Справа № 0308/8595/12 Головуючий у 1 інстанції:Філюк Т.М.
Провадження № 22-ц/0390/1917/2012 Категорія:51 Доповідач: Матвійчук Л. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2012 року місто ОСОБА_1

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Матвійчук Л.В.,

суддів Мудренко Л.І., Русинчука М.М.,

при секретарі - Лимар Р.С.,

з участю прокурора -Бордюженко Е.Р.,

представників позивачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом прокурора міста Луцька в інтересах територіальної громади міста Луцька в особі Комунального підприємства "Луцький спеціалізований комбінат комунально-побутового обслуговування", Луцької міської ради до ОСОБА_4 про стягнення шкоди, завданої в звязку з незаконним звільненням працівників за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_4 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 серпня 2012 року,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 серпня 2012 року позов задоволено.

Ухвалено стягнути з ОСОБА_4 в користь Комунального підприємства "Луцький спеціалізований комбінат комунально-побутового обслуговування" 38185 грн. 91 коп. шкоди, завданої в звязку з незаконним звільненням ОСОБА_5, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 та затримкою розрахунку при звільненні ОСОБА_6

Стягнути з ОСОБА_4 в доход держави судовий збір у розмірі 381 гривню 91 копійку.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4 просить скасувати це рішення і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову прокурора, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права.

В запереченнях на апеляційну скаргу прокурор та позивач ОСОБА_7 підприємство "Луцький спеціалізований комбінат комунально-побутового обслуговування" просять відхилити апеляційну скаргу, а оскаржуване рішення залишити без змін, зазначаючи про його законність і обґрунтованість.

Судом першої інстанції встановлено, що ухвалою Луцького міськрайонного суду від 31.03.2010 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Луцького спецкомбінату КПО про поновлення на роботі, оплату за час вимушеного прогулу та стягнення моральної шкоди визнана мирова угода, укладена між сторонами, згідно якої Луцький спецкомбінат КПО виплачує ОСОБА_5 10 000 грн., а остання відмовляється від усіх позовних вимог до комбінату, провадження у справі закрите.

На виконання вищевказаної ухвали суду Луцьким спецкомбінатом КПО виплачено ОСОБА_5 8 172 грн. згідно видаткового касового ордера від 30.04.2010 р. та 1 828,57 грн. згідно відомості на виплату грошей № ВЗП-000124 за серпень 2009 (сплачено у квітні 2010 року), а всього 10 000,57 грн.

Також, рішенням Луцького міськрайонного суду від 28.04.2010 р. задоволений частково позов ОСОБА_1 до Луцького спецкомбінату КПО про визнання незаконним звільнення, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, яким визнано незаконним наказ № 49-л (розпорядження) від 15.06.2009 про припинення трудового договору (контракту) ОСОБА_1 у звязку із скороченням чисельності працівників згідно п.1 ст.40 КЗпП України; поновлено ОСОБА_1 на посаді сторожа Луцького спецкомбінату КПО з 16.06.2009 та стягнуто із Луцького спец комбінату КПО в користь ОСОБА_1 9 869,98 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнуто з Луцького спецкомбінату КПО в дохід держави судовий збір в розмірі 107,19 грн. та 120 грн. витрат на ІТЗ судових процесів.

На виконання зазначеного рішення суду видано виконавчий лист № 2-4095 від 30.04.2010 р., у відповідності з яким згідно платіжних доручень № 2234 від 30.06.2010, № 1841 від 16.06.2010 р., № 1780 від 10.06.2010 р. на користь ОСОБА_1 із Луцького спецкомбінату КПО стягнуто та перераховано 9 869,98 грн. Також згідно платіжного доручення № 1781 від 10.06.2010 р., № 1844 від 16.06.2010, № 2237 від 30.06.2010 р. із Луцького спецкомбінату КПО стягнутий та перерахований до державного бюджету виконавчий збір у сумі 986,70 грн. Всього на виконання вищевказаного рішення Луцького міськрайонного суду від 28.04.2010 р. із Луцького спецкомбінату КПО стягнуто 10 856,68 грн.

Також, рішенням Луцького міськрайонного суду від 28.04.2010 року частково задоволений позов ОСОБА_6 до Луцького спецкомбінату КПО про визнання звільнення незаконним, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди. Даним рішенням визнано незаконним наказ № 48-л (розпорядження) від 15.06.2009 року про припинення трудового договору (контракту) ОСОБА_6 звязку із виявленням невідповідності займаній посаді згідно п. 2 ст. 40 КЗпП України, поновлено ОСОБА_6 на посаді водія Луцького спецкомбінату КПО з 16.06.2009 р., стягнуто із Луцького спецкомбінату КПО в користь ОСОБА_6 12 871,56 грн. середнього заробітку за період вимушеного прогулу, стягнуто із Луцького спецкомбінату КПО в дохід держави судовий збір в розмірі 137,21 грн. та 120 грн. витрат на ІТЗ судових процесів.

На виконання зазначеного рішення суду було видано виконавчий лист № 2-4096 від 30.04.2010, у відповідності з яким згідно платіжних доручень № 2235 від 30.06.2010 р., № 1842 від 16.06.2010 р., № 1779 від 10.06.2010 на користь ОСОБА_6 із Луцького спецкомбінату КПО стягнуто та перераховано 12 871,56 грн. Також згідно платіжного доручення № 1781 від 10.06.2010, № 1844 від 16.06.2010, № 2237 від 30.06.2010 із Луцького спецкомбінату КПО стягнутий та перерахований до державного бюджету виконавчий збір у сумі 1 287,16 грн. Всього на виконання вищевказаного рішення Луцького міськрайонного суду від 28.04.2010 р. із Луцького спецкомбінату КПО стягнуто 14 158,72 грн.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 було звільнено з роботи згідно наказів, виданих директором Луцького спецкомбінату КПО ОСОБА_4

Загальна сума, сплачена Луцьким спецкомбінатом КПО в звязку із виконанням рішень судів про поновлення ОСОБА_5, ОСОБА_8 та ОСОБА_6 на роботі, становить 35 015, 97 грн.

Крім того, рішенням апеляційного суду Волинської області від 14.09.2011 року частково задоволена апеляційна скарга ОСОБА_6 на рішення Луцького міськрайонного суду від 18.07.2011 року про відмову в задоволенні позову до Луцького спецкомбінату КПО про поновлення на роботі, стягнення грошових коштів. Даним рішення стягнуто з Луцького спецкомбінату КПО в користь ОСОБА_6 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 3 169,94 грн. та в користь держави 51 грн. судового збору та 120 грн. витрат на ІТЗ судового процесу.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких мотивів.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ст.134 КЗпП України, працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли службова особа винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу.

Відповідно до ст.132 КЗпП України за шкоду, заподіяну працівником підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов'язків, працівники, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві.

Пунктом 13 постанови пленуму Верховного Суду України № 14 від 29.12.92 „Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками" встановлено, що застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі п.8 ст.134 КЗпП, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов'язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижчеоплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якими затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини.

Згідно п.2 ст.133 Кодексу законів про працю України у відповідності законодавством обмежену матеріальну відповідальність несуть керівники підприємств, установ, організацій та їх заступники, а також керівники структурних підрозділів на підприємствах, в установах, організаціях та їх заступники - у розмірі заподіяної з їх вини шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку, якщо шкоду підприємству заподіяно зайвими грошовими виплатами.

Пунктом 6 постанови пленуму Верховного Суду України № 14 від 29.12.92 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками»визначено, що до зайвих грошових виплат відносяться, зокрема, суми стягнення штрафів, заробітної плати, виплачені звільненому працівникові звязку із затримкою з вини службової особи видачі трудової книжки, розрахунку, неправильним формулюванням причин звільнення, тощо.

П.п.1.1 та 2.1 Контракту № 61 із ОСОБА_4 визначено, що керівник Луцького спецкомбінату КПО зобовязаний безпосередньо і через адміністрацію здійснювати поточне (оперативне) управління (керівництво) підприємством, забезпечувати його високоприбуткову діяльність, ефективне використання і збереження закріпленого підприємством майна, організовувати його виробничо-господарську, соціально-побутову та іншу діяльність. Відповідно до ч.2 п.2.8 Контракту керівник також зобовязаний вживати заходів для додержання прав працівників, гарантованих законодавством про охорону праці.

Встановлені судом першої інстанції та наведені вище обставини підтверджуються всією сукупністю наявних у справі доказів, зокрема, ухвалою Луцького міськрайонного суду від 31.03.2010 року по справі за позовом ОСОБА_5 до Луцького спецкомбінату КПО про поновлення на роботі, відповідно до якої визнана мирова угода, укладена між сторонами, про виплату Луцьким спецкомбінатом КПО ОСОБА_5 10 000 грн., а остання відмовляється від усіх позовних вимог до комбінату(а.с.25); видатковим касовим ордером від 30.04.2010 та відомістю на виплату грошей № ВЗП-000124 за серпень 2009 (сплачено у квітні 2010 року), згідно яких ОСОБА_5 виплачено всього 10 000,57 грн. на виконання ухвали суду від 31.03.2010 року (а.с.26); рішенням Луцького міськрайонного суду від 28.04.2010року, відповідно до якого визнано незаконним наказ № 49-л (розпорядження) від 15.06.2009 про припинення трудового договору (контракту) ОСОБА_1 у звязку із скороченням чисельності працівників згідно п.1 ст.40 КЗпП України; поновлено ОСОБА_1 на посаді сторожа Луцького спецкомбінату КПО з 16.06.2009 та стягнуто із Луцького спецкомбінату КПО в користь ОСОБА_1 9 869,98 грн. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнуто з Луцького спецкомбінату КПО в дохід держави судовий збір в розмірі 107,19 грн. та 120 грн. витрат на ІТЗ судових процесів (28-29); платіжними дорученнями № 2234 від 30.06.2010 року, № 1841 від 16.06.2010 року, № 1780 від 10.06.2010 року, згідно яких на користь ОСОБА_1 із Луцького спецкомбінату КПО стягнуто та перераховано 9 869,98 грн( а.с.31); платіжним дорученням № 1781 від 10.06.2010, № 1844 від 16.06.2010, № 2237 від 30.06.2010 із Луцького спецкомбінату КПО стягнутий та перерахований до державного бюджету виконавчий збір у сумі 986,70 грн.; рішенням Луцького міськрайонного суду від 28.04.2010 року, яким визнано незаконним наказ № 48-л (розпорядження) від 15.06.2009 року про припинення трудового договору (контракту) ОСОБА_6 звязку із виявленням невідповідності займаній посаді згідно п. 2 ст. 40 КЗпП України, поновлено ОСОБА_6 на посаді водія Луцького спецкомбінату КПО з 16.06.2009, стягнуто із Луцького спецкомбінату КПО в користь ОСОБА_6 12 871,56 грн. середнього заробітку за період вимушеного прогулу, стягнуто із Луцького спецкомбінату КПО в дохід держави судовий збір в розмірі 137,21 грн. та 120 грн. витрат на ІТЗ судових процесів (а.с. 8-11); платіжними дорученнями № 2235 від 30.06.2010, № 1842 від 16.06.2010, № 1779 від 10.06.2010 на користь ОСОБА_6 із Луцького спецкомбінату КПО стягнуто та перераховано 12 871,56 грн.( а.с.20); платіжними дорученнями № 1781 від 10.06.2010, № 1844 від 16.06.2010, № 2237 від 30.06.2010 із Луцького спецкомбінату КПО стягнутий та перерахований до державного бюджету виконавчий збір у сумі 1 287,16 грн.; рішенням апеляційного суду Волинської області від 14.09.2011 року, відповідно до якого стягнуто з Луцького спецкомбінату КПО в користь ОСОБА_6 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 3 169,94 грн. та в користь держави 51 грн. судового збору та 120 грн. витрат на ІТЗ судового процесу; довідкою про заробітну плату та інші прибутки ОСОБА_4 за березень-серпень 2011 року, виданої 28.09.2011 року, відповідно до якої середньомісячний заробіток відповідача за вказані шість місяців становить 5 231,91 грн.(а.с.47).

Виходячи з викладеного, повно та обєктивно дослідивши всі обставини справи і давши їм правильну оцінку, суд прийшов до вірного висновку, що з відповідача слід стягнути на користь Комунального підприємства "Луцький спеціалізований комбінат комунально-побутового обслуговування" 38185.91 грн. шкоди, завданої в звязку з незаконним звільненням ОСОБА_5, ОСОБА_1 та ОСОБА_6 та затримкою розрахунку при звільненні ОСОБА_6, а тому обґрунтовано задовольнив позов прокурора.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не врахував, що позивачем по даній справі пропущений строк звернення до суду з даним позовом, оскільки позивачу було відомо про факт заподіяння відповідачем шкоди підприємству ще 16.09.2010 року, а саме під час засідання виконавчого комітету Луцької міської ради на якому розглядалось питання про роботу Комунального підприємства "Луцький спеціалізований комбінат комунально-побутового обслуговування" і на них був присутній заступник прокурора м. Луцька - ОСОБА_9В не заслуговують на увагу.

Відповідно до ч.3 ст.233 Кодексу Законів про працю України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Встановлений строк застосовується і при зверненні до суду вищестоящого органу або прокурора.

В протоколі засідання виконавчого комітету від 16.09.2010 року та 22.09.2010 року не відображено інформації ОСОБА_4 про працівників, поновлених на роботі. В звіті про роботу комунального підприємства "Луцький спеціалізований комбінат комунально-побутового обслуговування" за 2009 рік та 1 півріччя 2010 року зазначено, що "починаючи з січня 2009 року на адресу підприємства надійшло три позовних заяви щодо поновлення на роботі, дві з яких завершились укладенням мирових угод, одна справа завершилась на користь позивача". Проте така інформація не може свідчити про оплату підприємством незаконно звільненому працівникові часу вимушеного прогулу і заподіяння у звязку з цим шкоди підприємству та розмір такої шкоди. А тому позивачем виявлено заподіяння відповідачем шкоди підприємству 07 вересня 2011 року - день складання довідки про результати перевірки на Луцькому спеціалізованому комбінаті комунально-побутового обслуговування"( а.с. 36-39). За таких обставин строк звернення до суду з позовом прокурором не пропущений.

Покликання апелянта на те, що судом не надано належної правової оцінки сумам, що виплачені ОСОБА_5 та ОСОБА_1 та включені до відшкодування з відповідача на користь позивача, так як по справах за їх позовами про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу укладені мирові угоди не заслуговують на увагу, оскільки затвердження судом мирових угод свідчить про наявність між сторонами спору саме через незаконне звільнення працівника з роботи та врегулювання такого спору в порядку, передбаченому ЦПК на основі взаємних поступок

Інші доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами справи і не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення, яке постановлено з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4 відхилити, а рішення Луцького міськрайонного суду від 23 серпня 2012 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді :