2014/3546/2012
2/2014/1077/2012
РІШЕННЯ
іменем України

23.10.2012 м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області
в складі: головуючого судді Бібіка О.В.,
за участю секретаря судового засідання Онацької В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Змієві Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу,
встановив:
В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказав, що 01.10.2009 року ним було надано відповідачу у позику грошові кошти у розмірі 130000 доларів США. На підтвердження одержання вказаної грошової суми ОСОБА_2 написав на його імя розписку від 01.10.2009 року. Відповідно до вказаної розписки ОСОБА_2 взяв на себе зобовязання повернути йому грошові кошти до 01.09.2009 року, але натомість відповідач свої зобовязання не виконав, грошові кошти не повернув та повертати не збирається.
Крім того, діями відповідача завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що позивач позбавлений можливості вкласти саме ці кошти у розвиток свого бізнесу, внаслідок чого дохід від підприємницької діяльності став значно нижчим, погіршилися стосунки з дружиною, оскільки сім»я опинилася в скрутному матеріальному становищі.
Просив задовольнити позов в повному обсязі.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні на позовних вимогах наполягав та підтвердив фактичні обставини, викладені у позовній заяві. Просив стягнути з відповідача судові витрати.
Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав у повному обсязі, підтвердив фактичні обставини, викладені у позовній заяві.
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Як вбачається з розписки, 01.10.2009 року ОСОБА_2 взяв у борг у ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 130 000 доларів США., які зобовязався повернути до 01.11.2009 року. (а.с. 8)
Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 1046 ЦК України встановлено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Таким чином, відповідно до умов договору позики позивачем були надані відповідачу грошові кошти, чим позивач виконав свої зобовязання перед відповідачем по справі, а взяті відповідачем на себе договірні зобовязання перед позивачем не виконано. Неповернення боржником заборгованості перед позивачем за договором позики свідчить про грубе порушення ним його умов, а також вимог 525 ЦК України, які встановлюють неприпустимість односторонньої відмови від виконання зобовязань.
Відповідно до п. п. 1, 2 ч. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25.05.2001 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: в приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Таким чином, для відшкодування майнової та моральної шкоди необхідно щонайменше наявність таких умов у їх сукупності: 1) наявність самої шкоди; 2) наявність вини особи, у заподіянні цієї шкоди; 3) дія (бездіяльність) особи, яка заподіяла шкоду повинна бути неправомірною; 4) наявність безпосереднього причинного звязку між неправомірною дією (бездіяльністю) особи та шкодою.
Як вбачається з наведеного, не передбачається виплата моральної шкоди за невиконання або несвоєчасне виконання зобовязань, зокрема за договором позики, а спеціальною нормою ст..625 ЦК України встановлено відповідальність боржника за несвоєчасне виконання чи неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.
Визнання позову відповідачем в частині стягнення моральної шкоди суперечить закону, тому не приймається судом.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, так як вимоги про стягнення моральної шкоди через несвоєчасне виконання зобов»язань не передбачено законом.
При визначенні суми основного боргу у розмірі 1 124 814 (один мільйон сто двадцять чотири тисячі вісімсот чотирнадцять) гривень 92 копійки, суд керується положеннями ст.. 61 ЦПК України, де обставини визнані сторонами та особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню.
В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача належить стягнути витрати зі сплати судового збору.
Керуючись, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 169, 174, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 526, 625, 1046, 1049 ЦК України суд,
вирішив:
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) суму боргу за договором позики з урахуванням трьох відсотків річних у розмірі 1 124 814 (один мільйон сто двадцять чотири тисячі вісімсот чотирнадцять) гривень 92 копійки.
Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) судовий збір у розмірі 3326 (три тисячі триста двадцять шість) гривень 30 копійок.
В частині позовних вимог про стягнення моральної шкоди з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 у розмірі десяти тисяч гривень відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О.В.Бібік