АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 0439/2-406/11
Справа № 22-ц/491/525/12 Головуючий в 1-й інстанції
Категорія 27 (ІУ) ОСОБА_1
Доповідач Турік В.П.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 березня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Турік В.П.

суддів: Митрофанової Л.В., Зубакової В.П.

при секретарі: Бадалян Н.О.

за участю: представника позивача ОСОБА_2 акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет застави, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2011 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет застави.

В обґрунтування позову зазначило, що 12 червня 2007 року між сторонами укладено кредитний договір, згідно якого ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 66267,04 грн. зі сплатою 16,08% річних за користування кредитом та з кінцевим терміном повернення боргу 11 червня 2014 року.

У забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором 12 червня 2007 року сторони уклали договір застави належного відповідачу на праві власності автомобіля марки «Daewoo Lanos TF69Y», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_4 не виконує умови кредитного договору, унаслідок чого утворилася заборгованість станом на 12.06.2007 року в сумі 111042,75 грн., уточнивши позовні вимоги позивач просив суд, передати в заклад банку шляхом вилучення у відповідача належного йому на праві власності автомобіля, який є предметом застави, в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на заставлений автомобіль шляхом укладання від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ, а також наданням банку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2011 року відмовлено в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк».

В апеляційній скарзі позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального права, а саме: ст.ст. 590, 591 ЦК України, оскільки ним доведено наявність підстав для звернення стягнення на предмет застави у звязку з неналежним виконанням своїх зобовязань за кредитним договором боржником. Помилковим вважає висновок суду про відсутність спору між ним та відповідачем та відсутності в нього права звернення з даним позовом в судовому порядку.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12 червня 2007 року між сторонами укладено кредитний договір № KRKRAU10254064, згідно якого ОСОБА_4 отримав кредит у розмірі 66267,04 грн. на купівлю автомобіля зі сплатою 16,08% річних за користування кредитом та з кінцевим терміном повернення боргу 11 червня 2014 року.

У забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором 12 червня 2007 року сторони уклали договір застави, предметом якого є автомобіль марки «Daewoo Lanos TF69Y», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, і належить на праві власності ОСОБА_4

У звязку з невиконанням ОСОБА_4 взятих на себе зобовязань щодо погашення кредиту, сплати відсотків за його користування станом на 28.07.2011 року виникла заборгованість в загальному розмірі 111042,75 грн., з яких:

- заборгованість по кредиту 44719,01 грн.;

- заборгованість по процентам за користування кредитом 37348,97 грн.;

- заборгованість по комісії за користування кредитом 2209,29 грн.

- пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором 26765,48 грн.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з відсутності спору між сторонами та відсутності у звязку з цим підстав для задоволення позову.

Проте, колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що спір між сторонами виник з приводу права позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснити за рішенням суду (в судовому порядку) звернення стягнення заборгованості за кредитним договором від 12 червня 2007 року на предмет застави автомобіль.

Відповідно до положень ст. 589 ЦК України, ч.1 ст. 20 Закону України «Про заставу», ст. 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Аналогічне право позивача прописане й в п.п. 15.7.1 п.15 договору застави рухомого майна від 12 червня 2007 року, яким передбачено, що заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави у випадку, якщо в момент настання термінів будь-якого із зобовязань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані (а.с. 11-12).

Матеріалами справи підтверджений факт порушення відповідачем ОСОБА_4 умов кредитного договору щодо своєчасності повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування, у звязку із чим утворилася заборгованість (а.с. 4-5). З вимогою погашення заборгованості 14.07.2011 року звернуся позивач до відповідача, попередивши про звернення стягнення на предмет застави (а.с. 6) й не отримавши виконання цієї вимоги, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про звернення стягнення заборгованості станом на 28.07.2011 року в загальному розмірі 111042,75 грн. на предмет застави.

Виходячи з викладеного, та враховуючи положення діючого законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо набуття позивачем права звернення стягнення заборгованості на заставне майно.

Разом з тим, вирішуючи спір, суд першої інстанції помилився відносно відсутності підстав для здійснення звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження за рішенням суду, вважаючи, що всі заявлені вимоги виконані, оскільки предмет застави автомобіль, знаходиться у позивача, який за довіреністю уповноважений здійснити його відчуження.

Так, відповідно до ч.1 ст. 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Аналогічне правило закріплено і в ч.1 ст. 590 ЦК України.

При цьому ч.2 вказаної статті передбачено, що використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду.

Таким чином, знаходження заставного майна у позивача, що підтверджується актом прийому-передачі (а.с. 52), не свідчить про звернення стягнення банком заборгованості на предмет застави в позасудовому порядку, оскільки реалізація позивачем заставного майна не відбулася, а тому суд першої інстанцій, дійшов передчасного висновку про відмову в задоволенні поданого ним позову, позбавивши ПАТ КБ «ПриватБанк» права реалізувати заставне майно з метою погашення заборгованості за кредитом в судовому порядку.

Отже, колегія суддів вважає, що вимога позивача про звернення стягнення заборгованості на предмет застави за рішенням суду підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в цій частині - скасуванню.

Згідно ч.2 ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються:

1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження;

2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача;

3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні;

4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону;

5) пріоритет та розмір вимог інших обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження, які підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження;

6) початкова ціна предмета забезпечувального обтяження для його подальшої реалізації на публічних торгах у порядку виконавчого провадження.

Враховуючи вказане, колегія суддів, надаючи правову оцінку співмірності визначеної банком заборгованості за кредитом із вартістю заставного автомобіля, вважає, що предмет застави підлягає реалізації в спосіб його продажу на публічних торгах в порядку виконавчого провадження з початковою ціною в розмірі 47935 грн., яка зазначена в самому договорі застави (а.с. 11-12).

Рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо звернення стягнення на заставлений автомобіль шляхом укладання від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ, а також наданням банку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, колегія суддів вважає обґрунтованим, оскільки суд не уповноважений діючим законодавством на вирішення вказаного питання, оскільки це є одним із способів позасудового звернення стягнення на предмет застави відповідно до вимог ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Отже, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню з підстав, передбачених п.3,п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України у звязку з невідповідністю висновків суду обставинам справи, порушенням норм матеріального права з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3, п.4 ч.1 ст. 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2011 року в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_2 акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет застави скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов ОСОБА_2 акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет застави задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № KRKRAU10254064 від 12.06.2007 року в розмірі 111042,75 грн. звернути стягнення на предмет застави: автомобіль марки «Daewoo Lanos TF69Y», 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві приватної власності ОСОБА_4, з початковою ціною його подальшої реалізації на публічних торгах в порядку виконавчого провадження в розмірі 47935 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: