22.08.2011 року ОСОБА_3 було госпіталізовано до психіатричного відділення Ізмаїльської міської лікарні №1 у звязку з гострим шизофреноформним психопатичним розладом, де вона знаходилась на лікуванні до 12.09.2011 року. На підставі зазначеного працівники міліції передали сина ОСОБА_6 його батькові.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ст.160, 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом.

При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення.

В матеріалах справи міститься висновок Кілійської РДА про доцільність проживання ОСОБА_5 з батьком. Матеріально побутові умови та догляд за дитиною з боку батька хороші. Протягом всього періоду проживання дитини з батьком (з серпня 2011 року) грошову допомогу на дитину отримувала мати, але витрачала їх на свої потреби, допомогу на утримання сина йому не надавала.

Також встановлено, що ОСОБА_3 ніде не працює, самостійного доходу не має. Проживає позивачка за зустрічним позовом в однокімнатній квартирі по вул.Кубишкіна, 13 кв.43 разом з матірю, вітчимом та бабусею.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання із тим батьків, хто не має самостіного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Доводи ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 в апеляційній скарзі про те, що рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам закону і підлягає скасуванню не заслуговують на увагу, оскільки наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду і не містять підстав для висновків про порушення або неправильне застосування судом норм права, які привели до неправильного вирішення справи, оскільки ці доводи суперечать закону та інтересам дитини.

Оцінюючи викладені обставини в їх сукупності, судова колегія дійшла до висновку, що суд першої інстанції в межах заявлених вимог повно і всебічно розглянув справу, дав належу оцінку наданим доказам, постановив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що законних підстав для скасування рішення суду першої інстанції немає.

Керуючись ст. 303,307 ч.1 п.1, 308,313-315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 відхилити, рішення Кілійського районного суду Одеської області від 27 червня 2012 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області: М.М.Драгомерецький

ОСОБА_7

ОСОБА_1