Справа № 22ц/2190/1301/2012 Головуючий в 1 інстанції
Категорія 2 ОСОБА_1
Доповідач: Фурман Т.Г.
Рішення

іменем України

2012 року травня місяця 29 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого: Пузанової Л.В.

суддів: Фурман Т.Г., Закарян К.Г.

при секретарі: Красношапка О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою прокурора Комсомольського району м. Херсона в інтересах держави в особі Херсонської міської ради на рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 29 квітня 2010 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Херсонської міської ради про визнання права власності на новостворене нерухоме майно,

в с т а н о в и л а :

В грудні 2009 року ОСОБА_2 звернулася до суду зі вказаним вище позовом, зазначаючи, що відповідно до рішення Комсомольського районного суду м. Херсона їй на праві власності належить кафе, яке розташоване за адресою: м. Херсон, вул.. Дмитрова на території парку відпочинку ім.. Дмитрова.

До вказаного кафе нею було здійснено прибудову та викладене мостіння, яке є невідємною частиною будівлі.

Посилаючись на те, що в БТІ м. Херсона за правовстановлюючими документами зазначений вище обєкт нерухомого майна не співпадає з наявною в дійсності площею, розміром та формою власності, позивачка, відповідно до вимог ст.. 328,392,331 ЦК України просила суд визнати за нею право власності на новостворене нерухоме майно.

Рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 29 квітня 2010 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі прокурор Комсомольського району м. Херсона в інтересах держави в особі Херсонської міської ради, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду не надходили.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що добудова до кафе та викладене мостіння здійснені були з дотриманням будівельних, архітектурних та інших норм і правил, комплекс робіт по реконструкції здійснювався за власні кошти позивачки та в межах розташованої прилеглої території, без порушень прав та інтересів третіх осіб, спірне нерухоме майно є повністю завершеним будівництвом, а тому відповідно до вимог ст.. 375,376 ЦК України за позивачкою може бути визнано право власності на цей обєкт.

Проте, з такими висновками суду погодитися не можна з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 01 березня 2006 року за ОСОБА_2 визнано право власності на кафе, розташоване в м. Херсоні по вул. Димитрова на території парку відпочинку ім. Дмитрова на земельній ділянці, площею 0,0508 га. Цим же рішенням встановлено, що дана земельна ділянка на підставі договору оренди була надана попередньому власнику кафе ОСОБА_3.

За відсутності дозволу на будівництво та належно затвердженого проекту, ОСОБА_4 здійснила добудову до кафе та виклала мостіння.

Докази на підтвердження того, що позивачці у встановленому законом порядку була відведена земельна ділянка під будівництво спірного майна не надано.

Крім того, із долученого до апеляційної скарги рішення Господарського суду Херсонської області від 20 серпня 2009 року, вбачається, що ОСОБА_2 зобовязано звільнити земельну ділянку, площею 0,0095 га, розташовану у м. Херсоні по вул. Димитрова на території парку відпочинку ім. Димитрова шляхом знесення капітальної прибудови (підсобного приміщення до кафе).

Як встановлено судом апеляційної інстанції і підтверджується матеріалами справи, предметом позову є визнання права власності на новостворене майно - приміщення кафе, прибудову до нього, тамбур та мостіння з підстав передбачених ст.331,328,392 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст.331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ із своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі.

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

За змістом ст.. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ст.ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів і цей захист здійснюється судом у спосіб, визначений законами України.

Оскільки за змістом ст.328, 331 ЦК України право власності набувається з підстав, що не заборонені законом, а на новостворене нерухоме майно (будівлі, споруди, жилий будинок тощо) зазначене право виникає з моменту завершення будівництва, а якщо законом передбачено прийняття такого майна в експлуатацію або воно підлягає державній реєстрації - з моменту вчинення цих дій, та зважаючи на те, що як на час подачі позову, так і на час ухвалення судового рішення позивачка не довела і належними доказами не підтвердила, що їй була у встановленому законом порядку відведена земельна ділянка для будівництва спірного майна, наявний розроблений, погоджений з відповідними службами та затверджений проект будівництва, закінчений будівництвом обєкт зданий в експлуатацію, колегія суддів не вбачає підстав передбачених ст.328, 331, 392 ЦК України для задоволення позову.

Крім того, застосувавши до спірних правовідносин ст.. 376 ЦК України суд вийшов за межі заявлених вимог, оскільки позивачкою вимоги щодо визнання за нею права власності на самочинно збудоване нерухоме майно не заявлялися і в процесі розгляду справи підстави позову нею не змінювалися.

Місцевий суд на зазначені вище положення закону та обставини справи уваги не звернув та ухвалив помилкове рішення через неправильне застосування норм матеріального права, що відповідно до положень ст. 309 ЦПК України є підставою для його скасування та ухвалення нового рішення про відмову в позові з наведених раніше підстав.

На підставі ч. 1 ст.331, ст.228, ст. 392 ЦК України, керуючись ст.ст. 303,307,309 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу прокурора Комсомольського району м. Херсона в інтересах держави в особі Херсонської міської ради задовольнити.

Рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 29 квітня 2010 року скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до Херсонської міської ради про визнання права власності на новостворене нерухоме майно відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: