Cправа № 5532
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

резолютивна частина

20 вересня 2012 року
м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у
складі:

головуючого -
судді Подзігун Г.В.

при секретарі -
Тишкевич А.І.

за участю позивача -
ОСОБА_1

представника позивача -
ОСОБА_2

відповідача -
ОСОБА_3

представника відповідача -
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миколаєві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням та виселення.

Керуючись ст. ст. 8,10,30,212-215 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене через суд
першої інстанції до апеляційного суду
Миколаївської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів.

Суддя
Подзігун Г.В.

Cправа № 5532

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 вересня 2012 року
м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у
складі:

головуючого -
судді Подзігун Г.В.

при секретарі -
Тишкевич А.І.

за участю позивача -
ОСОБА_1

представника позивача -
ОСОБА_2

відповідача -
ОСОБА_3

представника відповідача -
ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миколаєві
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3 про визнання особи такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням та виселення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом
до відповідача про визнання особи
такою, що втратила право користування
жилим приміщенням квартири АДРЕСА_1. В
ході розгляду справи по суті позовні
вимоги були збільшені шляхом заявлення
вимог про виселення відповідача із
вишевказаної квартири без надання
іншого жилого приміщення.

В судовому засіданні позивач та його
представник позовні вимоги підтримали,
посилаючись на непроживання
відповідача за місцем реєстрації
протягом 12 років без поважних причин.
Вимоги про виселення позивач
обгрунтовува тим, що після подачі
даного позову до суду відповідач
вселився до квартири та став
порушувати правила соціалистичного
співжиття, що робить неможливим для
нього проживання з відповідачем в
одній квартирі.

Відповідач та його представник проти
задоволення позову заперечували та
суду пояснили, що відповідач
периодично не проживав у вищевказаній
квартирі внаслідок перешкод з боку
позивача.

Вивчивши доводи позову, дослідивши
письмові докази, судом встановлені
наступні факти та відповідні ним
правовідносини.

ОСОБА_1, який в ході розгляду справи
змінив прізвище на ОСОБА_1, є батьком
ОСОБА_3

06.03.1968 року ОСОБА_1 вступив до ЖК "50 лет
Октября" шляхом внеску 40% вартості
двокімнатної квартири АДРЕСА_1, що
складало 1471 руб. При цьому залишок
вартості квартири в сумі 2973 грн. був
розподілений на 17 років та 3 місяця по 14
руб. 36 коп. щомісячно.

Після закінчення будівництва жилого
будинку позивачу на склад сімї із трьох
осоіб (він, дружина ОСОБА_6 та син
ОСОБА_7.) був виданий ордер №2996 від
14.05.1971 року, на підставі якого ці особи
вселились до квартири та
зареєструвались в ній.

Як встановлено рішенням Заводського
районного суду м. Миколаєва від 23.12.2011
року по справі №2-4322/2011 за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про розірвання шлюбу,
шлюбні відносини між ними припинені з
1995 року та з 1998 року ОСОБА_1 проживає
однієї сімєю з іншою жінкою.

В 2001 році ОСОБА_6 придбала квартиру
АДРЕСА_2, в якій й зареєструвалась. В
спірній квартирі залишились
зареєстровані дві особи: позивач та
відповідач.

При цьому судом встановлено, що
внаслідок неприязненних відносин між
сторонами, ні позивач ні відповідач
постійно в квартирі по АДРЕСА_1 не
проживали. Позивач периодично проживав
в квартирі своєї другої дружини по
АДРЕСА_3, відповідач - в квартирі матері
по АДРЕСА_2.

Згідно ст. 71 ЖК при тимчасової
відсутності наймача або членів його
сімї за ними зберігається жиле
приміщення протягом шести місяців.
Якщо наймач або члени його сімї були
відсутні з поважних причин понад шість
місяців, цей строк за заявою
відсутнього може бути продовжено
наймодавцем. а в разі спору - судом.

Згідно вимог ст.72 ЖК України визнання
особи такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
внаслідок відсутності цієї особи понад
встановлені строки, провадиться в
судовому порядку.

Надані позивачем акти про непроживання
відповідача суд не приймає до уваги,
оскільки вони повністю спростовуються
наданими відповідачем актами про
проживання останнього в спірній
квартирі.

Таким чином періодичне непроживання
відповідача в квартирі по АДРЕСА_1 не
може свідчити про відсутність
відповідача за місцем реєстрації без
поважних причин понад встановлені ст.71
ЖК України строки, оскільки відповідач
не мав можливості проживати в спірній
квартирі через перешкоди з боку
позивача.

На підставі вищевикладеного, суд
дійшов висновку про відсутність
передбачених законом підстав для
визнання ОСОБА_3 таким, що втратив право
користування жилим приміщенням
квартири АДРЕСА_1.

Позовні вимоги в частині виселення
відповідача без надання іншого жилого
приміщення на підставі ст.116 ЖК України
також не підлягають задоволенню,
оскільки судом встановлено, що позивач
не проживає в квартирі АДРЕСА_1 у звязку
із утворенням нової сімї.

Тому в задоволенні позову слід
відмовити за безпідставністю його
вимог.

Керуючись ст. ст. 8,10,30,212-215 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене через суд
першої інстанції до апеляційного суду
Миколаївської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів.

Суддя
Подзігун Г.В.