№
УХВАЛА

18 квітня 2012 року
м.
Дніпропетровськ

Суддя Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська Антонюк О.А.,
ознайомившись з матеріалами позову
ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної
дирекції публічного акціонерного
товариства «ОСОБА_2 Аваль»про визнання
договору іпотеки недійсним,–

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 17 квітня 2012 року
звернулася до суду з позовом до
відповідача ДОД ПАТ публічного
акціонерного товариства «ОСОБА_2
Аваль»про визнання договору іпотеки
недійсним.

З позовної заяви та викладу обставин,
якими позивачка обґрунтовує позовні
вимоги витікає, що спірні
правовідносини виникли між сторонами
фактично з приводу нерухомого майна, а
саме з приводу володіння, користування
та розпорядження ним, в зв’язку з чим у
своїх позовних вимогах вона просить
визнати недійсним договір іпотеки, а
оскільки ст. 114 ЦПК України встановлена
виключна підсудність, зокрема в
частині 1 цієї статті зазначено, що
позови, що виникають з приводу
нерухомого майна, пред’являються за
місцезнаходженням майна або основної
його частини, а зі змісту позовної
заяви та з доданих до неї документів
витікає, що згідно договору іпотеки,
який позивачка оскаржує, предметом
іпотеки є нерухоме майно (будинок),
розташоване за адресою: м.
Дніпропетровськ, смт. Таромське, вул. 8
Березня, буд. 12, тобто у Ленінському
районі м. Дніпропетровська.

Крім того, в п. 27 постанови № 9 Пленуму
Верховного суду України від 6 листопада
2009 року «Про судову практику розгляду
цивільних справ про визнання
правочинів недійсними»зазначено, що
позови про визнання недійсними
правочинів щодо нерухомого майна та
застосування наслідків недійсності
пред'являються відповідно до частини
першої статті 114 ЦПК за
місцезнаходженням майна або основної
його частини. Кваліфікація об'єктів як
нерухомого майна здійснюється
відповідно до статей ЦК України.

Згідно абз. 4 та абзю 5 п. 4 постанови № 5
Пленуму Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ від 30 березня 2012
року «Про практику застосування судами
законодавства при вирішенні спорів, що
виникають із кредитних
правовідносин»правила статті 114 ЦПК
про виключну підсудність
застосовуються до позовів, що
виникають із приводу нерухомого майна
(наприклад, звернення стягнення на
нерухоме майно, передане в заставу
іпотечне майно, передача
іпотекодержателю права власності на
предмет іпотеки, визнання договору
іпотеки недійсним тощо). Недотримання
правил підсудності тягне за собою
повернення заяви позивачеві, про що
постановляється ухвала. Повернення
позовної заяви не перешкоджає
повторному зверненню із заявою до
належного суду (частина п’ята статті 121
ЦПК).

Також, слід зазначити, що позивач у
позовній заяві не вказує та не
обґрунтовує підстави звернення з
вказаною позовною заявою саме до цього
суду, а тому з урахуванням вище
викладено вказана позовна заява не
підсудна цьому суду.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК
України заява повертається у випадках,
коли справа не підсудна цьому суду.

Таким чином, вважаю за
необхідне позов повернути позивачці та
рекомендувати звернутися до
Ленінського районного суду м.
Дніпропетровська.

На підставі викладеного, керуючись ч. 1
ст. 114, п. 4 ч. 3 ст. 121 ЦПК України,–

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до
Дніпропетровської обласної дирекції
публічного акціонерного товариства
«ОСОБА_2 Аваль»про визнання договору
іпотеки недійсним вважати неподаною і
повернути позивачці та рекомендувати
звернутися до Ленінського районного
суду м. Дніпропетровська.

Ухвалу може бути оскаржено в
апеляційний суд Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подання
апеляційної скарги протягом 5 днів з
дня проголошення ухвали, а у разі якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Суддя