Справа №22-ц-81/12 11.01.2012 11.01.2012 11.01.2012
Провадження №22-ц/1490/246/12
Справа № 22ц-81/12 Головуючий у 1-й інстанції Ітрін М.В.
Категорія 53 Доповідач апеляційного суду ОСОБА_1
Рішення

Іменем України

11 січня 2012 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Вовненко Г.Ю.,

суддів: Кушнірової Т.Б., Буренкової К.О.,

при секретарі Колосовій О.М.,

за участю:

- відповідача ОСОБА_2,

- представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_5

на рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 04 листопада 2011 року

за позовом

ОСОБА_5 до ОСОБА_2

про

стягнення заборгованості по заробітній платі,

в с т а н о в и л а:

У травні 2011 року ОСОБА_5 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Позивачка зазначала, що з січня 2009 року по вересень 2010 року працювала продавцем магазину «Вітамін», що належить ОСОБА_2

За період роботи у відповідача їй не було виплачено заробітну плату, оскільки в порушення трудового законодавства трудовий договір з нею не укладався.

Посилаючись на викладене, позивачка просила стягнути з відповідача 34 831 грн. 97 коп. заборгованості по заробітній платі, розрахованої виходячи із середньої заробітної плати продавця по району, 1000 грн. моральної шкоди та 1 500 грн. витрат на правову допомогу.

Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 04 листопада 2011 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача та його представників, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 про стягнення заробітної плати та моральної шкоди, суд виходив з того, що позивачка пропустила строк звернення до суду із заявою про вирішення трудового спору, а також не довела факт невиплати їй заробітної плати.

Проте, з таким висновком суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що з січня 2009 року по вересень 2010 року ОСОБА_5 працювала продавцем магазину «Вітамін» розташованого по вул. Леніна в м. Нова Одеса Миколаївської області, що належить ОСОБА_2 без укладання трудового договору.

Дана обставина підтверджується вироком Новоодеського районного суду Миколаївської області від 04 квітня 2011 року, який набрав законної сили і з якого вбачається, що ОСОБА_2 в порушення ч.2 ст. 30 Закону України «Про оплату праці» не забезпечував достовірного обліку виконуваної роботи працівником ОСОБА_5 та витрат на її оплату праці, не запровадив ведення табелів обліку використання робочого часу та відомостей про нарахування їй заробітної плати, що призвело до позбавлення ОСОБА_5 права на отримання заробітної плати в надурочний час, у вихідні та святкові дні.

Вироком суду також встановлено, що заробітна плата ОСОБА_5 виплачувалась в порушення ст.ст. 253, 254 КЗпП України, без здійснення обовязкових відрахувань до Пенсійного фонду України, що позбавило компетентні орган перевірити порядок та правильність нарахування і виплату заробітної плати ОСОБА_5 та наявність заборгованості по заробітній платі.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили є обовязковим для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Наполягаючи на задоволенні позову, позивачка просила стягнути з відповідача не виплачену їй заробітну плату за період з січня 2009 року по вересень 2010 року.

Між тим, з показань ОСОБА_5 на досудовому слідстві та пояснень свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, що містяться в матеріалах справи, видно, що позивачка отримувала заробітну плату в розмірі 750 грн.(а.с.22).

Згідно з ст. 95 КЗпП, ст. 3 Закону України «Про оплату праці» оплата за виконану працівником місячну норму праці не може бути нижче встановленого розміру мінімальної заробітної плати.

В період роботи позивачки розмір мінімальної заробітної плати дорівнювався у 2009 році 669 грн. і в період з 1 січня 2010 року 869 грн., з 1 квітня 2010 року 884 грн., з 01 липня 2010 року 888 грн.

Наведене свідчить, що ОСОБА_5М у 2010 році отримувала заробітну плату в розмірі меншому, ніж передбачено Законом, що є порушенням ст. 95 КЗпП України.

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки різниця заробітна плата, яка нею була недоотримана в розмірі 391 грн.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Внаслідок порушення трудових прав позивачки, відповідач заподіяв їй моральні страждання. А тому з урахуванням фактичних обставин справи, з відповідача на користь позивачки в рахунок відшкодування моральної шкоди підлягає стягненню 500грн.

Висновки суду щодо пропуску позивачем строку звернення до суду із заявою про вирішення трудового спору, є помилковими оскільки відповідно до вироку Новоодеського районного суду Миколаївської області від 04 квітня 2011 року відповідач був визнаний винним за порушення трудового законодавства, а тому перебіг строку слід відраховувати з цього часу.

Вирішуючи спір, суд не звернув увагу на зазначені обставини, а тому безпідставно відмовив в задоволенні позову, що у відповідності до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення і ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову.

З врахуванням положень ст. 84 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 1500 грн. у відшкодування витрат на правову допомогу.

Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 76 грн. 50 коп. (51 грн. + 25 грн.50коп.) та витрати, повязані з інформаційно технічним забезпеченням розгляду справи в розмірі 240 грн.

Керуючись статтями 303, 308, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 04 листопада 2011 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_5 задовольнити частково

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 391 (триста девяносто одна) грн. заборгованості по заробітній платі; 500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та 1500 грн. витрат на правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 76 грн. 50 коп. судового збору та 240 грн. витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді