Провадження № 22ц/2090/8532/2012 Головуючий 1 інст. Вельможна І.В.
Справа № 2014/3378/2012 Доповідач - Шаповал Н.М.
Категорія: житлові
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2012 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Шаповал Н.М.,

суддів: Котелевець А.В.,

ОСОБА_1,

при секретарі Макаренко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 30 листопада 2012 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: Зміївська міська рада Харківської області, Зміївський районний РС ГУДМС України у Харківській області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та знаття з реєстраційного обліку, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Зміївська міська рада Харківської області, про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням та вселення, -

ВСТАНОВИЛА:

10 серпня 2012 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, який надалі уточнила, та просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщення - квартирою №68 у будинку №1-А по вул.Пролетарське шосе в м.Зміїв Харківської області зі зняттям його з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що зі ОСОБА_2 вона перебувала у зареєстрованому шлюбі до 15 березня 2002 року. Під час шлюбу ОСОБА_2 та їй було надано житлову площу - однокімнатну ізольовану квартиру, що розташована за вказаною вище адресою. Після розірвання шлюбу, ОСОБА_2 добровільно залишив спірну квартиру та з 2002 року не мешкає у ній, витрат по сплаті обов'язкових платежів та комунальних послуг не здійснює, не вчиняє дій щодо підтримання житла у належному стані. Також вона зазначала, що відповідач втратив інтерес до житлового приміщення, речі його у квартирі відсутні, він має інше житлове приміщення де і проживає на даний час.

У вересні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив зобовязати ОСОБА_3 не чинити йому перешкоди у користуванні житловою квартирою № 68 в будинку № 1-А по вул.Пролетарське шосе в м.Зміїв Харківської області та вселити його до вказаної квартири.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначав, що 06 травня 1988 року на його ім'я видано ордер на право зайняття жилого приміщення квартири АДРЕСА_1. Крім нього, до вищевказаного ордеру, як члена його сім`ї, було включено його колишню дружину ОСОБА_3 У 2002 році шлюб між ним та ОСОБА_3 було розірвано. В подальшому ОСОБА_3 змінила вхідні замки та перешкоджала йому потрапити до квартири в якій знаходяться його речі. ОСОБА_2 вказував, що він не мав наміру відмовлятися від користування квартирою, іншого житла він не має. Крім того, він здійснював оплату житлово-комунальних послуг, оскільки побоювався, що у разі несплати таких коштів, виникнуть борги.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 26 вересня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_3 та ОСОБА_2 об'єднані в одне провадження.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 30 листопада 2012 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено у повному обсязі.

Визнано ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, таким, що втратив право користування жилим приміщенням - квартирою №68, будинку № 1-А по вулиці Пролетарське шосе в м.Зміїв Харківської області та знято його з реєстраційного обліку.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити, а в задоволенні позову ОСОБА_3 - відмовити в повному обсязі. Вважає рішення таким, що ухвалено з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду слід змінити з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України.

Приймаючи рішення про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням з підстав, передбачених ст. 71 ЖК України районний суд виходив із того, що він без поважних на те причин, більше ніж шість місяців не проживає на спірній житловій площі.

Судова колегія погоджується з такими висновками за таких підстав.

Статтею 47 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно зі ст. 71 ЖК УРСР та розяснень, які містяться у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12. 04. 1985 року з послідуючими змінами та доповненнями «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ним зберігається жиле приміщення протягом 6 місяців.

Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад 6 місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться згідно зі ст. 72 ЖК УРСР у судовому порядку.

Стаття 71 ЖК УРСР передбачає, що наймачі можуть позбавлятися прав на користування житловими приміщеннями без надання інших жилих приміщень, коли вони зазначений строк не проживають у цьому приміщенні.

Судом встановлено, що 06 травня 1988 року ОСОБА_2 отримав ордер № 120 на право зайняття житлового приміщення ізольованої квартири № 68, у будинку № 1 А по вул. Пролетарське шосе в м. Зміїв Харківської області.

Право на зайняття вказаного приміщення надано двом особам: ОСОБА_2 і його дружині ОСОБА_3 ( а.с. 6)

Шлюб між сторонами розірвано 15 березня 2002 року. ( а.с. 7)

Сторони не заперечували, як в суді першої інстанції, так і в апеляційному суді, що ОСОБА_2 не проживає у спірній квартирі з 2002 року.

Вказані обставини підтверджені також актами обстеження квартири від 21 лютого 2012 року та від 21 липня 2012 року. ( а.с. 9, 62)

З 2002 року позивачка в повному обсязі сплачує комунальні платежі.

За ОСОБА_2 зареєстровано право власності на 1/ 2 частину домоволодіння № 6 по вул. Шкільній в с. Пролетарське, Зміївського району Харківської області в порядку спадкування за законом , де він фактично і проживає.

З урахуванням наведеного, судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки він не проживав і не користувався ним з 2002 року.

Також судова колегія погоджується з висновками районного суду про відмову у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 про вселення до квартири.

З таким позовом ОСОБА_2 звернувся до суду 10. 09. 2012 року, вже після подачі позову ОСОБА_3 про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Вказані вимоги є похідними від позову ОСОБА_3

З урахуванням того, що позов ОСОБА_3 задоволено, ОСОБА_2 визнано таким, що втратив право користування спірною кімнатою, тому йому обґрунтовано відмовлено у позові про поновлення права користування квартирою.

Крім того, позивач за зустрічним позовом не надав доказів того, що ОСОБА_3Б перешкоджала йому з 2002 року користуватися квартирою. Із наданих ним копій платіжних доручень вбачається, що лише у липні 2012 року він здійснив оплату послуг з водопостачання у розмірі 55 грн. 12 коп., квартплати у сумі 10 грн. 55 коп., та за постачання води 19 грн. 68 коп., у серпні 2012 року ним проведена плата за спожитий природний газ у сумі 58 грн. 41 коп.

Судова колегія скасовує рішення суду у частині зняття відповідача з реєстраційного обліку і відмовляє позивачці у позові у цій частині, оскільки рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»і зазначення про це у рішенні суду є зайвим.

Відповідно до ст. ст. 7, 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Крім того, покладаючи такий обовязок на Зміївський районний РС ГУДМС України у Харківській області, суд першої інстанції не врахував, що орган, який здійснює зняття з реєстрації, залучений до участі у справі у якості третьої особи.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 4 ч. 1 ст. 309, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 30 листопада 2012 року змінити.

У частині зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку рішення суду скасувати.

Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позову у цій частині.

У іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: