АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/2690/4196/2012 Головуючий у І інстанції Грегуль О.В.
Доповідач Рубан С.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2012 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Слюсар Т.А., Шиманського В.Й.,

при секретарі Чайці І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 23 грудня 2011 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Національної комісії з радіаційного захисту населення України про захист трудових прав, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 23 грудня 2011 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Національної комісії з радіаційного захисту населення України про захист трудових прав - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення Деснянського районного суду м. Києва від 23 грудня 2011 року та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні апелянт підтримав апеляційну скаргу з підстав, викладених в

ній.

Представник відповідача проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з»явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

Позивач звернувся до суду з позовом про захист своїх трудових прав та посилаючись на порушення трудових прав, просив розірвати укладений ним з відповідачем трудовий договір, зобов'язати відповідача внести запис у трудову книжку, стягнути з відповідача середню заробітну плату за період з 21 липня 2010 року по 20 липня 2011 року за час вимушеного прогулу та затримки розрахунку в сумі 24 948 грн., зобов'язати відповідача відрахувати і сплатити внески до Пенсійного фонду України, стягнути з відповідача компенсацію за невикористані відпустки в сумі 5000 грн. та стягнути 10000 грн. моральної шкоди.

З копії трудової книжки позивача в суді встановлено, що наказом №2 від 01 лютого 1999 року позивача було зараховано на посаду радника голови.

Наказом №1 від 04.01.2000 р. він був переведений на постійну роботу на ту ж посаду на 0,5 посадового окладу в режимі роботи неповного робочого дня відповідно до штатного розпису на 2000 рік. Вважає, що на таких умовах між позивачем та відповідачем був укладений трудовий договір на невизначений строк.

В суді встановлено з пояснень позивача та матеріалів справи, що позивач з 2001 року на роботу не виходив, а в 2007 році особисто забрав у відповідача свою трудову книжку, яка знаходиться в нього, що позивач також підтвердив в судовому засіданні.

Тобто, з 2001 року позивач не перебуває з відповідачем в трудових відносинах.

Відповідно до ст.233 КЗпП України працівник може звернутись з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного в місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції вірно виходив з того, що забравши в 2007 році трудову книжку, позивачу було достовірно відомо про відсутність у його трудовій книжці запису про звільнення, однак позивач не звернувся до суду з позовом про захист своїх порушених прав у строки, встановлені статтею 233 КЗпП України та згідно ст. 234 КЗпП України не надав суду першої інстанції поважних причин пропуску тримісячного строку для звернення до суду для вирішення трудового спору, звернувшись до суду з позовом лише в 2011 році.

Доводи апеляційної скарги були предметом розгляду, суд дав їм належну правову оцінку, правомірно визнав їх необґрунтованими, рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, і колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 23 грудня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий: Судді: