Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2012 року
Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська

у складі: головуючого судді: Маймур
Ф.Ф.,

при секретарі: Чоха К.О.,

за участю: позивача – ОСОБА_1,

представника позивача –
ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Державного закладу «Дорожня клінічна
лікарня станції Дніпропетровськ
Державного підприємства
«Придніпровська залізниця», третя
особа –ОСОБА_3 про стягнення
заробітної плати, –

ВСТАНОВИВ:

28.11.2011 року ОСОБА_1 звернулась до
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська з позовом до
Державного закладу «Дорожня клінічна
лікарня станції Дніпропетровськ
Державного підприємства
«Придніпровська залізниця», третя
особа –ОСОБА_3 про стягнення
заробітної плати (а.с. 2-5).

Позивач у позовній заяві, та разом з
представником, у судовому засіданні
посилалися на те, що наказом № 228/ОС від
10.09.2010 року вона була звільнена з посади
завідуючої кардіологічного відділення
Державного закладу «Дорожня клінічна
лікарня станції Дніпропетровськ
Державного підприємства
«Придніпровська залізниця». Вважаючи
звільнення незаконним, позивач 07.10.2010
року звернулась до суду з відповідним
позовом. 24.06.2011 року по даній справі
було винесено рішення, яким суд
частково задовольнив вимоги позивача:
а саме: визнав незаконним наказ № 228/ОС
від 10.09.2010 року, поновив позивача на
роботі, стягнув з відповідача середній
заробіток за час вимушеного прогулу з
11.09.2010 року по 07.10.2010 року в розмірі 2421,74
грн. та моральну шкоду в розмірі 2000 грн.
Ухвалою Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 08.11.2011
року вказане рішення було залишене без
змін. Між тим, фактично позивача було
поновлено на роботі лише 24.06.2011 року,
тому він звернувся з даним позовом, в
якому просить суд стягнути з
Державного закладу «Дорожня клінічна
лікарня станції Дніпропетровськ
Державного підприємства
«Придніпровська залізниця»на її
користь середній заробіток за час
вимушеного прогулу за період з 08 жовтня
2010 року по 24 червня 2011 року –22 560,42 грн.
(а.с. 2-5).

У судовому засіданні позивач та
представник позивача заявлені позовні
вимоги підтримали та наполягали на їх
задоволенні у повному обсязі.

Представник відповідача у судовому
засіданні проти позову заперечувала,
надала письмові заперечення,
відповідно до яких просила суд
відмовити у задоволенні позовних
вимог, а також заяву про застосування
судом позовної давності, після
оголошення перерви для підготовки до
дебатів до суду не з’явилась, про
причини неявки не повідомила (а.с. 33-34,
37).

Вислухавши пояснення позивача та його
представника, представника
відповідача, дослідивши матеріали
даної цивільної справи суд приходить
до наступного висновку з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1
перебувала з Державним закладом
«Дорожня клінічна лікарня станції
Дніпропетровськ Державного
підприємства «Придніпровська
залізниця»у трудових відносинах,
працюючи з 14.07.2003 року на посаді
завідуючої кардіологічного відділення
Державного закладу «Дорожня клінічна
лікарня станції Дніпропетровськ
Державного, що підтверджується копією
трудової книжки та поясненнями сторін
у судовому засіданні (а.с. 41-46).

Судом також було встановлено, що на
підставі наказу № 228/ОС від 10.09.2011 року
позивача було звільнено з 10.09.2011 року з
посади завідуючої кардіологічного
відділення Державного закладу
«Дорожня клінічна лікарня станції
Дніпропетровськ Державного
підприємства «Придніпровська
залізниця», що підтверджується копією
зазначеного наказу (а.с. 6).

У судовому засіданні було встановлено,
що рішенням Жовтневого районного суду
від 24.06.2011 року по цивільній справі №
2-5728/11 було частково задоволено вимоги
позивача про скасування наказу про
звільнення, поновлення на роботі,
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу, відшкодування
моральної шкоди, а саме: суд визнав
незаконним наказ № 228/ОС від 10.09.2010 року,
поновив позивача на роботі, стягнув з
відповідача середній заробіток за час
вимушеного прогулу з 11.09.2010 року по
07.10.2010 року в розмірі 2421,74 грн. та
моральну шкоду в розмірі 2000 грн.,
відмовивши у задоволенні іншої частини
позовних вимог (а.с. 7-14).

Зі змісту даного рішення вбачається, що
судом було розглянуто та задоволено в
повному обсязі вимоги позивача про
стягнення заробітної плати за час
вимушеного прогулу за період з 11.09.2010
року по 07.10.2010 року в розмірі 2421,74 грн.,
вимоги про стягнення даних коштів за
інший період судом не розглядалися (а.с.
12).

Також з тексту рішення суду від 24.06.2011
року вбачається, що вимоги про
стягнення моральної шкоди суд
задовольнив частково – в розмірі 2000
грн., відмовивши у задоволенні іншої
частини позовних вимог про стягнення
моральної шкоди (а.с. 13).

Ухвалою Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 08.11.2011
року рішення Жовтневого районного суду
від 24.06.2011 року було залишене без змін
(а.с. 17-18).

Встановлено, що наказом № 202/ОС від
24.06.2011 року позивача було поновлено на
посаді завідуючої кардіологічного
відділення з 11.09.2010 року, що
підтверджується копією даного наказу
(а.с. 16).

Також встановлено, що під час розгляду
цивільної справи № 2-5728/11. а саме у
судовому засіданні, яке відбулось
15.06.2011 року стороною позивача
подавалось клопотання про збільшення
позовних вимог, у задоволенні якого
головуючим було відмовлено, зазначені
фактичні обставини підтверджуються
поясненнями сторін у судовому
засіданні та копіями заяви про
збільшення позовних вимог (а.с. 35-36) та
копією журналу судового засідання від
15.06.2011 року (а.с. 48-49).

Правовідносини, що виникли між
сторонами врегульовані нормами КЗпП
України, положеннями укладеного між
сторонами контракту.

При вирішенні справи суд критично
відноситься до доводів сторони
відповідача стосовно застосування
строків позовної давності,
встановлених ст. 233 КЗпП України,
оскільки, ч. 2 даної статті передбачено,
що у разі порушення законодавства про
оплату праці працівник має право
звернутися до суду з позовом про
стягнення належної йому заробітної
плати без обмеження будь-яким строком.
Крім того, позивач звернулась до суду з
даним позовом після набрання законної
сили рішенням по цивільній справі де
предметом позову, в тому числі, було
поновлення її на роботі.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України
обставини, встановлені судовим
рішенням у цивільній справі, що набрало
законної сили, не доказуються при
розгляді інших справ, у яких беруть
участь ті самі особи, щодо якої
встановлено ті обставини.

Враховуючи зазначені положення закону,
встановлені рішенням Жовтневого
районного суду від 24.06.2011 року та
ухвалою Апеляційного суду
Дніпропетровської області від 08.11.2011
року обставини незаконності
звільнення позивача з займаної посади
не підлягають доведенню в даній справі,
а отже на користь ОСОБА_1 підлягає
стягненню середній заробіток за час
вимушеного прогулу.

Визначаючи розмір середнього
заробітку слід враховувати, що ОСОБА_1
знаходилась у вимушеному прогулі з
11.09.2010 року по 07.10.2010 року, що складає 196
робочих днів.

На користь позивача вищевказаним
рішенням суду стягнуто середній
заробіток за час вимушеного прогулу за
період з 11.09.2010 року по 07.10.2010 року, або
за 19 робочих днів, у розмірі 2421,74 грн.

Виходячи із матеріалів розглянутої
справи № 2-5728/11 заробіток ОСОБА_1 за
повні два останні місяці роботи
(червень-липень) становив: 5480,60 грн., а
середньоденна заробітна плата –127,46
грн./день. В період з 08.10.2010 року по 24.06.2011
року було 177 робочих днів, а тому
загальна сума середнього заробітку за
час вимушеного прогулу складає 177 * 127,46 =
22 560,42 грн.

Таким чином, оцінюючи дослідженні у
судовому засіданні докази у їх
сукупності та враховуючи,
вищенаведене, суд приходить до
висновку про обгрунтованість позовних
вимог, а тому вважає за необхідне
стягнути з Державного закладу «Дорожня
клінічна лікарня станції
Дніпропетровськ Державного
підприємства «Придніпровська
залізниця»на користь ОСОБА_1 у рахунок
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу за період з 08.10.2010 року по 24.06.2011
року у розмірі 22 560,42 грн.

Вирішуючи питання судових витрат суд,
керуючись ст. 88 ЦПК України та
враховуючи результат вирішення
справи, вважає судові витрати по справі
покласти на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись,
ст.ст. 233 КЗпП України, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 212,
213, 215, ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Стягнути з Державного закладу «Дорожня
клінічна лікарня станції
Дніпропетровськ Державного
підприємства «Придніпровська
залізниця»на користь ОСОБА_1 у рахунок
середнього заробітку за час вимушеного
прогулу за період з 08 жовтня 2010 року по
24 червня 2011 року –22 560,42 грн.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку передбаченому ст. 223 ЦПК
України.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подання
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:

Ф.Ф. Маймур