АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/1690/3197/2012 Номер провадження 22-ц/1690/3197/2012Головуючий у 1-й інстанції Середа А.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2012 року м. Полтава

колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

І

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Мартєв С.Ю., Чічіль В.А. за участю секретаря: Колодюк О.П.

І розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суд м. Полтави апеляційне

І провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 І на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 20 липня

І 2012 року

; у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2

( Юріївни про стягнення аліментів на утримання дитини

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2012 року ОСОБА_3 звернувся у суд з позовом до ОСОБА_2, де прохав стягнути аліменти на утримання їх малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з ним та перебуває на його утриманні, у розмірі 1А частини із усіх видів заробітку щомісячно, посилаючись на ухилення матері від утримання дитини.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 20 липня 2012 року позов ОСОБА_3 задоволений та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1А частини із усіх видів заробітку, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 01.03.2012 року і до досягнення повноліття дитини.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням місцевого суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

У запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_3 прохав апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його відповідність нормам матеріального і процесуального права.

Місцевим судов вірно встановлено, що сторони у справі перебували зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей: ОСОБА_4: ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, 14.03.2004 рош народження.

У відповідності до свідоцтва про розірвання шлюбу, виданоп Автозаводським відділом РАЦС Кременчуцького МУЮ Полтавської області ві 15.09.2009 року, актовий запис № 400, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано та вони проживают окремо.

Згідно з рішенням виконавчого комітету Комсомольської міської ради № 5 від 21.12.2010 року, місце проживання малолітньої ОСОБА_4: визначено із батьком ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1.

Неповнолітня ОСОБА_4 проживає разом із батьком ОСОБА_4: Ю.Г. та знаходиться на його утриманні.

Малолітня ОСОБА_5 проживає разом із матір'ю ОСОБА_2 знаходиться на її утриманні. У відповідності до рішення Комсомольського міської суду Полтавської області від 20.12.2011 року з батька ОСОБА_3 на корис' матері ОСОБА_2 стягнуті аліменти у розмірі 1/6 частини з усіх виді заробітку, щомісячно, на утримання доньки ОСОБА_5, починаючи із 19.05.2011 року до її повноліття.

Наведені обставини сторонами визнані та не оспорювалися.

У відповідності до вимог ст. 180 СК України батьки зобовязані утримував дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 181 ч. З СК України встановлено, що за рішенням суду кошти утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька- (або) у твердій грошовій сумі.

Приписами статті 182 СК України встановлено, що при визначені розмір аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) ста здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платни аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають значення,

Судом першої інстанції із дотримання вимог ст. 10 ч. З, ст. 11 ч. 1, ст. 58, с 59, ст. 60, ст. 212 ЦПК України та ст. 180, ст. 181 ч. З, ст. 182 СК Україв встановлено, що ОСОБА_2 не виконує обовязків по утриманню доньї ОСОБА_4, неповнолітня дитина не має доходу, який би перевищував дохід матері тому суд прийшов до висновку про відсутність підстав для звільнення відповідач® від сплати аліментів та стягнення аліментів у меншому розмірі ніж прохав позивач,; тому задовольнив позов.

Доводи, викладені у апеляційній скарзі ОСОБА_2, не спростовую висновків суду першої інстанції про обовязок відповідачки сплачувати аліменти і утримання дочки ОСОБА_6.

Не відповідають дійсності доводи апелянта, де вона зазначає, що суд першої інстанції не було враховано наявність у сторін двох дітей, проживання з н дочки ОСОБА_7, на яку ОСОБА_3 зобовязаний сплачувати аліменти відповідності із судовим рішенням. Вказані обставини місцевим судом враховаг про що наводиться у мотивувальній частині судового рішення.

з

Також, в апеляційній скарзі апелянт зазначає, що судом не було враховано наявність заборгованості по аліментам, які повинен сплачувати ОСОБА_3; наявність на утриманні відповідачки непрацездатної бабусі; оплату нею комунальних послуг у тому числі за дочку ОСОБА_6, яка зареєстрована за її адресою.

У відповідності до вимог ст. 182 СК України зазначені обставини не впливають на визначення розміру аліментів.

Доводи апелянта про те, що стягнення аліментів призведе до порушення прав малолітньої ОСОБА_5, оскільки вони будуть вираховуватися із допомоги по догляду за дитиною - інвалідом, яку вона отримує, не заслуговують на увагу, оскільки у відповідності до вимог ст. 73 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення не може бути звернено на такі виплати.

Твердження ОСОБА_2 про те, що місцевий суд безпідставно лише зі слів позивача зазначив у своєму рішенні про необхідність лікування ОСОБА_4, також не відповідає обставинам справи та спростовується матеріалалами справи, а саме довідкою Кременчуцької міської дитячої лікарні (а.с.7), яка була досліджена судом першої інстанції.

Крім цього, позивачем надано до суду апеляційної інстанції медичну документацію, яка підтверджує наявність у ОСОБА_4 хронічних захворювань, проходження нею у 2011 - 2012 роках лікування, необхідність продовження лікування у 2013 році, у тому числі санаторно - курортного.

Крім цього, в апеляційній скарзі апелянт зазначає, що судом першої інстанції не було враховано стан здоров'я дочки ОСОБА_7, яка хворіє і їй час від часу роблять операції, на що вона витрачає кошти та у звязку із чим не може працювати, оскільки доглядає за дитиною-інвалідом.

Вспереч вимог ст. 10 ч. З, ст. 60 ч.І ЦПК України ОСОБА_2 не було надано місцевому суду доказів, які б підтверджували вказані обставини.

Натомість, до суду апеляційної інстанції сторонами надано консультативний висновок обласної ЛКК № 203 від 01.06.2010 року та довідку поліклініки «Медичний центр первинної медико - санітарної допомоги» від 26.09.2012 року, із яких слідує, що ОСОБА_5 перебуває на диспансерному обліку у лікарів педіатра, ортопеда, має вроджені вади розвитку лівої кисті, у звязку з чим у віці 4 місяці їй проведена операція. На даний час оперативного лікування не потребує. Індивідуального догляду матері, за станом здоров'я, на даний час дитина не потрубує.

Таким чином, наведені доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження.

Не спростовують висновків суду і доводи апелянта про те, що вона відвідує ОСОБА_4 у школі-інтернаті, купує ій речі, сплачує необхідні кошти, оскільки витрати відповідачки не .підтверджуються відповідними доказами. Відвідування дитини та спілкування з нею є батьківським обовязком та на вирішення питання щодо стягнення аліментів не впливає.

Також, апелянт вважає, що є несправедливим стягнення аліментів на її користь у розмірі 1/6 частини від доходу ОСОБА_8 та на користь останнього з неї у розмірі 14 частини доходів, оскільки у такому разі її матеріальне становище погіршується

Такі твердження ОСОБА_2 також не спростовують висновків суду, оскільки ці обставини місцевим судом враховувалися, як і матеріальний стан сторін. У разі зміни матеріального стану відповідачки у відповідності до вимог ст. 192 СК України вона має право на звернення до суду з позовом про зміну розміру аліментів, які стягуються на її користь.

Таким чином, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст. 303, ст. 307 ч. 1 п. 1, ст. 308 ч. 1, ст. 314 ч. 1 п. 1, ст. 315 ЦПК України, колегія суддів-,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 20 липня 2012 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з рогляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя:(підпис)ОСОБА_1
судді:(підпис)ОСОБА_9
(підпис)ОСОБА_10