Справа № 2-37/11
провадження № 2/1604/2/2012
У Х В А Л А

іменем України

01 березня 2012 року Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючої - судді Марущак P.M.

при секретарі - Неборак М.В.

з участю відповідача -ОСОБА_1.

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глобине цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Українські аграрні інвестиції» до ОСОБА_1 про розірвання договору позики і відшкодування збитків внаслідок невиконання договірних зобов»язань, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Українські аграрні інвестиції» про визнання правочину недійсним та стягнення боргу за невиконання зобов»язання. -

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Українські аграрні інвестиції» 14.04.2010 року звернулося до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_1

Мотивувало тим. що між ним, як позикодавцем, та відповідачем, як позичальником, 14 травня 2008 року було укладено договір про надання позики на суму 5000 грн. Оскільки ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах із товариством, позика йому була надана на підставі особистої заяви, на безвідсотковій основі, на строк до 30 грудня 2008 року та перерахована з банківського рахунку товариства на банківський рахунок відповідача.

Пункт 6.3. вказаного договору передбачав, що у випадку розірвання трудових відносин між позикодавцем та позичальником, незалежно від того з чиєї ініціативи вони розриваються, позика має бути повернута позикодавцеві перед звільненням. Про повернення позики сторони зобов»язані скласти відповідний акт про виконання ними своїх зобов»язань за договором.

22 липня 2008 року відповідач був звільнений з займаної посади, але позику не повернув.

Відповідно до п. 7.1 договору він є дійсним до остаточного виконання зобов»язань за ним. Строком виконання зобов»язання позичальником в даному конкретному випадку слід вважати дату звільнення відповідача-22 липня 2008 року.

Оскільки ОСОБА_1 прострочив грошове зобов»язання. позивач, посилаючись на ст. ст. 549, 611, 625 ЦК України прохав стягнути з відповідача на його користь:

-суму боргу - 5000 грн. з урахуванням встановленого індексу інфляції за період з 1.10.2008 року по 24.03.2010 року в сумі 1105 грн.;

-три проценти річних від простроченої суми за цей же період в сумі 243 грн. 70 коп.:

-пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ в сумі 1821 грн. 80 коп.;

-всього - 8170 грн. 50 коп.

-понесені судові витрати в сумі 210 грн. 20 коп.,

а також розірвати договір позики від 14 травня 2008 року

В судових засіданнях представник позивача ОСОБА_3 позов підтриму вала, посилаючись на підстави та обставини, викладені в ньому. В останнє судове засідання не з»явилася. направила до суду заяву про розгляд справи у її відсутності на підставі наданих доказів. Вказала, що позов підтримує.

Відповідач ОСОБА_1 в судових засіданнях позовні вимоги TOB «Українські аграрні інвестиції» не визнав, мотивуючи тим, що договір позики був фіктивним, без намірів створення правових наслідків. Не заперечував, що особисто написав заяву про надання позики, що отримав від позивача 5000 грн. на свою картку, але вказував, що вчинив так за вказівкою керівництва товаристза. Пояснив, що 16 липня 2007 року був прийнятий на посаду менеджера відділу регіонального розвитку TOB «Українські аграрні інвестиції». 14 травня 2008 року за вказівкою керівництва підписав вищезазначений договір позики. 15 травня 2008 року на його зарплатну картку було перераховано 5000 грн. Вказану суму він міг витрачати лише за погодженням з керівництвом на представницькі фінансові витрати, пов»язані з укладенням договорів оренди земельних часток (паїв) з громадянами в інтересах товариства. Про витрату коштів він складав фінансові звіти. Вказану суму коштів витратив лише на вказані цілі. Надані кошти в своїх інтересах не використову вав.

5.05.2010 року ОСОБА_1 подав зустрічну позовну заяву до товариства з обмеженою відповідальністю «Українські аграрні інвестиції», в якій прохав визнати недійсним договір позики від 14 травня 2008 року, укладений між ним та позивачем ; стягнути з названого товариства на його користь 110 124 грн. боргу за виконану ним роботу по укладенню договорів оренди земельної частки (паю) та їх державної реєстрації.

В судовому засіданні 1.03.2012 року ОСОБА_1 надав заяву про залишення його зустрічного позову без розгляду. Його представник - адвокат ОСОБА_2 клопотання підтримував.

Відповідно до п.5 ч.І ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвал про залишення заяви без розгляду якщо позивач подав таку заяву.

Згідно 4.2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Виходячи з вищезазначених норм, принципу диспозитивності цивільного судочинства, враховуючи вільне волевиявлення сторони, суд прийшов до висновку, що заява позивача за зустрічним позовом підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 11, 27. п.5 ч. 1 ст. 207, ст. 210 ЦПК України, суд.

УХВАЛИВ:

Зустрічний позов ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Українські аграрні інвестиції» про визнання правочину недійсним та стягнення боргу за невиконання зобов»язання залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п»яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п»яти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ Р.М.МАРУЩАК