АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/1690/1890/2012 Номер провадження 22-ц/1690/1890/2012Головуючий у 1-й інстанції Бугрій В.М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2012 рокум. Полтава

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: Дорош А.І.

Суддів: Обідіної О.В., Панченка О.О.

при секретарі: Зеленській О.І.

з участю

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 27 березня 2012 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа ПрАТ СК «ВУСО» про відшкодування матеріальних та моральних збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою,-

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача ОСОБА_1,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 27 березня 2012 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа ЧАС СК «ВУСО» про відшкодування матеріальних та моральних збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 18 120 грн. 80 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди за пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля НОМЕР_1 та причеп ПВА-1 д.н.з. НОМЕР_2, та 160 грн. оплати за евакуатор, а всього 18 280 грн. 80 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 5 000 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 243 грн. 60 коп. судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 витрати на правову допомогу в розмірі 300 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзівідповідач ОСОБА_2 просить вищевказане рішення місцевого суду скасувати ухвалити нове рішення, яким відмовити у стягненні матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на неповне зясування обставини, що мають істотне значення для справи, невірне застосування норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно п.2 ч.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно п. 3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 30.08.2010 року сталося ДТП за участю автомобілів НОМЕР_3, що належить ОСОБА_5, під керуванням ОСОБА_4 та автомобіля НОМЕР_4, що належить ОСОБА_2, під керуванням останнього. В результаті даної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження (а.с. 12).

Згідно постанови Октябрського районного суду м. Полтави від 24.09.2012 року відповідач ОСОБА_2 на підставі ст.124 КУпАП підданий адміністративному стягненню у розмірі 340 грн., з неї вбачається, що останній порушив вимоги п.13.1 Правил дорожнього руху України, тобто не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу руху, ОСОБА_2 свою вину у вчиненні вказаного правопорушення визнав повністю (а.с. 11).

Згідно звіту проведеного приватним підприємством «Центр незалежної оцінки та експертизи» про визначення ватрості матеріального збитку завданого власнику автомобіля ВАЗ 2108, реєстраційний № НОМЕР_5 величина вартості матеріального збитку становить 15 833 грн. 00 коп. та причепу ПВА-1, реєстраційний № НОМЕР_2 величина вартості матеріального збитку становить 2 287 грн. 80 коп. ( а.с.28-32).

Задовольняючи позов частково, місцевий суд виходив з того, що відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується на загальних підставах, а саме п.3 ч. 1 за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. На час дорожньо-транспортної пригоди позивач була вагітною і після ДТП згідно довідки Великобагачанської центральної районної лікарні за № 1289 від 23.09.2011 року ( а.с.23) з 30.08.2010 року по 02.09.2010 року перебувала на стаціонарному лікуванні у хірургічному відділенні Великобагачанської ЦРЛ з діагнозом забій грудної клітки, забій лівої підвздошної ділянки, загроза викидня з терміном вагітності 6 тижнів, скільки дії відповідача ОСОБА_2, знаходяться також у прямому причинному звязку з наслідками, що настали, то місцевий суд суд прийшов до висновку про часткове задоволення вимог у частині стягнення завданої матеріальної шкоди та погодився з оцінкою моральної шкоди у розмірі 5 000 грн.

Проте, з таким висновком місцевого суду погодитися не можливо, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення, місцевий суд допустив невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

У даному випадку місцевим судом до даних правовідносин не застосовано положення ЗУ «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки цивільна відповідальність ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована відповідано до поліса обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 23.05.2010 р. на строк до 22.05.2011 р., що залишилося поза увагою місцевого суду (а.с. 115).

Відповідно до вказаного полісу страховик, яким є приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО», забезпечує відшкодування шкоди, завданої життю, здоров»ю та майну третіх осіб під час ДТП, та внаслідок цієї пригоди настає цивільно- правова відповідальність особи, відповідальність якої застраховано.Згідно п. 2 вказаного полісу ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров»ю, становить 51 тис. грн.; за шкоду, заподіяну майну, - 25 тис. грн., а моральна шкода 5% від шкоди, заподіяної майну - 1250 грн.

Відповідно до ст. 3 Закону обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров»ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Тобто, виходячи із суті такого страхування, закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника заподіювача шкоди.

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування нею шкоди зобов»язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування, у разі відсутності такої згоди за її заявою до субсидіарної відповідальності залучається страховик.

Як вбачається із матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 позов не визнає, не згоден з розміром спричиненої матеріальної шкоди, яка перевищує дійсну вартість автомобіля, не згоден на відшкодування, страховик приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ВУСО» не є відповідачем у справі, він бере участь у справі в якості третьої сторони, на яку не можливо покласти цивільно-правову відповідальність, а суд за законом повинен був урахувати і відповідальність страховика, що зроблено не було, що позбавляє можливості ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Таким чином, ухвалючи судове рішення про стягнення матеріальної та моральної шкоди, місцевий суд не врахував те, що цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2 застрахована в приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «ВУСО». Покладаючи на даного відповідача обов»язок відшкодувати матеріальну шкоду позивачу, не врахував вищезазначених вимог Закону, ст.. 988 ЦК України « Обов»язки страховика» та в супереч вимогам ст..ст. 212 ЦПК України допустив невідповідність висновків суду обставинам справи, не дослідив договір страхування цивільно-правової відповідальності ОСОБА_2 з ПрАТ «СК « ВУСО», належним чином не з»ясував хто й в якому розмірі повинен відшкодовувати завдану шкоду.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що має місце невідповідність висновків суду обставинам справи, рішення місцевого суду ухвалене з порушенням вимог матеріального та процесуального права, підлягає скасуванню з ухваленням нового по суті позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.1 п. 2, 309 ч.1 п. 3,4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 27 березня 2012 року скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа ПрАТ СК «ВУСО» про відшкодування матеріальних та моральних збитків, завданих дорожньо-транспортною пригодою - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

С У Д Д І :