АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2012 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Городничої В.С.

суддів - Глущенко Н.Г., Баранніка О.П.

при секретарі - Біленькій О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7 про припинення права власності на частку у праві спільної власності на будинок, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивачі звернулися до відповідачів з позовом, в обґрунтування якого зазначили, що домоволодіння № 71 по вул. Козакова у м. Дніпропетровську належить на праві власності їм, позивачам, та відповідачам у таких частках: по 1/4 частини домоволодіння належить ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, а 1/4 частина домоволодіння належить відповідачам ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7, складаючи 1/12 частину за кожним. Сумісне володіння та користування домоволодінням разом з відповідачами неможливе внаслідок створюваних відповідачами нестерпних умов проживання на ґрунті особистих неприязних стосунків, тому позивачі просили припинити право власності відповідачів на частку у спільному майні зі зміною їх часток у спільній власності.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 задоволені.

Припинено право ОСОБА_6 на 1/12 частку, ОСОБА_2 на 1/12 частку і ОСОБА_7 на 1/12 частку у спільному з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 домоволодінні №71 по вул. Козакова у м. Дніпропетровську.

Змінено відносини часткової власності і визнано домоволодіння № 71 по вул. Козакова у м. Дніпропетровську належним спільно ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на праві власності кожному у 1/3 частці, що підлягає державній реєстрації.

Стягнуто з р/р 701 Територіального управління Державної судової адміністрації у Дніпропетровській області на користь ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7, кожного окремо, по 2 760 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права /а.с. 168-171/.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що домоволодіння № 71 по вул. Козакова у м. Дніпропетровську, ринковою вартістю 33 120 грн. за висновком будівельно-технічної експертизи №1489 від 07 квітня 2005 року, що складається з житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, набуте спільно позивачами ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та відповідачами ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7 у власність в частках 1/4, 1/4, 1/4, 1/12, 1/12 і 1/12 відповідно.

Позивачі набули свої частки у праві спільної власності за правом на спадщину за заповітом, що відкрилася 28 березня 1995 року після смерті ОСОБА_8, про що 24 жовтня 1996 року сьомою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою видані свідоцтва. Відповідно, сукупно позивачам належать 3/4 частки спільної власності на домоволодіння.

Відповідачі набули кожен по 1/12 частці у спільній власності за правом на спадщину за законом, що відкрилася 15 червня 1996 року після спадкоємця ОСОБА_8 ОСОБА_4, про що 10 вересня 1997 року видані свідоцтва, і їх загальна успадкована частка у праві спільної власності складає 1/4, що за ринковими цінами коштує 8 280 грн.

Як вбачається з висновку судової будівельно-технічної експертизи №801/802-09 від 14 квітня 2009 року, поділити спірне домоволодіння з виділом у фактичне володіння та користування його частин з розрахунку на дві окремі квартири, що відповідало б по 1/4 та 3/4 частці у праві спільної часткової власності, технічно неможливо.

Відповідачі спірним домоволодінням не користуються, постійно проживають за іншим зареєстрованим місцем мешкання їх сімей, свої обовязки згідно ст. 360 ЦК України з утримання будинку, не виконують. Спільне володіння домоволодінням через постійні сварки а також за відсутності варіантів поділу жилого будинку неможливе.

Позивачі внесли по 2 760 грн. кожен на р/р 701 Територіального управління Державної судової адміністрації у Дніпропетровській області, відкритий у Головному управлінні Державного казначейства України у Дніпропетровській області, що свідчить про внесення ними вартості належної відповідачам частки спірного домоволодіння.

Суд зазначив, що за складом спільного майна загальна частка відповідачів в неподільному жилому будинку є незначною і в натурі не може бути виділена, а спільне володіння і користування майном неможливе, на підставі чого, враховуючи попередню оплату позивачами частки відповідачів, дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та припинення прав відповідачів на частку у спільному майні, що істотної шкоди їх інтересам не завдасть, зі зміною частки позивачів у спільній власності згідно вимог ст. 365 ЦК України.

Однак, з такими висновками суду погодитися неможна, оскільки вони не відповідають вимогам закону.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачами надані належні та допустимі докази наявності у них права вимагати припинення права власності відповідачів на їх частку в спірному домоволодінні в порядку ст. 365 ЦК України, а відповідачі спірним домоволодінням не користуються, постійно проживають за іншим зареєстрованим місцем мешкання їх сімей і, відповідно, через що шкоди їх житловим правам та інтересам не буде завдано з припиненням права на частку у спільному майні. Судом, також, було враховано, що частка відповідачів в неподільному житловому будинку є незначною, в натурі виділена бути не може, спільне володіння і користування майном не можливе, тому припинення права власності відповідачів на частку у спільному майні істотної шкоди їх інтересам не завдасть.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень сторін позивачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 проживають в Росії, ОСОБА_3, також, тривалий час проживав в Росії. Відповідач ОСОБА_2 з 2005 року і по теперішній час зареєстрований та мешкає в спірному домоволодіння зі своєю сімєю та неповнолітніми дітьми, іншого житла у нього не має. За час проживання в домоволодінні ОСОБА_2 утримував його в належному стані.

Отже, вищевикладене спростовує наявність будь-якої підстави, визначеної ч.1 ст.365 ЦК України, для припинення права на частку у спільному майні за вимогами інших співвласників, а внесення грошової компенсації вартості належної відповідачеві частки не є безумовною підставою до позбавлення його права на частку у спільному майні. Сам по собі факт відсутності у відповідача ОСОБА_2 іншого житла лише підтверджує істотність шкоди його інтересу, внаслідок припинення права власності на частку спірного домоволодіння.

Позивачі, як співвласники спірного домоволодіння, у разі порушення їх прав, мають змогу захистити їх у інший спосіб, передбачений діючим законодавством.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду не відповідає нормам матеріального та процесуального права, що є підставою для його скасування з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2011 року скасувати.

Відмовити ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в позовних вимогах до ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_7 про припинення права власності на частку у праві спільної власності на будинок.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з цього часу.

СУДДІ: