Справа №22-ц-4428/201 Головуючий у суді І інстанції ОСОБА_1
Доповідач у суді ІІ інстанції ОСОБА_2В
У Х В А Л А

іменем України

27 серпня 2012 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді : Яворського М.А.,

суддів : Ігнатченко Н.В., Семенцова Ю.В.,

при секретарі : Мироненко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 червня 2012 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Надра» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2012 року ПАТ «Надра» звернулися до суду з позовом, посилаючись на те, що 27 грудня 2007 року між банком та відповідачем ОСОБА_3 укладено кредитний договір «Автопакет» за № 246/П/41/2007-840, за яким банк надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 22587,52 долари США кредит на придбання автотранспортного засобу зі сплатою відсоткової ставки 14,40 % річних.

Відповідно до умов договору ОСОБА_3 зобов'язувався щомісячно до 18 числа поточного місяця сплачувати мінімальний платіж у розмірі 427 доларів США.

Станом на 06 липня 2011 року його заборгованість становить 24746,98 доларів США, що складається із заборгованості за кредитом в розмірі 19188,26 доларів США, заборгованості по сплаті відсотків в розмірі 4578,55 доларів США, пені за прострочення сплати кредиту в розмірі 980,17 доларів США.

Позивач вказали, що пунктом 3.2 кредитного договору передбачено, що в якості забезпечення виконання ОСОБА_3 своїх зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків, комісії, штрафних санкцій та інших платежів, передбачених кредитним договором ОСОБА_4 поручилася солідарно та в повному обсязі відповідати перед банком за неналежне виконання зобов'язань за кредитним договором.

Оскільки ОСОБА_3 не виконав свої зобов'язання за вищевказаним договорам, не дивлячись на неодноразові нагадування банку, позивач просив суд стягнути солідарно з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором від 27 грудня 2007 року в розмірі 24746.98 доларів США та понесені судові витрати по сплаті судового збору.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 червня 2012 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Надра» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження м. Київ, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, місце народження село Адамівка Носівського району Чернігівської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, яка проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» 04053 м. Київ, вул. Артема, 15 к/р 2 в ГУ НБУ по м. Києву та Київській області МФО 321024, заборгованість за кредитним договором в розмірі 24746 (двадцять чотири тисячі сімсот сорок шість) доларів США 98 центів, що за курсом Національного Банку України на день постановлення судом рішення складає 197728 (сто дев'яносто сім тисяч сімсот двадцять вісім) грн. 37 коп. та судовий збір в розмірі 1972 (одна тисяча дев'ятсот сімдесят дві) грн. 71 коп.

Не погоджуючись із рішенням суду, відповідачі подали апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, з мотивів невідповідності висновків суду обставинам справи, та стягнути з позивача судові витрати.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права рішення суду без змін.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що судом було достовірно встановлено та не заперечувалось відповідачами у судовому засіданні, що ОСОБА_3 порушив умови взятого на себе зобов'язання щодо своєчасного погашення суми кредиту та відсотків за його користування в порядку і на умовах зазначених в договорі, при цьому враховуючи ту обставину, що виконання зобов'язання за кредитним договором було забезпечено порукою, поручитель має нести солідарну відповідальність з боржником.

Такий висновок суду в повній мірі відповідає вимогам законодавства та ґрунтується на матеріалах справи.

У відповідності до п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» № 12 від 24 жовтня 2008 року перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суд апеляційної інстанції повинен зясувати: чи враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предмета доказування; чи підтверджені обставини (факти), якими мотивоване рішення , належними й допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають висновки суду встановленим фактам; чи дотримано та чи правильно застосовані норми матеріального права.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

За ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що 27 грудня 2007 року між банком та відповідачем ОСОБА_3 укладено кредитний договір «Автопакет» за № 246/П/41/2007-840, за яким банк надав останньому у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 22587,52 долари США кредит на придбання автотранспортного засобу зі сплатою відсоткової ставки 14.40 %річних (а.с. 11-17).

В забезпечення виконання зобов'язань позичальника, що випливають із вказаного договору, поручителем виступила відповідач ОСОБА_4, а відповідно до п. 3.2., 3.2.1., 3.2.2. цього договору передбачено, що в якості забезпечення виконання ОСОБА_3 своїх зобов'язань щодо погашення кредиту, сплати відсотків, комісії, штрафних санкцій та інших платежів, передбачених кредитним договором ОСОБА_4 поручилася солідарно та в повному обсязі відповідати перед банком за неналежне виконання зобов'язань за кредитним договором. ОСОБА_4 безвідзивно і безспірно зобов'язується відповідати перед позивачем за неналежне виконання ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань, що витікають із умов кредитного договору. ОСОБА_4 відповідає перед позивачем у тому ж об'ємі, що і ОСОБА_3 останні відповідають перед банком як солідарні боржники, що означає нічим не обумовлене і абсолютне право позивача вимагати виконання зобов'язання повністю як від позичальника та поручителя разом так і від кожного окремо.

Ч. 1-2 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі.

Згідно меморіального ордеру № 874 від 27 грудня 2007 року позивач перерахував відповідачу кредитні кошти в розмірі 22587.52 долари США, тобто виконав взяті на себе зобов'язання за кредитним договором (а.с 8).

Пункти 2.2.1, 2.2.2, 2.2.3 кредитного договору визначено, що ОСОБА_3 зобов'язувався щомісячно до 18 числа поточного місяця сплачувати мінімальний платіж у розмірі 427 доларів США, але як встановлено судом першої інстанції відповідач порушив свої зобов'язання щодо щомісячного повернення частини кредиту на умовах та в строк визначений вищевказаними пунктами кредитного договору.

В ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Станом на 06 липня 2011 року заборгованість ОСОБА_3 становить 24746,98 доларів США, що складається із заборгованості за кредитом в розмірі 19188,26 доларів США, заборгованості по сплаті відсотків в розмірі 4578,55 доларів США, пені за прострочення сплати кредиту в розмірі 980,17 доларів США (а.с. 9-10).

Відповідно до ст.ст. 524, 533 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті, проте зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, яка є єдиною валютою виконання грошового зобов'язання.

Суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку, що виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, то наряду зі стягненням заборгованості в іноземній валюті, суд має право стягнути й проценти за користування кредитом в іноземній валюті, оскільки такий процент не фінансовою санкцією, а є платою за користування грошима, тобто солідарному стягненню із відповідачів підлягає заборгованості в розмірі 24746,98 доларів США що в еквіваленті на національну грошову одиницю України станом на день постановлення рішення складає 197728,37 грн.

Посилання апелянта на те, що в силу вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України порука вважається припиненою, а вимоги до відповідачів безпідставними, у звязку із введенням банку в оману відповідачів щодо відсутності розрахунку орієнтованої вартості кредиту є безпідставними та надуманими, оскільки правилами ч. 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Крім того, в суді першої інстанції відповідач ОСОБА_3 та одночасно представник відповідача ОСОБА_4 на початку судового засідання позовні вимоги не визнали, але в подальшому частково визнали заборгованість за тілом кредиту в сумі 19188,26 доларів США. заборгованість по сплаті відсотків в розмірі 4578,55 доларів США, та не згідні із пенею за прострочення виконання зобов'язання в розмірі 980,17 доларів США.

При цьому суду не було надано належних доказів того, що нарахування пені за прострочення виконання зобов'язання в сумі 980,17 доларів США є неправомірними.

Згідно п. 1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення позовних вимог позивача.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про задоволення позову, тому, відповідно до ст. 303 ЦПК України, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307-308, 313 315, 317, 319, 209, 218 ЦПК України , колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 червня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: