Справа № 2-415
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А ЇН И
24 січня 2012 року Соломянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого- судді- Шереметьєвої Л.А.
при секретарі- Подолян О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Національної академії оборони України до ОСОБА_1 ,що діє також в інтересах неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , 2007 року народження, про виселення,суд,-

В С Т А Н О В И В :
В червні 2011 року позивач звернувся до суду з позовом і просив виселити відповідачку разом з неповнолітньою дитиною та ОСОБА_3 з кімнати АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.
Посилається в позові на те, що в 2004 році чоловікові відповідачки ОСОБА_3 та членам його сім`ї на період навчання була надана кімната АДРЕСА_1 .
Наказом начальника академії №125 від 26.06.2006 року ОСОБА_3 виключено зі списків особового складу академії в зв`язку з закінченням навчання.
В зв`язку з цим відповідачам неодноразово направлялися вимоги про звільнення даної кімнати, однак відповідачі до цього часу кімнату не звільнили та продовжують проживати в ній без законних підстав.
Ордер на надану жилу площу ОСОБА_3 та його сім`ї не видавався, а тому їх проживання в гуртожитку є безпідставним.
Виходячи з цього, просив задовольнити позов.
Ухвалою суду від 24.01.2012 року за клопотанням представника позивача в зв`язку з непроживанням відповідача ОСОБА_3 в гуртожитку, позов в частині його виселення був залишений без розгляду.
Відповідачка ОСОБА_1 в судовому засіданні проти позову заперечувала.
Посилається на те, що вона проживає в гуртожитку разом з малолітньою дитиною. З батьком дитини вона розлучена, він має іншу сім`ю і проживає окремо.
В гуртожиток їх сім`я заселилася на підставі заяви її колишнього чоловіка ОСОБА_3 , завізованої керівництвом НАО України, яка фактично виконує функцію ордера.
Крім того, нікому з мешканців гуртожитку ордери на заселення не видавалися.
Вона розлучена, має малолітню дитину, іншого житла не має, сплачує житлово-комунальні послуги, а тому, відповідно до ст.125 ЖК України, не може бути виселена з нього без надання іншого жилого приміщення.
Просить у позові відмовити.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, виходячи з наступного.
Встановлено, що корпус АДРЕСА_2 згідно з актом прийому-передач від 30.09.1994 року переданий позивачу в складі військового містечка №157.
З індивідуальної картки обліку 1997 року та довідки Київського КЕУ № 303/25/1-136 від 25.01.2008 року вбачається, що спірна будівля є гуртожитком.
Розпорядженням Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації №614 від 25.06.2010 року спірна будівля занесена до переліку житлових будинків у АДРЕСА_3 , які використовуються під гуртожитки.
/ а.с. 8 14 /
Встановлено, що наказом Національної академії оборони № 189 від 02.09.2004 року колишній чоловік відповідачки ОСОБА_3 був зарахований слухачем академії.
Наказом №125 від 26.06.2006 року в зв`язку з закінченням навчання він був виключений зі списків академії.
/ а.с.5/
Після закінчення навчання сім`я ОСОБА_3 займану в гуртожитку кімнату не звільнила до цього часу.
Відповідно до ст.ст.128,129 ЖК України жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства,установи,організації та відповідного профспілкового комітету.
На підставі рішення про надання жилої в гуртожитку адміністрація підприємства видає громадянинові спеціальний ордер,який є єдиною підставою для вселення на жилу площу.
Судом встановлено і це підтверджується довідкою позивача ордер ОСОБА_3 на зайняття кімнати в гуртожитку при зарахуванні на навчання в НАО України не видавався.
Відповідно до ст.132 ЖК України сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу,а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано в зв`язку з роботою чи навчанням.
Згідно з п.7.7 Інструкції щодо організації надання житлової площі в гуртожитках Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністра оборони України №113 від 24.03.2008 року військовослужбовці, які навчалися у військових закладах і вибули з них, підлягають виселенню разом з членами сім`ї з гуртожитку, який їм було надано в зв`язку з навчанням, без надання іншого житлового приміщення у двотижневий термін з дня виключення із списків особового складу.
Виходячи з викладеного вище, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх задоволення.
Суд не приймає до уваги твердження відповідачки в судовому засіданні щодо того, що її сім`я з точки зору ст.125 ЖК України не може бути виселена з гуртожитку без надання іншого житлового приміщення, т.я. дана стаття регулює порядок виселення зі службових жилих приміщень, а не гуртожитків.
Крім того, суд також не приймає до уваги заперечення відповідачки щодо того, що у неї немає іншого житла, а тому її проживання в гуртожитку позивача є законним, виходячи з наступного.
Відповідачка в судовому засіданні пояснила, що вона є військовослужбовцем Збройних Сил України, проходить військову службу в в/ч НОМЕР_1 .
Військова частина має свій гуртожиток, який також заселений військовослужбовцями, які не мають відношення до військової частини.
З довідки військової частини в/ч НОМЕР_1 вбачається, що відповідачка не може бути забезпечена житлом у гуртожитку в зв`язку з відсутністю вільних кімнат.
/ а.с. 58 /
Відповідно до п.п.2 п.1.3, 1.9 Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом Міністра оборони України №577 від 06.10.2006 року військова частина за місцем проходження служби зобов`язана орендувати житло з метою забезпечення ним військовослужбовців та членів їх сімей або за бажанням військовослужбовця виплачувати йому грошову компенсацію за піднайм /найм/ житлового приміщення у встановленому порядку.
Всі питання, пов`язані з наданням та забезпеченням житловою площею військовослужбовців, вирішуються за місцем проходження ними служби, перебування на обліку або в судовому порядку.
Виходячи з цих обставин суд приходить до висновку про безпідставність тверджень відповідачки і в цій частині.
Відповідно до Примірного положення про гуртожитки та норм ЖК України, гуртожиток є тимчасовим житлом та призначається для проживання робітників, службовців, студентів, учнів а також інших громадян у період роботи або навчання.
Виходячи з того, що відповідачка не підпадає під дану категорію осіб, її проживання в спірному гуртожитку не може вважатися правомірним.
Та обставина, що гуртожиток військової частини, де проходить службу відповідачка, заселений військовослужбовцями інших підрозділів МО України, не є підставою для її проживання в гуртожитку, призначеному для проживання слухачів академії/ на даний час університету/ в зв`язку з навчанням.
Сплата відповідачкою житлово-комунальних послуг за проживання в гуртожитку також не породжує її права на проживання в ньому і не може свідчити про законність її проживання в ньому.
В ст.130 ЖК України зазначено, що порядок користування жилою площею в гуртожитках визначається законодавством Союзу РСР і Української РСР.
Відповідно до вище приведених норм ЖК України та п.10 р.2 Примірного положення про гуртожитки єдиною підставою для вселення на жилу площу в гуртожитку є ордер.
Надання жилої площі в гуртожитках на підставі будь-яких інших розпорядчих документів, т.ч. і завізованих керівниками високого рівня, діючим житловим законодавством України не передбачено.
Виходячи з цих обставин, завізований рапорт колишнього чоловіка відповідачки на заселення в гуртожиток, не може підмінити собою ордер в обґрунтування законності проживання відповідачки в ньому, а тому вона підлягає виселенню, а вимоги позивача задоволенню.
Керуючись ст.ст.128,129,132 ЖК України, Примірним положенням про гуртожитки, ст.ст.57-60, 209, 212-215 ЦПК України,суд,-

В И Р І Ш И В :
Позов задовольнити.
Виселити ОСОБА_1 з усіма залежними від неї особами з кімнати АДРЕСА_4 , військового містечка НОМЕР_2 в м. Києві без надання іншого житлового приміщення.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя