Справа № 22-ц/2690/4028/12
Головуючий у 1 інстанції: Кізюн Л.І.
Доповідач: Немировська О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2012 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.

суддів Ящук Т.І., Чобіток А.О.

при секретарі Бабіч К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Соломянського районного суду м. Києва від 15 грудня 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом.

Ухвалою судді Соломянського районного суду м. Києва від 24 листопада 2011 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків протягом двох днів з дня отримання копії ухвали.

Оскільки станом на 15 грудня 2011 року недоліки позовної заяви ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, встановлені ухвалою судді від 24 листопада 2011 року усунуто не було, ухвалою Соломянського районного суду м. Києва від 15 грудня 2011 року вказану заяву визнано неподаною та повернуто її позивачу.

ОСОБА_1, не погоджуючись з ухвалою судді подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та передати питання про відкриття провадження на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за такими підставами.

Залишаючи позовну заяву без руху, суд першої інстанції вказав, що в позовній заяві не викладено обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та не зазначено доказів, зокрема про те, чим підтверджується, що ОСОБА_3 померла 24 серпня 2009 року та склала заповіт, за яким заповіла ОСОБА_1 1/3 квартири АДРЕСА_1 та те, що відповідач є співвласником 1/3 зазначеної квартири. Крім того, позивачем було додано до позовної заяви квитанцію про сплату судового збору, однак сплачено не на той розрахунковий рахунок та не в тому розмірі. Копія цієї ухвали була отримана позивачкою 08 грудня 2011 року.

Ухвалою судді Соломянського районного суду м. Києва від 15 грудня 2011 року позовну заяву ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом визнано неподаною та повернуто заявнику.

Повертаючи позовну заяву ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що станом на 15 грудня 2011 року зазначені в ухвалі від 24 листопада 2011 року недоліки не були усунені, клопотання про продовження строку не подано.

Такий висновок суду першої інстанції зроблений із дотриманням норм процесуального права.

Посилання позивачки на те, що її мати ОСОБА_3, яка померла 24 серпня 2009 року, склала заповіт, за яким заповіла ОСОБА_1 1/3 квартири АДРЕСА_1, є недоведеними, оскільки докази на підтвердження цього в матеріалах справи відсутні. Лист нотаріуса Пятої Київської державної нотаріальної контори ОСОБА_4 від 06 липня 2011 року не є належним доказом про складення ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 заповіту, оскільки зазначеним листом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно за заповітом. Крім того, у вищевказаному листі нотаріуса зазначено, що оригіналів документів, що підтверджують право власності ОСОБА_3 на спадкове майно немає.

Також, доводи позивачки про те, що суд першої інстанції невірно визначив суму судового збору є безпідставними, оскільки відповідно до ч.2 ст.6 ЗУ «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року, у разі, якщо судовий збір сплачується за подання позовної заяви до суду в розмірі, визначеному з урахуванням ціни позову, а встановлена при цьому позивачем ціна позову не відповідає дійсній вартості спірного майна або якщо на день подання позову неможливо встановити точну його ціну, розмір судового збору попередньо визначає суд з подальшою сплатою недоплаченої суми або з поверненням суми переплати судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом у процесі розгляду справи. Як вбачається з матеріалів справи, судом першої інстанції було зазначено, що позивачу потрібно сплатити судовий збір у розмірі 2 823 грн. 00 коп., проте, позивачем до позовної заяви було додано квитанцію про сплату судового збору в розмірі 188 грн. 20 коп., тобто не в повному обсязі.

Таким чином, ухвала суду постановлена з додержанням вимог процесуального закону, а тому підстав для її скасування не має. Крім того, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. 303, 304, 313-317 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити, а ухвалу судді Соломянського районного суду м. Києва від 15 грудня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді