Справа № 2-1329/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2012 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кириченко П.Л.

при секретарі Осадченко С.В., за участю сторін: ОСОБА_1, представника ОСОБА_2, ОСОБА_3 захисника ОСОБА_4, представника органу опіки та піклування ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в смт. Овідіополь, в залі суду, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 Лук»янівни, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог орган опіки та піклування Овідіопольської райдержадміністрації Одеської області про вселення та зобовязання не перешкоджати у користуванні жилим приміщенням та

зустрічний позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог орган опіки та піклування Овідіопольської райдержадміністрації Одеської області, суд,-

ВСТАНОВИВ:

01 червня 2011 року до Овідіопольського районного суду в Одеській області надійшла вищеназвана позовна заява, в якої зазначила , що її неповнолітня дитина ОСОБА_6 в квартирі , яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 (далії по тексту спірна квартира) не мешкає з поважних причин , а тому просить вселити його в вищевказану квартиру та зобовязати відповідачів не перешкоджати неповнолітньої дитині користуватися квартирою.

25 липня 2011 року до Овідіопольського районного суду в Одеській області надійшла зустрічна позовна заява , в якої позивачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зазначили , що вони є власниками спірної квартири, в свою чергу відповідачка ОСОБА_1 в спірній квартирі не мешкає не є членом їх сімї , а тому просять визнати ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1Л, свої позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі, в задоволенні зустрічного позову відмовити.

Представник органу опіки та піклування позовні вимоги позивачки ОСОБА_1 підтримала та просить прийняти рішення з урахуванням прав та інтересів неповнолітньої дитини .

Представник відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову позивачки та просив задовольнити зустрічний позов в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін,дослідивши письмові докази по справі, суд вважає можливим задовольнити позов в повному обсязі з наступних підстав.

Відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Відповідно до ст. 64 ЖК України члени сім»ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму жилого приміщення

Відповідно до ст. 156 ЖК України ….припинення сімейних відносин з власником будинку ( квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням…

Так судом встановлено, що 31 серпня 1996 року між ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ЖД № 122009, актовий запис № 38. Від даного шлюбу у подружжя народилася дитина: син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 228994, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Овідіопольського району Одеської області, актовий запис № 10.

Рішенням Овідіопольського районного суду в Одеській області від 02.12.2010 року за № 2-2294/2010 був розірваний шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, згідно даного рішення неповнолітня дитина залишилась на виховання ОСОБА_1

В спірній квартирі ОСОБА_1 та її неповнолітній син ОСОБА_7 зареєстрована з 02 квітня 2004 року, і проживала до кінця травня 2011 року, що підтверджується довідкою ДП «Комунхоз»від 28.02.2011 року за № 43, а також актом складеним депутатом Великодолинської селищної ради і затверджений Великодолинським селищним головою.

Позивачка яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, в своїх доводах зазначає, що не мешкає в спірному житловому приміщенні, в звязку з тим, що між нею та відповідачами ОСОБА_9, ОСОБА_10 виникли сімейні суперечки в частині виховання дитини, пріоритетів до моральних цінностей, порядку використання житлового приміщення, додержання правил користування житловим приміщенням в звязку з чим, вона та її неповнолітня дитина були змушені виїхати з даного приміщення.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не заперечують, що дійсно ОСОБА_1 та її неповнолітня дитина мешкали за вищевказаною адресою .

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства»держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно гігієнічних умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку.

Діти члени сімї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Виходячи з матеріалів які надійшли до суду та пояснень сторін, суд вважає, що причини які вказує позивачка ОСОБА_11, а саме не проживання неповнолітнього ОСОБА_8 в житловому приміщенні є поважними. Неповнолітня дитина іншого житла не має, що сторонами не оскарджується, з метою захисту житлових прав та інтересів неповнолітньої дитини суд вважає можливим вселити неповнолітню дитину ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 в вищевказану квартиру.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не заперечують, що неповнолітня дитина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, не мешкає в вищевказаній квартирі, фактичного доступу неповнолітнього до житлового приміщення даної квартири не має, що підтверджується цивільною справою № 2- 1329/11 а.с. 48-49 , з якої вбачається , що відповідачі змінили замки , та матеріалами кримінальною справою № 1-444/11, з якою вбачається , що неповнолітня дитина ОСОБА_6 фактично мешкає за іншою адресою .

Тому суд приходить до висновку, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 фактично перешкоджають неповнолітньому у користуванні житловим приміщенням.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

В звязку з тим, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 діють всупереч житловим правам неповнолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 , суд вважає можливим зобовязати відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не перешкоджати неповнолітньому ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 у користуванні житловим приміщенням, в квартирі , яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Позивачі по зустрічному позову ОСОБА_2 та ОСОБА_12 просять визнати ОСОБА_1 особою , яка втратила право користування житловим приміщенням посилаючись на те , що вони є власниками вищевказаній квартири , а відповідачка ОСОБА_1 не є членом їх сімї, однак ці доводи є помилковими . Відповідачка , яка має на вихованні неповнолітню дитину ОСОБА_6 21.12. ІНФОРМАЦІЯ_5 дійсно не мешкає з позивачами . Однак дане не проживання повязано з особистими стосунками між сторонами, які впливають на виховання неповнолітньої дитини.

Припинення сімейних відносин з позивачем ОСОБА_2 у квартирі позбавляє її права на користування житлового приміщення . Не проживання відповідачки ОСОБА_1 в вищевказаній квартирі визнано судом з поважних причин. Позбавлення права користування житловим приміщенням у квартирі позбавляє можливості відповідачки ОСОБА_1 належним чином виконувати свій обовязок по вихованню неповнолітньої дитини , що передбачено нормами СК України , таким чином суд вважає, що позовні вимоги позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_1 по зустрічному позову про визнання особи ,що втратила право на користування жилим приміщенням є не обґрунтованими та задоволенню не підлягають .

Сторони при поданні позову сплатили судовій збір , а саме позивачка ОСОБА_1 сплатила судовий збір в сумі 88 грн. (а.с. 1-2) , позов ОСОБА_1 задоволений , а тому відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати в розмірі 44 грн. з кожного .

Керуючись ст.ст. 10,11,60,88,212-215,218 ЦПК України, ст.ст. 9,64,156 ЖК України, ст..16 ЦК України,суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: яка не заявляє самостійних вимог орган опіки та піклування Овідіопольської райдержадміністрації Одеської області про вселення та зобовязання не перешкоджати у користуванні жилим приміщенням задовольнити.

Зустрічний позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 Лук»янівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог орган опіки та піклування Овідіопольської райдержадміністрації Одеської області про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням відмовити.

Вселити неповнолітнього ОСОБА_6 в жиле приміщення розташованого за адресою: АДРЕСА_2.

Зобовязати ОСОБА_2, ОСОБА_3 не перешкоджати неповнолітньому ОСОБА_8, у користуванні жилим приміщенням розташованого за адресою: АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 судовий збір у сумі 44 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_6 судовий збір у сумі 44 гривні.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги через Овідіопольський райсуд Одеської області шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: ОСОБА_13