Справа № 2-2191/11
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

17 січня 2012 року Центральний
районний суд міста Миколаєва у складі
головуючого судді Батченка О.В. при
секретарі Яценко Л.В. з участю
представника позивачки ОСОБА_1,
представника відповідача Івкова П.П.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миколаєві
цивільну справу за позовом

ОСОБА_3 до приватного акціонерного
товариства «Акціонерна страхова
компанія «Інго Україна»про стягнення
страхового відшкодування, -

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2010 року ОСОБА_3 звернулась до
суду з позовом до ЗАТ АСК «Інго
Україна», просила визнати
дорожньо-транспортну пригоду, що мала
місце 23 квітня 2008 року страховим
випадком, стягнути на свою користь 50500
грн. страхового відшкодування. В
обґрунтування вимог позивачка
послалась на факт укладення 15 квітня 2008
року з відповідачем договору
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № ВС/01088381 та настання протягом
дії договору страхового випадку
-заподіяння майнової та немайнової
шкоди потерпілим особам внаслідок ДТП
на вказану суму. В свою чергу,
відповідач у виплаті страхового
відшкодування відмовив.

Ухвалою суду від 25 липня 2011 року
допущене процесуальне
правонаступництво особи, яка вибула зі
спірних правовідносин -ЗАТ АСК «Інго
Україна»на його правонаступника -ПрАТ
АСК «Інго Україна»(далі -Товариство).

В судовому засіданні представник
позивачки позов підтримав, суду
пояснив, що вироком Ленінського
районного суду м. Миколаєва на користь
потерпілих внаслідок ДТП за участю
його довірителя осіб -ОСОБА_5, ОСОБА_4 та
ОСОБА_6, а також на користь місцевого
бюджету м. Миколаєва стягнуто 48095 грн. 89
коп. шкоди. Крім цього позивачкою
понесені витрати на придбання апарату
зовнішньої фіксації одному з
потерпілих осіб на суму 3850 грн.
Зазначену шкоду відповідач відмовився
відшкодувати згідно полісу
страхування відповідальності
позивачки перед третіми особами.

Представник відповідача проти позову
заперечував з підстав невизначеності
розмірів заподіяної майнової та
немайнової шкоди потерпілим, внаслідок
чого позовні вимоги є недоведеними.
Зазначив про 5%-й ліміт
відповідальність страховика щодо
відшкодування немайнової шкоди,
передбаченої п. 1, 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України.

Вислухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши докази, суд
встановив наступні факти та відповідні
їм правовідносини.

14 квітня 2008 року між ОСОБА_3 та ЗАТ АСК
«Інго Україна», правонаступником якого
є Товариство укладено комплексний
договір обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № ВС/01088381 (далі -Договір)
строком дії з 15 квітня 2008 року до 14
квітня 2009 року. Відповідно умов
Договору страховим випадком є подія,
внаслідок якої заподіяна шкода третім
особам під час дорожньо-транспортної
пригоди, яка сталась за участю
забезпеченого транспортного засобу і
внаслідок якої настає цивільно-правова
відповідальність особи,
відповідальність якої застрахована за
договором. При цьому ліміт
відповідальності страховика
становить: за шкоду, заподіяну життю і
здоров'ю -51000 грн. 00 коп. на одного
потерпілого; за шкоду, заподіяну майну
-25500 грн. 00 коп. на одного потерпілого.
Розмір франшизи -510 грн. 00 коп.,
забезпечений транспортний засіб
-легковий автомобіль «Опель»,
реєстраційний номер НОМЕР_1. (а.с. 25).

23 квітня 2008 року близько 15 години 00
хвилин ОСОБА_3 керувала транспортним
засобом «Опель», реєстраційний номер
НОМЕР_1 та рухалась по пр. Жовтневому в
м. Миколаєві з боку вул. Південної у бік
вул. Васляєва. Наближаючись до
перехрестя з останньою вулицею,
позивачка у порушення п. 2.3 «б», 12.1, 12.3,
8.7.3 «е»ПДР України, проявила
неуважність до дорожньої ситуації та
її змін, не врахувала дорожню
обстановку, виїхала на регульоване
перехрестя на заборонений сигнал
світлофору та допустила зіткнення з
пішоходами ОСОБА_6, ОСОБА_5 та ОСОБА_4
Внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди потерпілим особам заподіяні
тілесні ушкодження середнього та
тяжкого ступенів тяжкості. Вироком
Ленінського районного суду м.
Миколаєва від 16 жовтня 2008 року ОСОБА_3
визнано винною у вчиненні злочину,
передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та
призначене покарання з випробувальним
терміном. Крім цього, вироком стягнуто
з засудженої на користь місцевого
бюджету м. Миколаєва 9204 грн. 90 коп.
збитків, понесених медичною установою
на лікування потерпілих у ДТП осіб; на
користь потерпілих: ОСОБА_5 -2050 грн. 75
коп. майнової та 15000 грн. 00 коп.
немайнової шкоди; ОСОБА_4 -3000 грн. 00 коп.
майнової та 15000 грн. 00 коп. немайнової
шкоди; ОСОБА_6 -840 грн. 24 коп. майнової, 3000
грн. 00 коп. -немайнової шкоди. Ухвалою
апеляційного суду Миколаївської
області від 18 грудня 2008 року вирок суду
першої інстанції залишений без змін.
(а.с. 26-30).

Згідно рахунку від 23 квітня 2008 року та
квитанції від тієї ж дати позивачкою
сплачено на придбання апарату
зовнішньої фіксації 3850 грн. 00 коп. (а.с.
32, 33).

10 лютого 2009 року ОСОБА_3 звернулась до
страховика з заявою щодо роз'яснень
причин невиплати страхового
відшкодування (а.с. 31). Як пояснив у
судовому засіданні представник
позивачки відповідей на її звернення
від відповідача отримано не було.
Станом на час розгляду справи вирок
суду в частині стягнення шкоди не
виконана через відсутність грошових
коштів в позивачки.

За таких обставин, суд доходить
висновку, що дорожня транспортна
пригода, що сталась 23 квітня 2008 року за
участю водія ОСОБА_3 та пішоходів
ОСОБА_6, ОСОБА_5 і ОСОБА_4 є страховим
випадком відповідно умов Договору, про
настання якого позивачка повідомила
відповідача, а останній ухилився від
виконання прийнятих на себе договірних
зобов'язань.

Таким чином, вимоги позивачки в частині
стягнення з відповідача заподіяної ДТП
майнової та немайнової шкоди третім
особам є обґрунтованими та на підставі
п. 3 ч. 1 ст. 988, ст. 990, 991 ЦК України
підлягають частковому задоволенню. При
цьому суд виходить з того, що немайнова
шкода на користь потерпілих осіб
підлягає відшкодуванню саме у порядку,
передбаченому п. 1.ч. 1 ст. 23 ЦК України,
тобто шкоди, що полягає у фізичному
болю та стражданнях, яких особа зазнала
у зв'язку з ушкодженням здоров'я.

Розмір страхового відшкодування, що
підлягає стягненню з відповідача на
користь позивачки на виконання умов
Договору становить: майнова шкода
третім особам (за вирахуванням
франшизи) 9204,90+2050,75+3000+840,24-510 = 14585 грн. 89
коп.; немайнова шкода (не більше 5%
ліміту відповідальності страховика на
кожного потерпілого) 2550*3 = 7650 грн. 00 коп.
Всього підлягають стягненню з
відповідача на користь позивачки 22235
грн. 89 коп.

Вимога щодо визнання
дорожньо-транспортної пригоди
страховим випадком заявлена не у
спосіб, установлений законом для
захисту порушеного, невизнаного або
оспорюваного цивільного права чи
інтересу особи, а тому задоволенню не
підлягає.

Таким чином, позов підлягає частковому
задоволенню.

В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача
на користь позивачки слід стягнути 275
грн. 20 коп. судових витрат пропорційно
розміру задоволених судом вимог.

Керуючись ст. 10, 60, 212 - 215 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з приватного акціонерного
товариства «Акціонерна страхова
компанія «Інго Україна»на користь
ОСОБА_3 22235 (двадцять дві тисячі двісті
тридцять п'ять) грн.. 89 коп. страхового
відшкодування та 275 (двісті сімдесят
п'ять) грн. 20 коп. судових витрат.

В решті вимог -відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення може бути
подано до апеляційного суду
Миколаївської області через
Центральний районний суд м. Миколаєва
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя
О.В.
Батченко