Справа № 0306/227/2012 Головуючий у 1
інстанції:Бондар В.М. Провадження №
22-ц/0390/617/2012 Категорія:48 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 березня 2012 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Данилюк В. А.,

суддів - Подолюка В.А., Веремчук Л.М.,

при секретарі Матюхіній О.Г.,

з участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Луцьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
утримання неповнолітньої дитини за
апеляційною скаргою відповідача
ОСОБА_2 на рішення Ковельського
міськрайонного суду від 14 лютого 2012
року,

В С Т А Н О В И Л А :

В апеляційній скарзі на рішення
Ковельського міськрайонного суду від 14
лютого 2012 року відповідач ОСОБА_2,
посилаючись на неповне з'ясування
судом обставин, що мають значення для
справи, порушення судом першої
інстанції норм матеріального та
процесуального права, просив рішення
суду скасувати, а у позові про
стягнення аліментів на утримання
дитини відмовити.

Оскаржуваним рішенням Ковельського
міськрайонного суду від 14 лютого 2012
року позов задоволено.

Постановлено стягувати з ОСОБА_2, 1975
року народження, в користь ОСОБА_1
аліменти на утримання неповнолітнього
сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 600
гривень щомісячно, починаючи з 16.01.2012
року і до досягнення ОСОБА_4 повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави
судовий збір в розмірі 214 гривень 60 коп.

Рішення суду в частині стягнення
аліментів на неповнолітню дитину у
межах суми платежу за один місяць
допущено до обов'язкового негайного
виконання.

В даному судовому засіданні відповідач
ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3
апеляційну скаргу підтримали з
наведених у ній підстав та просили
рішення суду скасувати, позивач ОСОБА_1
апеляційну скаргу заперечила, просить
рішення суду залишити без змін.

Заслухавши пояснення осіб, які
беруть участь у справі, перевіривши
законність і обґрунтованість рішення
суду першої інстанції в межах доводів
апеляційної скарги, колегія суддів
дійшла висновку, що апеляційну скаргу
слід відхилити, а рішення суду залишити
без змін з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що
сторони зареєстрували шлюб 30 липня 2010
року. Від подружнього життя
ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_4.

Ці обставини підтверджуються
свідоцтвом про шлюб (а.с. 2), свідоцтвом
про народження ОСОБА_4 (а.с. 3), у якому
сторони записані його батьками.

Також судом першої інстанції
встановлено, що неповнолітній син
проживає з матір'ю ОСОБА_1 та перебуває
на її утриманні.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу
України батьки зобов'язані утримувати
дитину до досягнення нею повноліття.

Таким чином, відповідач ОСОБА_2, як
батько дитини ОСОБА_4 зобов'язаний
утримувати сина до досягнення ним
повноліття.

Згідно зі статтею 181 СК України за
домовленістю між батьками дитини той
із них, хто проживає окремо від дитини,
може брати участь у її утриманні в
грошовій і (або) натуральній формі. За
рішенням суду аліменти присуджуються у
частці від доходу її матері, батька і
(або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно статті 184 частині 1 СК
України, якщо платник аліментів має
нерегулярний, мінливий дохід, частину
доходу одержує в натурі, а також за
наявності інших обставин, що мають
істотне значення, суд за заявою
платника або одержувача може визначити
розмір аліментів у твердій грошовій
сумі.

При розгляді справи судом встановлено,
що відповідач є підприємцем, а тому
його дохід є не регулярним.

При визначенні розміру аліментів,
згідно зі ст. 182 СК України, суд враховує
стан здоров'я та матеріальне становище
дитини і платника аліментів, наявність
у платника інших дітей та
непрацездатних батьків, інші
обставини, що мають значення для
справи.

Отже, виходячи з вищевикладеного, повно
та об'єктивно дослідивши всі обставини
справи і давши їм вірну оцінку, суд
обґрунтовано дійшов висновку про
обов'язок відповідача утримувати сина
ОСОБА_4, виходячи із встановлених
обставин і вимог статті 182 частини 1 СК
України вірно визначив розмір
аліментів в твердій грошовій сумі 600
гривень.

Доводи апеляційної скарги про те, що
позивачем не надано доказів того, що
він не надає коштів на утримання
дитини, не заслуговують на увагу,
оскільки на заперечення даного факту
ним також не було надано будь-яких
доказів.

Покликання ОСОБА_2 на те, що у
Цивільному Кодексі України відсутній
такий спосіб захисту цивільного права
як примусова сплата аліментів, не
ґрунтуються на нормах матеріального
права, оскільки суперечать ч. 3 ст. 181 СК
України, якою передбачено стягнення
аліментів за рішенням суду.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують правильність висновків
суду.

Рішення суду першої інстанції
постановлено з дотриманням норм
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 319
ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Ковельського міськрайонного
суду від 14 лютого 2012 року в даній справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді