справа №412/230/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2012 року          Жовтневий
районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді –Браги А.В.,

при секретарі –Лампіки О.В.,

за участю: представника відповідача
–ОСОБА_1, ОСОБА_2,

представника позивача –ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
заявою товариства з обмеженою
відповідальністю «ОСОБА_4 Консалтинг
ЛТД» про перегляд рішення Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
05 липня 2011 року за нововиявленими
обставинами у цивільній справі №2-5487/11
за позовною заявою ОСОБА_5 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «ОСОБА_4 Консалтинг
ЛТД»про стягнення заборгованості по
заробітній платі, –

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська перебувала
вищезазначена цивільна справа №2-5487/11,
за результатами розгляду якої судом 05
липня 2011 року ухвалено рішення (а.с.90-92),
яким позовні вимоги ОСОБА_5 були
задоволені в повному обсязі. Ухвалою
Апеляційного суду Дніпропетровської
області від 05 вересня 2011 року (а.с.141-142)
рішення суду першої інстанції залишено
без змін.

09 грудня 2011 року до Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська
звернувся відповідач через свого
представника із заявою про перегляд
вказаного вище рішення суду від 05 липня
2011 року у зв’язку із нововиявленими
обставинами. В обґрунтування заяви
представник відповідача послався на
те, що за результатами запиту до УПФ
України в Кіровському районі м.
Дніпропетровська відповідачу стало
відомо про відсутність відомостей про
заробітну плату позивача, як директора
відповідача. Окрім того, представник
відповідача послався на те, що
постановою Одеського апеляційного
господарського суду від 17 листопада 2011
року фактично залишено в силі рішення
загальних зборів учасників
відповідача, оформлене протоколом №1
від 25 вересня 2009 року, яким зокрема
звільнено позивача з посади директора
відповідача, а отже і скасовано рішення
господарського суду Миколаївської
області від 13 жовтня 2010 року, на яке
посилався суд при ухваленні рішення,
яке представник відповідача просить
переглянути за нововиявленими
обставинами.

В судовому засіданні представники
відповідача вимоги поданої заяви про
перегляд рішення суду в зв’язку із
нововиявленими обставинами
підтримали, наполягали на їх
задоволенні.

Представник позивача проти
задоволення заяви про перегляд рішення
заперечував, посилаючись на те, що
наведені представником відповідача
обставини не є нововиявленими в
розумінні закону, оскільки відсутність
відомостей в УПФ України в Кіровському
районі м. Дніпропетровська не є доказом
відсутності трудових правовідносин
між відповідачем, як роботодавцем, та
позивачем, як працівником. Також
скасування Одеським апеляційним
господарським судом постановою від 17
листопада 2011 року рішення
господарського суду Миколаївської
області від 30 червня 2011 року не є
нововиявленою обставиною, оскільки на
рішення від 30 червня 2011 року Жовтневий
районний суд м. Дніпропетровська при
ухваленні свого рішення від 05 липня 2011
року не посилався. Також представник
позивача послався на те, що рішення
господарського суду в корпоративному
спорі не має суттєвого значення при
розгляду трудового спору, а також
зазначив, посилаючись на копію акту
перевірки №04-01-122/423 від 28 листопада 2011
року та копію припису №04-01-122/423-364 від 28
листопада 2011 року, що позивач з 01 липня
1998 року по час зазначеної перевірки є
директором ТОВ «ОСОБА_4 Консалтінг
ЛТД».

Вислухавши пояснення учасників
розгляду справи та дослідивши
матеріали справи, суд приходить до
наступного висновку на підставі
нижчевикладеного.

Так, як зазначалось вище, за
результатами розгляду цивільній
справі №2-5487/11 Жовтневим районним судом
м. Дніпропетровська 05 липня 2011 року
ухвалено рішення, яким позовні вимоги
ОСОБА_5 до ТОВ «ОСОБА_4 консалтінг
ЛТД»про стягнення заборгованості по
заробітній платі задоволено в повному
обсязі (а.с.90-92). Ухвалю Апеляційного
суду Дніпропетровської області від 05
вересня 2011 року (а.с.141-142) рішення суду
першої інстанції залишено без змін, а
отже набрало законної сили у
відповідності до ст.ст.223, 319 ЦПК
України.

При цьому, як вбачається зі змісту
рішення суду від 05 липня 2011 року,
підставою для винесення такого рішення
стало рішення господарського суду
Миколаївської області 13 жовтня 2010 року
у справі №11/240/09, яким визнано недійсним
рішення зборів учасників ТОВ «ОСОБА_4
Консалтінг», що оформлено протоколом
№1 від 25 вересня 2009 року, зокрема щодо
звільнення ОСОБА_5 з посади директора
ТОВ «ОСОБА_4 Консалтінг».

В той же час, судом в ході розгляду
даної справи встановлено, що рішення
господарського суду Миколаївської
області 13 жовтня 2010 року було скасовано
постановою Вищого господарського суду
України від 13 квітня 2011 року, а справу
направлено на новий розгляд до
господарського суду Миколаївської
області, яким 30 червня 2011 року ухвалено
нове рішення, яким також визнано
недійсним рішення зборів учасників ТОВ
«ОСОБА_4 Консалтінг», оформлені
протоколом №1 від 25 вересня 2009 року.

Втім, постановою Одеського
апеляційного господарського суду від 17
листопада 2011 року рішення
господарського суду Миколаївської
області від 30 червня 2011 року було
скасовано, у задоволенні позову про
визнання недійсним рішення зборів
учасників ТОВ «ОСОБА_4 Консалтінг»,
(протокол №1 від 25 вересня 2009 року)
відмовлено, а отже фактично
встановлено правомірність звільнення
ОСОБА_5 з посади директора ТОВ «ОСОБА_4
Консалтінг». Викладене
підтверджується копією постанови
Одеського апеляційного господарського
суду від 17 листопада 2011 року.

Згідно ст.361 ЦПК України рішення суду
або ухвала суду, якими закінчено
розгляд справи, що набрало законної
сили можуть бути переглянуті у зв’язку
з нововиявленими обставинами.
Підставами для перегляду рішення у
зв’язку з нововиявленими обставинами
є скасування судового рішення, яке
стало підставою для ухвалення рішення,
що підлягає перегляду.

Відповідно до ст.363 ЦПК України рішення
суду переглядається у зв’язку з
нововиявленими обставинами судом, який
ухвалив рішення.

Нормою ст.365 ЦПК України визначено, що
розглянувши заяву, суд може скасувати
судове рішення, що переглядається, і
прийняти нове судове рішення або
залишити заяву про перегляд судового
рішення за нововиявленими обставинами
без задоволення.

Підсумовуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що під час
розгляду даної справи за заявою
представника відповідача ТОВ «ОСОБА_4
консалтинг ЛТД»знайшов підтвердження
факт наявності нововиявлених обставин
у вигляді скасування рішення суду, яке
стало підставою для ухвалення рішення,
що підлягає перегляду.

Зокрема, судом встановлено, що після
ухвалення рішення суду від 05 липня 2011
року по цивільній справі №2-5487/11
Одеським апеляційним господарським
судом своєю постановою від 17 листопада
2011 року фактично залишено в силі
рішення загальних зборів учасників ТОВ
«ОСОБА_4 Консалтінг»(протокол №1 від 25
вересня 2009 року), яким було звільнено
ОСОБА_5 з посади директора ТОВ «ОСОБА_4
Консалтінг».

При цьому, на час винесення вказаної
постанови Одеського апеляційного
господарського суду скасовано рішення
господарського суду Миколаївської
області від 13 жовтня 2010 року про
визнання недійсним рішення тих же
загальних зборів учасників ТОВ «ОСОБА_4
Консалтінг»(протокол №1 від 25 вересня
2009 року), на яке посилався суд при
ухваленні рішення від 05 липня 2011 року.

Таким чином, суд вважає заяву
представника ТОВ «ОСОБА_4 консалтинг
ЛТД»про перегляд рішення суду від 05
липня 2011 року в зв’язку з
нововиявленими обставинами
обґрунтованою, а отже такою, що
підлягає задоволенню.

Окрім того, на підставі викладеного та
керуючись положеннями ст.365 ч.2 ЦПК
України, суд вважає за необхідне
скасувати рішення Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
05 липня 2011 року по цивільній справі
№2-5487/11 та прийняти нове, зазначивши
наступне.

Так, 17 серпня 2010 року до Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська
звернувся позивач із позовом до ТОВ
«ОСОБА_4 консалтинг ЛТД»про стягнення
заборгованості по заробітній платі.

В обґрунтування своїх позовних вимог
позивач, з урахуванням збільшення
позовних вимог (а.с.40), послався на те, що
його було обрано на посаду директора
ТОВ «ОСОБА_4 Консалтінг ЛТД»30 червня 1998
року відповідно до протоколу загальних
зборів учасників відповідача,
інформацію про дані директора було
внесено до Єдиного державного реєстру
юридичних та фізичних осіб
–підприємців.

За час знаходження на посаді директора
позивач заяв про звільнення не подавав.
В той же час, позивачу відповідно до
витягу з Єдиного державного реєстру
юридичних та фізичних осіб
–підприємців від 28 вересня 2009 року
стало відомо про зміну складу
учасників та місцезнаходження
товариства, а також про те, що
директором ТОВ «ОСОБА_4 Консалтінг
ЛТД»наразі значиться ОСОБА_6 Як
зазначає позивач, він з наказом про
своє звільнення не ознайомлювався,
трудову книжку на руки не отримував як
і розрахунок при звільненні, як того
вимагає чинне законодавство.
Посилаючись на зазначені обставини,
вказуючи на невиплату позивачу з 01
жовтня 2009 року по 31 жовтень 2010 року
заробітної плати, позивач просив суд
стягнути на свою користь з відповідача
заборгованість по заробітній платі в
сумі 127866,29 гривень, судові витрати
покласти на відповідача.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав,
наполягав на їх задоволенні в повному
обсязі.

Представники відповідача проти
задоволення позовних вимог
заперечували, пославшись на те, що
позивача рішенням загальних зборів
учасників ТОВ «ОСОБА_4 Консалтінг
ЛТД»від 25 вересня 2009 року (протокол №1)
звільнено з посади директора вказаного
товариства, а отже з цього часу між
позивачем та відповідачем припинено
трудові відносини, що виключає
обов’язок відповідача нараховувати та
виплачувати позивачу заробітну плату
за період з 01 жовтня 2009 року по 31
жовтень 2010 року.

Також в обґрунтування своєї правової
позиції представники відповідача
послались на відсутність в пенсійному
фонді та у платіжних відомостях,
табелях обліку використаного робочого
часу, штатному розкладі ТОВ «ОСОБА_4
Консалтінг ЛТД» даних про обіймання
позивачем посади директора цього
товариства, нарахування йому
заробітної плати.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть
участь у розгляді справи, дослідивши
матеріали цивільної справи, суд
приходить до наступного висновку з
таких підстав.

Судом встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що
позивач на підставі протоколу №1
Установчих зборів по створенню ТОВ
«ОСОБА_4 Консалтінг ЛТД»(а.с.3) та наказу
№1-к від 01 липня 1998 року (а.с.4) з 01 липня
1998 року обіймав посаду директора ТОВ
«ОСОБА_4 Консалтінг ЛТД».

25 вересня 2009 року рішенням загальних
зборів учасників ТОВ «ОСОБА_4
Консалтінг ЛТД», оформленим протоколом
№1 (а.с.52), позивача звільнено з посади
директора ТОВ «ОСОБА_4 Консалтінг ЛТД»і
зобов’язанням здійснити передачу всіх
фінансово-господарських та установчих
документів товариства, матеріальних
цінностей новому керівництву
товариства. При цьому, на посаду
директора ТОВ «ОСОБА_4 Консалтінг
ЛТД»призначено ОСОБА_6.

Рішенням господарського суду
Миколаївської області від 13 жовтня 2010
року (а.с.53-58) вказане рішення загальних
зборів учасників ТОВ «ОСОБА_4
Консалтінг ЛТД»від 25 вересня 2009 року,
оформлене протоколом №1, визнано
недійсним. Постановою Одеського
господарського суду від 17 листопада 2010
року (а.с.60-63) зазначене рішення
господарського суду від 13 жовтня 2010
року фактично залишено без змін.

В подальшому постановою Вищого
господарського суду України від 13
квітня 2011 року постанову Одеського
апеляційного господарського суду від 17
листопада 2010 року та рішення
господарського суду Миколаївської
області від 13 жовтня 2010 року скасовано,
а справу передано до господарського
суду Миколаївської області на новий
розгляд в іншому складі суду.

Рішенням господарського суду
Миколаївської області від 30 червня 2011
року за результатами нового розгляду
зазначеної справи позов задоволено
–визнано недійсним рішення загальних
зборів учасників ТОВ «ОСОБА_4
Консалтінг ЛТД»від 25 вересня 2009 року,
оформлене протоколом №1.

Втім, постановою Одеського
апеляційного господарського суду від 17
листопада 2011 року рішення
господарського суду Миколаївської
області від 30 червня 2011 року скасовано,
а в задоволенні позову, в тому числі про
визнання недійсним рішення загальних
зборів учасників ТОВ «ОСОБА_4
Консалтінг ЛТД»від 25 вересня 2009 року
(протоколом №1), –відмовлено, а отже
залишено в силі рішення загальних
зборів учасників ТОВ «ОСОБА_4
Консалтінг ЛТД»від 25 вересня 2009 року,
оформлене протоколом №1, яким позивача
25 вересня 2009 року звільнено з посади
директора ТОВ «ОСОБА_4 Консалтінг ЛТД».

Викладені обставини підтверджуються
копією постанови Одеського
апеляційного господарського суду від 17
листопада 2011 року, яка набрала законної
сили з дня її прийняття, і тим самим
викладені в ній фактичні обставини та
висновки, зокрема щодо звільнення
позивача з посади на підставі рішення
загальних зборів, є преюдиційно
встановленими на не підлягають
доказуванню у відповідності до ст.61 ч.3
ЦПК України.

Згідно копій Витягів з Єдиного
державного реєстру юридичних осіб та
фізичних осіб –підприємців від 23
листопада 2010 року (а.с.80-82), 23 грудня 2010
року, 29 грудня 2010 року (а.с.78-79), 15 лютого
2011 року (а.с.75-77), 16 лютого 2011 року
(а.с.71-73), керівником ТОВ «ОСОБА_4
Консалтинг ЛТД»є ОСОБА_6

Відповідно до наданих представниками
відповідача копій платіжних
відомостей, табелів обліку
використаного часу, наказів директора
ТОВ «ОСОБА_4 Консалтінг ЛТД», копії
штатного розпису ТОВ «ОСОБА_4
Консалтінг ЛТД», а також копії листа
Управління Пенсійного фонду України в
Кіровському районі м. Дніпропетровська
від 05 грудня 211 року, позивачу з дати
його звільнення з посади директора ТОВ
«ОСОБА_4 Консалтінг ЛТД»заробітна
плата не нараховувалась, серед
працівників ТОВ «ОСОБА_4 Консалтінг
ЛТД»останній не значиться, а також
відрахувань із заробітної плати
останнього після звільнення 25 червня
2009 року до пенсійного фонду не
здійснювалось.

Правовідносини, які виникли між
сторонами, врегульовані нормами
Конституції України, КЗпП України,
Закону України «Про оплату праці»,
Закону України «Про господарські
товариства».

Так, відповідно до ст.124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають у
державі. За змістом ст.2, Глави XV КЗпП
України працівник має право звернутися
до суду для вирішення трудового спору,
захисту свого порушеного права.

За змістом ст.94 КЗпП України, ст.1 Закону
України «Про оплату праці»заробітна
плата –це винагорода, обчислена, як
правило, у грошовому виразі, яку
власник або уповноважений ним орган
виплачує працівникові за виконану ним
роботу.

Частиною 1 ст.21 Закону України «Про
оплату праці»визначено, що працівник
має право на оплату своєї праці
відповідно до актів законодавства і
колективного договору на підставі
укладеного трудового договору.

Положеннями ст.115 КЗпП, ст.24 Закону
України «Про оплату праці»встановлено,
що заробітна плата виплачується
працівникам регулярно в робочі дні у
строки, встановлені колективним
договором або нормативним актом
роботодавця, відповідним чином
погодженим, але не рідше двох разів на
місяць через проміжок часу, що не
перевищує шістнадцяти календарних
днів, та не пізніше семи днів після
закінчення періоду, за який
здійснюється виплата. Виплата
заробітної плати здійснюється за
місцем роботи. Своєчасність та обсяги
виплати заробітної плати працівникам
не можуть бути поставлені в залежність
від здійснення інших платежів та їх
черговості.

Нормою ст.15 Закону України «Про оплату
праці»встановлено, що оплата праці
працівників підприємства здійснюється
в першочерговому порядку. Всі інші
платежі здійснюються підприємством
після виконання зобов'язань щодо
оплати праці.

За змістом ст.ст.62 Закону України «Про
господарські товариства»у товаристві
з обмеженою відповідальністю
створюється виконавчий орган:
колегіальний (дирекція) або
одноособовий (директор).

За змістом ст.ст.41, 58, 59 Закону України
«Про господарські товариства», ст.145 ЦК
України вищим органом товариства з
обмеженою відповідальністю є загальні
збори учасників, до виключної
компетенції яких належить, окрім
іншого, утворення і відкликання
виконавчого органу товариства.

Оцінюючи дослідженні в судовому
засіданні докази в їх сукупності, суд
вважає їх належними, допустимими та
достатніми для прийняття рішення у
справі по суті.

Аналізуючи встановлені в судовому
засіданні фактичні обставини в
контексті викладених норм
законодавства, суд приходить до
висновку, що підставою для нарахування
та виплати працівникові, а отже і
позивачу, заробітної плати за певний
період часу є перебування такого
працівника в цей період часу в трудових
правовідносинах з роботодавцем.

Оскільки в судовому засіданні
встановлено, що позивача було
звільнено з посади директора ТОВ
«ОСОБА_4 Консалтінг ЛТД»25 вересня 2009
року, а отже з цієї дати фактично
припинені і трудові правовідносини між
позивачем та відповідачем, що виключає
обов’язок роботодавця нараховувати та
сплачувати заробітну плату, суд вважає
позовні вимоги про стягнення з
відповідача на користь позивача
нарахованої і не виплаченої заробітної
плати за період з 01 жовтня 2009 року по 31
жовтня 2010 року безпідставними.

Останнє, в свою чергу, зумовлює відмову
в задоволенні позову в повному обсязі.

При цьому, суд не приймає до уваги в
якості доказів правової позиції
позивача надану стороною позивача
копію акту перевірки №04-01-122/423 від 28
листопада 2011 року, копію припису
№04-01-122/423-364 від 28 листопада 2011 року,
копію акту перевірки №04-01-114/193 від 27
травня 2010 року (а.с.21), копію трудової
книжки позивача (а.с.5-6), оскільки за
своїм змістом вказані документи
стосуються питання дотримання
відповідачем процедури звільнення
позивача з посади директора ТОВ
«ОСОБА_4 Консалтінг ЛТД».

В той же час, питання дотримання
процедури чи правомірність звільнення
позивача із зазначеної посади не є
предметом розгляду даної цивільної
справи, а факт дійсності звільнення
позивача встановлено судом зі змісту
постанови Одеського апеляційного
господарського суду від 17 листопада 2011
року, яка набрала законної сили, в
викладені в ній обставини мають
преюдиційну силу для суду при розгляді
даної справи.

Також суд не приймає до уваги в якості
доказів правової позиції позивача
розрахунково-платіжні відомості
(а.с.7-18) за період з жовтня 2009 року по
липень 2010 року, копію довідки №09/11 від 09
листопада 2010 року (а.с.41), оскільки
зазначені документи складені та
охоплюють період після звільнення
позивача з посади директора ТОВ
«ОСОБА_4 Консалтінг ЛТД»на підставі
рішення загальних зборів учасників
цього товариства (протокол №1 від 25
вересня 2009 року), а отже не можуть
підтверджувати факт нарахування та
невиплати позивачу заробітної плати.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат по цивільній справі
№2-5487/11, суд на підставі ст.88 ЦПК
України, враховуючи результат
вирішення справи та приймаючи до уваги,
що позивача звільнено від сплати
судового збору (державного мита) та
витрат на ІТЗ за даною категорією
справ, вважає за необхідне судові
витрати по сплаті судового збору
(державного мита) в розмірі 1278,66 гривень
та витрат на ІТЗ в розмірі 120 гривень
–покласти на державу.

Вирішуючи питання про розподіл судових
витрат по цивільній справі №412/230/2012
(8/412/3/2012), суд на підставі ст.88 ЦПК
України вважає за необхідне судові
витрати у вигляді судового збору в
розмірі 639,34 гривень стягнути з
позивача на користь відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
94 КЗпП України, ст. ст. 10, 11, 57, 60 –61, 81, 88,
209, 212 –215, 361 –365 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву товариства з обмеженою
відповідальністю «ОСОБА_4 Консалтинг
ЛТД»про перегляд рішення Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
05 липня 2011 року за нововиявленими
обставинами у цивільній справі № 2-5487/11
за позовною заявою ОСОБА_5 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «ОСОБА_4 Консалтинг
ЛТД» про стягнення заборгованості по
заробітній платі, - задовольнити.

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_5 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «ОСОБА_4 Консалтинг
ЛТД»про стягнення заборгованості по
заробітній платі, - відмовити.

Судові витрати у справі, пов’язані з
вирішенням цивільної справи № 2 -5487/11,
що складаються з державного мита в сумі
1278, 66 гривень та 120, 00 гривень витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи покласти на державу.

Судові витрати у справі з вирішення
заяви № 8-52/11 (№412/230/2012/8/412/230/201), що
складаються з судового збору покласти
на позивача, стягнувши з ОСОБА_5 на
користь товариства з обмеженою
відповідальністю «ОСОБА_4 Консалтинг
ЛТД» у сумі 639, 34 гривень.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області протягом 10 днів з дня його
проголошення шляхом подання
апеляційної скарги через Жовтневий
районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя          А.В. Брага