Провадження 2/412/58/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2012 року
Жовтневий районний
суд

м. Дніпропетровська

в складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

при секретарі –Ткаченко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом відкритого
акціонерного товариства Національна
акціонерна страхова компанія
«Оранта»до ОСОБА_1, третя особа
комунальне житлово-експлуатаційне
підприємство № 3 м. Дніпропетровська
про відшкодування матеріальної шкоди і
витрат, –

ВСТАНОВИВ:

ВАТ Національна акціонерна
страхова компанія «Оранта»20 грудня 2011
року звернулося з позовом до
відповідача ОСОБА_1 про відшкодування
матеріальної шкоди і витрат. Позивач у
своєму позові посилається на те, що
позивач є власником частини нежитлових
приміщень на 2-му поверсі будинку № 1 по
вул. Дзержинського м. Дніпропетровська,
поверхом вище над цими приміщеннями
розташована квартира № 2 відповідача
ОСОБА_1. 07 грудня 2010 року відбулося
залиття приміщень позивача з квартири
вказаного відповідача, причиною такого
стало не дбале ставлення цього
відповідача до сантехнічних приладів в
своїй квартирі (зрив вентиля з різьби
крану гарячого водопостачання),
житловою організацією складено
відповідний акти, позивачу завдана
значна матеріальна шкода і збитки.
Вважають винним у вказаному залитті
саме відповідача. Обіцянки усунути
пошкодження, що були завдані
приміщенням позивача, вказаний
відповідач не виконав. Сума
матеріальної шкоди, яку було завдано
позивачу, складає згідно останнього
кошторису 32472 грн. 46 коп. В
добровільному порядку відповідач не
бажає відшкодувати завдану шкоду.
Просили стягнути на їх користь з
відповідача завдану матеріальну шкоду
згідно кошторису витрат на ремонт
приміщення, а також судові і інші
витрати, задовольнивши позов в повному
обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове
засідання не з’явився, про день та час
розгляду справи повідомлявся належним
чином, про причини не явки до суду не
повідомив. Суд вважає можливим розгляд
справи за відсутності відповідача
відповідно до ст. 169 ЦПК України.

Представник третьої особи КЖЕП № 3 м.
Дніпропетровська в судове засідання не
з’явився, про день та час розгляду
справи повідомлявся належним чином, в
зверненні до суду вважає винним у
залитті приміщень позивача саме
відповідача, оскільки згідно акту
залиття відбулося з вини ОСОБА_1 і цей
акт не оскаржено, а тому їх вини у
вказаному залитті приміщень позивача
немає; просили справу розглянути без їх
участі. Суд вважає можливим розгляд
справи за відсутності представника
вказаної третьої особи відповідно до
ст. 169 ЦПК України.

З’ясувавши думку сторін і
третьої особи, оцінивши надані та
добуті докази, перевіривши матеріали
справи, суд вважає позовні вимоги
обґрунтованими і підлягаючими
задоволенню.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.
Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставі своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають у
державі.

В судовому засіданні
встановлено, що позивачу ВАТ
Національна акціонерна страхова
компанія «Оранта»на підставі
договорів купівлі-продажу від 12 лютого
2009 року і 07 липня 2009 року належать не
житлові приміщення (прибудова, вбудова)
будинку № 1 по вул. Дзержинського м.
Дніпропетровська, право власності на
вказані приміщення в передбаченому
законом порядку були зареєстровані в
КП ДМБТІ ДОР та отримано технічні
паспорти та витяги з реєстрів прав
власників не рухомого майна.
Відповідач ОСОБА_1 приватизував
займану квартиру і на підставі
свідоцтва про право власності на житло
є власником квартири АДРЕСА_1, де він
зареєстрований і постійно мешкає; ця
його квартира розташована поверхом
вище над приміщеннями позивача.
Обслуговуючою організацією вказаного
багатоповерхового будинку і прибудов є
КЖЕП № 3 м. Дніпропетровська, з яким
укладено сторонами відповідні
договори на участь в утриманні
житлового будинку і прибудинкової
території.

Судом встановлено, що 07
грудня 2010 року в квартирі відповідача
ОСОБА_1 було зірвано вентиль з різьби
крана гарячого водопостачання і
відбулося залиття приміщень позивача.
Викликаний представник обслуговуючої
організації припинив подачу води до
вказаного будинку і залиття
припинилося. Представниками КЖЕП – 3 м.
Дніпропетровська було складено акти
про залиття приміщень позивача від 07
грудня 2010 року, встановлена причина
залиття: причиною такого стало не дбале
ставлення відповідача ОСОБА_1 до
сантехнічних приладів (встановлено не
якісний вентиль на кран подачі води
гарячого водопостачання, цей вентиль
зірвався з різьби і відбулося залиття),
пошкоджене майно позивача, залиті
стіни та стеля і речі, акти складені в
присутності та за участі відповідача.
Наявність зазначених пошкоджень в
приміщеннях позивача зафіксована у
відповідних актах, які було складено
комісією, та підтверджено актами КЖЕП
–3 м. Дніпропетровська про причини
залиття та винних осіб.

Відповідно до кошторисної
документації, актів та експертного
висновку спеціаліста станом на 2011 рік
вартість збитку не житловим
приміщенням позивача в будинку 1 на вул.
Дзержинського в м. Дніпропетровську
вказаним залиттям складає 32472 грн. 46
коп., що відповідає вартості
відновлювального ремонту цих
приміщень, відбулися витрати позивача.

Свої обіцянки щодо усунення
спричинених пошкоджень відповідач не
виконав, у добровільному порядку
завдану матеріальну шкоду не
відшкодовано.

Стаття 15 ЦК України передбачає право
на захист цивільних прав та інтересів:
«1. Кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або
оспорювання…».

Стаття 16 ЦК України передбачає, що
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

На підставі ч. 1 ст. 1166 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

В судовому засіданні з вищевказаного і
позиції сторін знайшла своє
підтвердження та обставина, що вказане
залиття та пошкодження приміщення і
майна позивача сталося з квартири
відповідача ОСОБА_1 в наслідок його не
дбалого ставлення до ремонту
сантехнічних виробів своєї квартири,
об’єктивного спростування цього суду
не надано. Своїми неправомірними діями
цей відповідач порушив майнові права
позивача і завдав йому майнову шкоду.

Згідно норми статті 1166 ЦК України,
повинна бути належним чином
встановлена вина особи, з якої
намагаються стягнути кошти у
відшкодування понесених збитків,
настання несприятливих наслідків та
причинно-наслідковий зв'язок між виною
та наслідками.

З позовної заяви позивача вбачається,
що вина КЖЕП № 3 в залитті приміщень, що
належать позивачу, не встановлена і не
доведена, на вину третьої особи в
позовній заяві та в ході судового
засідання позивач не посилається
взагалі. Саме по собі укладення
договору про дольову участь в
утриманні будинку № 1 по вул.
Дзержинського в місті
Дніпропетровську не є підставою для
настання відповідальності за шкоду,
завдану з вини інших осіб, що не мають
ніякого відношення до цього
відповідача.

01 жовтня 2010 року між КЖЕП №3 та
позивачем було укладено договір № 58
про дольову участь в утриманні
житлового будинку та при домової
території по вул. Дзержинського № 1 в
місті Дніпропетровську загальною
площею 260.04 кв. м. Даним договором
передбачено проведення КЖЕП №3
комплексу робіт по утриманню будинку №
1 в цілому та прибудинкової території
по вул. Дзержинського в місті
Дніпропетровську. Після затоплення
нежитлових приміщень позивача, 07
грудня 2010 року комісією КЖЕП № 3 було
складено відповідний акт про залиття, в
якому відображено встановлену
комісією причину аварії: не дбале
ставлення відповідача ОСОБА_1 до
сантехнічних приладів (встановлено не
якісний вентиль на кран подачі води
гарячого водопостачання, цей вентиль
зірвався з різьби і відбулося залиття).
Відповідач ОСОБА_1, який був присутній
при складанні акту та перевірці
обставин аварії комісією, в акті не
виклав свою незгоду щодо своєї вини в
затопленні приміщень, надалі не
оскаржив даний акт жодним чином,
фактично погодившись з викладеним в
акті як щодо причини залиття так і в
цілому.

Експлуатацію будинку № 1 по вулиці
Дзержинського здійснює
житлово-експлуатаційна організація в
особі Комунального
житлово-експлуатаційного підприємства
№ 3 у відповідності до Закону України
«Про житлово-комунальні послуги»,
Правил обслуговування будинків та
прибудинкових територій тощо. Але з
одного лише факту утримання будинку
неможливо дійти висновку про наявність
вини експлуатуючої організації в
залитті нежитлових приміщень
позивачки. Так, відповідальність
експлуатуючої організації, відповідно
до рішення Дніпропетровської міської
ради № 3763 від 20 листопада 2007 року,
передбачено, що комунальне
житлово-експлуатаційне підприємство
має нести відповідальність за технічне
обслуговування внутрішньобудинкових
систем тепло-, водопостачання,
водовідведення і зливної каналізації
від зовнішньої стіни будинку до
внутрішньої стіни квартири та за стан
труб, що обслуговують більше однієї
квартири. Точками розподілу
відповідальних за належний стан труб в
квартирах є точки відведення від труб
загального користування. Так, вентиль
на трубі гарячого водопостачання в
квартирі відповідача ОСОБА_1
призначений для обслуговування однієї
квартири, власником якої є цей
відповідач, який і несе
відповідальність за стан труб в
належній йому на праві власності
квартирі починаючи від точки
відведення води від загальної
будинкової труби. До КЖЕП № 3 жодних
заявок чи звернень з приводу
необхідності заміни вентиля в вхідному
крані внутрішньоквартирній розводці в
квартирі АДРЕСА_2 від будь-яких осіб не
надходило. Також не надходило жодних
заявок як від позивача так і від
відповідача про неналежний стан
стоякової труби гарячої води в будинку
чи заміни будь-яких відгалужень від
вказаної труби в квартирі відповідача.

Враховуючи норму Закону (ст. 1166 ЦК
України), відповідальність КЖЕП № 3 за
спричинення шкоди може настати за
наявності наступних обов'язкових
складових: шкоди, протиправної
поведінки заподіювача шкоди,
причинного зв'язку між шкодою та
протиправною поведінкою заподіювача,
вини заподіювача шкоди. Як свідчать
фактичні обставини справи, протиправна
поведінка, як і вина КЖЕП № 3 в даному
випадку відсутня. Експлуатуюча
організація, якою є Комунальне
житлово-експлуатаційне підприємство
№3, не може нести відповідальність за
недбале ставлення до комунікацій в
квартирі № 2 з боку власника цієї
квартири –відповідача ОСОБА_1.
Відповідальність КЖЕП №3 поширюється
виключно на стоякові труби та їх
розгалуження від зовнішньої стіни
будинку до внутрішньої стіни квартири
та залежно від обставин справи –на
труби, що обслуговують більш ніж одну
квартиру та проходять в межах квартир
мешканців будинку. Відгалуження від
труби починаючи від вентиля є зоною
відповідальності власника квартири,
яку це відгалуження обслуговує.
Відповідальність за неналежний стан
вентилів та гранбукси, які знаходяться
в квартирах власників та не є
внутрішньобудинковими мережами, та
враховуючи те, що КЖЕП № 3 не має
вільного доступу до приватної
власності (квартири) іншої особи та до
цих відгалужень та на їх заміну чи
будь-які інші дії з такими трубами та
відгалуженнями, навіть для проведення
огляду без відповідного звернення
власника експлуатуючої організації,
вина КЖЕП № 3 у залитті нежитлових
приміщень відсутня.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України, з
урахуванням обставин справи суд за
вибором потерпілого може зобов'язати
особу, яка завдала шкоди майну,
відшкодувати її в натурі (передати річ
того ж роду і такої ж якості, полагодити
пошкоджену річ тощо) або відшкодувати
завдані збитки у повному обсязі. Розмір
збитків, що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодженої речі. Щодо
особи, виною в залитті нежитлових
приміщень позивача (наявною є шкода,
протиправна бездіяльність
відповідача, від якого до КЖЕП №3
звернення щодо заміни вентиля в
вхідному крані внутрішньоквартирної
розводки не надходило), вина
встановлена актом від 07 грудня 2010 року,
причинний зв'язок між шкодою та
протиправною поведінкою є
безпосередньо у відповідача ОСОБА_1.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у
зв’язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки); збитки відшкодовуються у
повному обсязі, якщо договором або
законом не передбачено відшкодування у
меншому або більшому розмірі.

Відповідно до ст. 383 ЦК України, власник
квартири може на свій розсуд
здійснювати ремонт і зміни у квартирі,
наданій йому для використання як
єдиного цілого, - за умови, що ці зміни
не призведуть до порушень прав
власників інших квартир у
багатоквартирному житловому будинку
та не порушать санітарно-технічних
вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України
особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.

На вимогу позивача погасити вказані
збитки в добровільному порядку,
відповідач відповів відмовою.

Згiдно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на якi
вона посилається як на пiдставу своїх
вимог i заперечень. Частиною 3 вказаної
статтi передбачено, що доказуванню
пiдлягають обставини, якi мають
значення для ухвалення рiшення у справi
i щодо яких у сторін та iнших осiб, якi
беруть участь у справi, виникає спiр.

Тобто, відповідач ОСОБА_1 повинен
довести, що його дiями не було порушено
його права або права позивача. Однак,
жодних доказiв відповідачем до суду не
надано.

Вiдповiдно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях. Позивач заперечує будь-якi
домовленості i зобов’язання стосовно
вiдповiдача відносно утримання та
належного використання житла та
будинку, предмета спору, а вiдповiдач не
довів незаконність дій позивача.
Твердження цього вiдповiдача про
наявнiсть будь-яких iнших зобов'язань
стосовно позовних вимог - є
припущенням.

Таким чином неправомірними діями
вказаного відповідача, пов’язаними з
невиконанням умов договору по
водопостачанню, про утримання будинку
і прибудинкової території, позивачу
було завдано майнової шкоди, яка
знаходяться в безпосередньому
причинному зв’язку зі вказаними діями
цього відповідача.

Суд приймає до уваги також і ті
обставини, що неправомірними діями
вказаного відповідача також було
завдано позивачу і моральної шкоди, але
він питання про це не ставить і вимоги
не заявляє.

Не може суд прийняти до уваги
заперечення вказаного відповідача
проти позову, оскільки вони
спростовуються вищенаведеним та ні чим
об’єктивно не підтверджується.

При таких обставинах суд вважає, що
позовні вимоги задовольнити частково
та стягнути з ОСОБА_1 на користь ВАТ
НАСК «Оранта»матеріальну шкоду в сумі
32472 грн. 46 коп., витрати на проведення
експертизи в сумі 1100 грн. та витрати на
судовий збір в сумі 335 грн. 73 коп., а
всього 33908 грн. 19 коп..

Таким чином, позовні вимоги знайшли
своє підтвердження в ході судового
засідання, є обгрунтованими і
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 3, 8, 19, 41, 55, 124 Конституції України, ст.
ст. 15, 16, 22, 319, 383, 541, 543, 1166, 1192 ЦК України,
ст. ст. 4, 10, 11, 57-61, 209, 212-215, 218 ЦПК України,
суд –

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
відкритого акціонерного товариства
Національна акціонерна страхова
компанія «Оранта»матеріальну шкоду в
сумі 32472 грн. 46 коп., витрати на
проведення експертизи в сумі 1100 грн. та
витрати на судовий збір в сумі 335 грн. 73
коп., а всього 33908 грн. 19 коп..

Рішення може бути оскаржено в
апеляційний суд Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська протягом 10 днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя -