РІШЕННЯ

іменем України

2014/1400/2012

2/2014/440/2012

04.04.2012

м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області

в складі: головуючого Пархоменко М.О.,

за участю секретаря судового засідання: Онацької В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Змієві Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Зміївської міської ради Харківської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, третя особа управління Держкомзему у Зміївському районі Харківської області,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 10 лютого 2012 року звернулася до суду з позовом до Зміївської міської ради Харківської області, в якому вона просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку, загальною площею 0,10 га, розташованої в м. Зміїв по вул. Поліській, 25.

В обґрунтування свого позову ОСОБА_1 зазначила, що 28 лютого 2010 року помер її батько ОСОБА_2 Згідно заповіту, все своє майно її батько заповів їй. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого в м. Зміїв, пров. 1 травня, № 4, та земельну ділянку загальною площею 0,10 га, розташовану в м. Зміїв по вул. Поліській, № 25. Житловий будинок був прийнятий нею в порядку спадкування у встановлений законом строк. Однак прийняти в спадкування земельну ділянку, загальною площею 0,10 га, розташовану в м. Зміїв по вул. Поліській, № 25 вона позбавлена з наступних підстав. Дана земельна ділянка була придбана її батьком на підставі договору купівлі-продажу серії ААА № 608912 від 15 листопада 1996 року, зареєстрованого державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори під № 3-735. Але за життя батько не оформив на себе право власності на земельну ділянку, не дивлячись на те, що користувався ним як городом та не отримував державний акт на землю. Вона вважає, що її батька були всі підстави для володіння та розпорядження земельною ділянкою, яку він придбав на законним підставах. Вона звернулася до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право власності на земельну ділянку, оскільки батько за життя не отримував державний акт на зазначену земельну ділянку. Просила задовольнити позов в повному обсязі.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася, подала до канцелярії суду заяву, в якій зазначила, що на задоволені позовних вимог наполягає, просила справу розглядати за її відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав до канцелярії суду заяву, в якій просив прийняти рішення на розсуд суду за відсутності представника Зміївської міської ради Харківської області.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, подав до канцелярії суду заяву, в якій вказав, що проти задоволення позову не заперечує, просив справу розглядати за його відсутності.

Оскільки розгляд справи проводиться без участі сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що відповідає положенням ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу ч. 1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

ОСОБА_3 помер 28 лютого 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ВЛ № 257668, виданим 3 березня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Зміївського районного управління юстиції Харківської області. /а.с. 9/.

За життя ОСОБА_3 придбав у ОСОБА_4 земельну ділянку, яка розташована за адресою: м. Зміїв, вул. Поліська, 25, що підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 15 листопада 1996 року серії ААА № 608912, який було посвідчено державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори, а також зареєстрованого під № 3-735. /а.с. 12/.

Згідно п. 2 вказаного договору земельна ділянка належала ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ХР-12-00-037149, виданого Виконкомом Зміївської міської Ради народних депутатів 9 серпня 1996 року та зареєстрованого в Книзі записів держактів за № 737.

Ч. 3 ст. 18 Земельного кодексу України (в редакції 1991 року) передбачено, що придбання земельних ділянок, що перебувають у колективній або приватній власності, провадиться за договором купівлі-продажу, який посвідчується у нотаріальному порядку.

Згідно ч. 4 ст. 18 Земельного кодексу України (в редакції 1991 року) договір купівлі-продажу земельної ділянки і документ про оплату вартості землі є підставою для відведення земельної ділянки в натурі (на місцевості) і видачі державного акта на право власності.

12 лютого 2008 року ОСОБА_5 заповів все своє майно своїй доньці ОСОБА_1, що підтверджується заповітом, який було посвідчено державним нотаріусом Зміївської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 та зареєстровано в реєстрі за № 2-261. /а.с. 10/.

16 травня 2011 року ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право власності на спадщину за заповітом, після смерті 28 лютого 2010 року ОСОБА_3, а саме на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в м. Змієві, пров. 1-го Травня, буд. № 4. /а.с. 11/.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Частина 1 статті 1225 ЦК України передбачає, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням їх цільового призначення.

Згідно з ч. 1 ст. 1236 ЦК України заповідач має право охопити заповітом права та обов'язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов'язки, які можуть йому належати у майбутньому.

Відповідно до статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Таким чином, судом встановлено, що ОСОБА_3, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15 листопада 1996 року серії ААА № 608912, придбав у ОСОБА_4 земельну ділянку, яка розташована за адресою: м. Зміїв, вул. Поліська, 25, тобто він фактично є власником зазначеної земельної ділянки та ця земельна ділянка входить до складу спадкового майна. Однак через те, що ОСОБА_3 за життя не отримав державного акту на земельну ділянку, позивач позбавлена можливості реалізувати своє право на прийняття спадщини, передбачене чинним ЦК України.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову ОСОБА_1 до Зміївської міської ради Харківської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом та необхідності його задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 169, 208-209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 1218, 1225, 1236, 1268 ЦК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку, загальною площею 0,10 га, розташовану за адресою: м. Зміїв Харківської області, вул. Поліська, буд. 25, в порядку спадкування за заповітом, після смерті 28 лютого 2010 року ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: