Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.05.2012 Справа №1915/3933/12

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючої Тихої І.М.

при секретарі Вербицькому Р.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання іпотечного договору недійсним, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третьої особи - приватного нотаріуса Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_4 про визнання іпотечного договору недійсним. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 15 травня 2009 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки належної ОСОБА_2 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 22.01.2009 року квартири АДРЕСА_1, проте, рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 11.01.2010 року визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 з підстав його фіктивності та скасовано рішення Тернопільського міського БТІ від 25.01.2009 року про реєстрацію за ОСОБА_2 право власності на вищезгадану квартиру. В звязку з цим, позивач вважає, що договір іпотеки також був укладений під випливом обману з боку ОСОБА_2, який передаючи в іпотеку ОСОБА_3 спірну квартиру усвідомлював те, що вона йому не належить. Вважає, що спірним договором порушено його права, оскільки через наявність у звязку з оспорюваним іпотечним договором у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна відомостей про арешт квартири АДРЕСА_1, зареєстр. 15.05.2009 року за № 8719477 до виконання позичальником своїх зобовязань перед позикодавцем за договором позики, укладеним 15.05.2009 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 , він не може реалізувати своє право стягувача на примусове виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду від 1.10.2008 року щодо стягнення на його користь з ОСОБА_5 боргу за договором позики у сумі 1000000 грн.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та попросив його задовольнити з викладених у заяві мотивів.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не зявились, хоча були повідомлені про час та місце розгляду справи у суді у встановленому законом порядку, а тому розглядає справу у їх відсутності у відповідності дов имог ст.224 ЦПК України.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_4, не заявив про свою участь в справі, хоча був повідомлений про час та місце її розгляду у встановленому законом порядку.

Судом встановлено наступні факти:

З метою забезпечення виконання ОСОБА_5 перед ОСОБА_3 взятих на себе зобовязань щодо повернення коштів за укладеним між ними договором позики грошових коштів, посвідченим нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_4 15.05.2009 року , цього ж числа між ОСОБА_2В.(іпотедавець) та ОСОБА_3 (іпотекодержатель) укладено іпотечний договір, згідно умов якого ОСОБА_2 передав в іпотеку ОСОБА_3 придбану ним у ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_6 зареєстрований в реєстрі за №327( право власності на яку зареєстроване за покупцем Тернопільським міським БТІ 25.01.2009 року за реєстраційним номером 0913941) квартиру АДРЕСА_1.

На підставі вищезгаданого договору іпотеки 15.05.2009 року нотаріус вніс у Єдиний реєстр заборон відчуження обєктів нерухомого майна відомості про те, що квартира АДРЕСА_1, зареєстр. за № 8719477, перебуває під арештом до виконання зобовязань позичальника ОСОБА_5 перед позикодавцем ОСОБА_3 за договором позики від 15.05.2009 року.

11 січня 2010 року Тернопільським міськрайонним судом визнано недійним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 укладений між ОСОБА_5(продавець) та ОСОБА_2( покупець) з підстав його фіктивності, а також визнано недійсним та скасовано рішення про реєстрацію Тернопільським міським БТІ за ОСОБА_2 право власності на вказане житло від 25 січня 2009 року. Дане рішення суду вступило в закону силу. Відповідно до ст.236 ЦК України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину(ч.1 ст.216 ЦК України).

Згідно з вимогами ст.230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення , такий правочин визнається судом недійсним.

Таким чином, уклавши з ОСОБА_5 фіктивний договір купівлі-продажу спірної квартири АДРЕСА_1, ОСОБА_2, при укладенні оспорюваного договору іпотеки, навмисно ввів ОСОБА_3 в обману щодо обставин, які мають істотне значення, а тому договір іпотеки слід визнати недійсним.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що в даному випадку має місце порушення відповідачем майнових прав позивача, який через наявність у звязку з оспорюваним іпотечним договором у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна відомостей про арешт квартири АДРЕСА_1, зареєстр. 15.05.2009 року за № 8719477 , не може реалізувати своє право стягувача на примусове виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду від 1.10.2008 року щодо стягнення на його користь з ОСОБА_5 боргу за договором позики у сумі 1000000 грн.

А тому позов підлягає до задоволення як обгрунтовано заявлений та підтверджений матеріалами справи.

Керуючись ст.ст.10,60,213,215,224,226 ЦПК України, ст.ст.203 ч.1, 230, 216,236 ЦК України, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити частково.

Визнати недійсним договір іпотеки арешт квартири АДРЕСА_1 від 15.05.2009 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу ОСОБА_4Г зареєстрований в реєстрі за №2040 .

В задоволенні решти позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовю заявою відповідача, поданою на протязі десяти днів від отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення суду в загальному порядку.

Головуючий суддяОСОБА_7