АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/2690/3725/2012 Головуючий у 1 інстанції - Букіна О.М.
Доповідач - Яшук Т.І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2012 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Ящук Т.І.

суддів Вовченка В.М., Немировської О.В.

при секретарі Бабіч К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, поданою його представником ОСОБА_2, на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 21 грудня 2011 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Незалежна Страхова Компанія» до ОСОБА_3, третя особа - Приватне акціонерне товариство «Українська охоронно-страхова компанія» про відшкодування в порядку регресу шкоди, завданої внаслідок ДТП.

встановила:

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 21 грудня 2011 року задоволено позов ПАТ «Незалежна страхова компанія» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу. Стягнуто з відповідача на користь позивача страхове відшкодування в порядку регресу в сумі 2493 грн. 74 коп., витрати по сплаті державного мита - 51 грн. та витрати на ІТЗ - 120 грн., а всього 2 664 грн. 74 коп.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, відповідач ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права. - Вказував на те, що АТ «Українська охоронно-страхова компанія», в якій застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1, виплатила позивачу страхове відшкодування у розмірі матеріального збитку, яким є вартість відновлювального ; ремонту транспортного засобу з урахування коефіцієнта фізичного зносу складників. Оскільки судом не було надано належної оцінки доказам, якими визначено розмір матеріального збитку, то висновки суду не відповідають обставинам справи та суперечать положенням ст. 1194 ЦК України.

В судовому засіданні представник апелянта підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити; представник позивача подав клопотання про розгляд справи в його відсутності та просив апеляційну скаргу відхилити.

Заслухавши доповідь судді Ящук Т.І., вислухавши пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню за такими підставами.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач ПАТ «Незалежна страхова компанія» обгрунтовував свої вимоги тим. що на виконання договору добровільного страхування транспортного засобу - автомобіля НОМЕР_1. який належить на праві власності ОСОБА_4, позивачем було виплачене страхове відшкодування в розмірі 10 886 грн. 43 коп ( 11012,03 - франшиза 125,6 = 10 886 грн. 43 коп.). Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована в ПАТ «Українська охоронно-страхова компанія», то 19.11.2009 року вказаною компанією було перераховано на поточний рахунок позивача 8 732 грн. 69 коп. компенсації виплаченого відшкодування.

Однак зазначеної страхової виплати недостатньо для покриття витрат позивача, тому він просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 в порядку регресу різницю між сумою страхового відшкодування, виплаченою страхувальнику ОСОБА_4, та сумою отриманого відшкодування від третьої особи ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія» в розмірі 2493 грн. 74 коп.

Судом першої інстанції встановлено, що 03.07.2006 року між ВАТ СК «Правекс - Страхування» ( яке 26.11.2008 року змінило назву на ВАТ «Незалежна страхова компанія») та ОСОБА_4 був укладений договір добровільного страхування транспортного засобу - автомобіля НОМЕР_1.

07.11.2008 року сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої застрахований автомобіль отримав механічні пошкодження. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 03.12.2008 року ОСОБА_1 визнано винним у даній ДТП.

Згідно з актом виконаних робіт № ЗА-0006942 від 31.12.2008 року, сума вартості відновлювального ремонту вказаного транспортного засобу складає 11012грн. 03 коп.

Відповідно до поданих страхувальником документів та за умовами укладеного договору, згідно з яким розмір відшкодування визначається без вирахування зносу на деталі, які замінюються, позивачем було сплачено страхове відшкодування в розмірі 10 886 грн. 43 коп. (11012,03 - франшиза 125,6 = 10 886 грн. 43 коп.), розмір якого визначений на підставі акту виконаних робіт по ремонту автомобіля.

Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_1 була застрахована в АТ «Українська охоронно-страхова компанія», то 19.11.2009 року вказаною страховою компанією було перераховано на поточний рахунок позивача 8 732 грн. 69 коп. страхового відшкодування.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки різниця між сумою понесених позивачем витрат у зв'язку з виконанням зобов'язань по договору добровільного страхування транспортного засобу та розміром отриманого відшкодування від третьої особи становить 2 493 грн. 74 коп., то вказана сума підлягає стягненню з відповідача на підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», якою встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник чи інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Проте колегія суддів вважає, що погодитись у повній мірі з висновком суду першої інстанції неможливо, оскільки висновок зроблений без урахування усіх обставин справи і вимог ст. 1194 ЦК України та Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Згідно з положеннями ст. 22 вказаного Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 29 «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» встановлено, що у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до п. 2.7. Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 142/5/2092 від 24.11.2003 року , вартість матеріального збитку - з технічної точки зору вартісне значення реальних витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування дорожнього транспортного засобу з урахуванням фізичного зносу.

Згідно з висновком автотоварознавчого дослідження № 2982 від 18.11.2008 року, проведеного ТОВ «Експертна компанія «Укравтоекспертиза-Стандарт» за заявою позивача, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля НОМЕР_1, в результаті його пошкодження в ДТП, складає 8902 грн. 69 коп.

Згідно з актом № 6650 про настання страхового випадку та розрахунком страхової виплати за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності ОСОБА_1, третя особа АТ «Українська охоронно-страхова компанія» виходила із вищевказаних вимог закону та розрахувала суму страхового відшкодування як : ( 8 902 грн. 69 коп. (вартість матеріального збитку) + 340 грн. ( витрати позивача на послуги експерта)) - франшиза 510 грн. = 8 732 грн. 69 коп.

Відповідно до ст. З Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та (або) майну потерпілих унаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників.

Тобто виходячи із суті такого страхування. Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника - заподіювана шкоди.

Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати ( страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою ( страховим відшкодуванням).

Як вбачається із страхового акту № 13315, складеного позивачем 29.12.2008 року, та розрахунку суми відшкодування, позивач сплачував страхове відшкодування з розрахунку повної вартості відновлювального ремонту, тобто без врахування значення коефіцієнта зносу складових транспортного засобу.

Однак висновком спеціаліста № 2982 від 18.11.2008 року встановлено, що фактичним розміром шкоди є сума 8 902 грн. 69 коп., яка визначена з врахуванням такого коефіцієнта.

Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає, що позивачу компенсована сума здійснених страхових виплат з урахуванням вимог Закону України «Про обов 'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тому підстав для стягнення з відповідача суми, яка перевищує фактичний розмір завданої ним шкоди, та повного задоволення позовних вимог - не вбачається.

Разом з тим, відповідно до п. 36.6 ст. 36 вказаного Закону, страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи. Якщовона була передбачена договором страхування. Тому колегія суддів* вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію суми франшизи, що становить 510 грн.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду про стягнення страхового відшкодування підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 309, 313-317, 218 ЩІК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 21 грудня 2011 року - скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту :

Позов Публічного акціонерного товариства «Незалежна Страхова Компанія» до ОСОБА_1, третя особа - Приватне акціонерне товариство «Українська охоронно-страхова компанія» про стягнення в порядку регресу виплаченого страхового відшкодування - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Незалежна страхова компанія» суму відшкодування в розмірі 510 грн. та судові витрати в розмірі 171 грн., а всього стягнути 681 ( шістсот вісімдесят одну) грн.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Судді: