Справа № 213/381/2012
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"06" березня 2012 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Пороховий Г. І.

за участю секретаря Квашук О. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Липовецького районного суду Вінницької області із позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що вона є власником житлової квартири №10, що розташована по вулиці С.Лазо 24, в місті Липовець Вінницької області. В звязку із тим, що сімейні відносини з відповідачем не склались вони розірвали шлюб, про що відділом РАЦС Липовецького РУЮ Вінницької області було видано 12 листопада 2007 року свідоцтво про розірвання шлюбу. Відповідач залишив сімю та не проживає в даній квартирі з 2000 року. На її неодноразові прохання добровільно виписатись із належної їй на праві власності житлової квартири відмовляється, а тому вона змушена звернутись до суду із даним позовом, оскільки позбавлена можливості оформити субсидію.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала, суду пояснила що відповідач прописаний у її квартирі але з 2000 року в ній не проживає, просить визнати відповідача таким що втратив право користування житловим приміщенням.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, проте заяви про розгляд справи у його відсутності до суду не направив, а тому відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, у суду виникло право для ухвалення рішення при заочному розгляді справи.

Суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Дослідивши зібрані у справі докази та давши їм оцінку в сукупності суд прийшов до наступних висновків.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Як вбачається із свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 31 березня 1994 року та зареєстроване 28 квітня 1994 року КП „Вінницьке обласне обєднання бюро технічної інвентаризації, ОСОБА_1 являється власником квартири №10, що розташована по вулиці С.Лазо 24 в місті Липовець Вінницької області (а.с.6). Як слідує із свідоцтва про розірвання шлюбу серія 1-АМ №031749 виданого відділом РАЦС Липовецького РУЮ Вінницької області від 12 листопада 2007 року (а.с.8), шлюб між ОСОБА_2 та Оксанюк (дошлюбне прізвище Лукянюк) ОСОБА_3 розірвано, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 103. Згідно акта обстеження матеріально побутових умов позивачки (а.с.4), ОСОБА_2 був зареєстрований в квартирі, що розташована за адресою: місто Липовець, Вінницької області, вулиця ОСОБА_4 /24, проте фактично з 2000 року та по даний час там не проживає.

Згідно ст.405 ЦК України при відсутності члена сімї власника житла без поважних причин понад один рік, він втрачає право на користування цим житлом.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_2 не проживає в зазначеній житловій квартирі з 2000 року.

Враховуючи зазначені обставини, суд приходить до висновку, що в силу ст.71, 72 ЖК України відповідач вважається таким, що втратив право користування житловою квартирою, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Зі змісту ст.7 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні від 11.12.2003 року за №1382-ІV слідує, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі, остаточного рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Вказані норми передбачають усунення будь-яких порушень права власності. Згідно сівдоцтва на право власності (а.с. 6) свідчить, що не є власником квартири.

Позивач просив захистити його право, як власника житлової квартири, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

За таких обставин та у контексті наведених вище правових норм регулювання предмета спору, суд вважає, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування жилим приміщенням.

У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України, на користь позивачки суд присуджує з відповідача понесені нею та документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.391,405 ЦК України, ст.72 Житлового кодексу України,ст.ст.10, 11, 212, 214-215, ст.ст. 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування жилим приміщенням в будинку №10 по вулиці С. Лазо 24, в місті Липовець Вінницької області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в сумі 107, 30 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте Липовецьким районним судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача шляхом подачі заяви про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_5