Справа №2/1416/450/2012
УХВАЛА

16 липня 2012 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва в

складі: головуючого - судді Губницького Д.Г., при секретарі - Наумкіній І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 березня 2012 р. по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку (далі - ПАТ КБ) «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєві від 21 березня 2012 частково задоволено позов ПАТ КБ «Приватбанк», стягнуто на його користь з відповідача 20228,88 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 18 квітня 2007 р. і понесені судові витрати в сумі 322,29 грн.

Копію заочного рішення суду відповідач отримав 26 березня, заяву про перегляд заочного рішення подав 03 квітня 2012 р. В ній зазначив, що судова повістка за його місцем проживання не надходила і тому він був позбавлений подавати докази на підтвердження заперечень проти позову, зокрема, вказує на відсутність розрахунку присуджених процентів в рішенні суду і предявлення позову після, на його думку, спливу строку позовної давності за даними вимогами.

В судове засідання ОСОБА_1 та його представник не зявилися. Представник ПАТ КБ «Приватбанк» надав письмову заяву з проханням розглянути заяву без його участі і відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1, та додав письмові заперечення проти заяви про перегляд заочного рішення.

Суд, дослідивши матеріали справи і заяву про перегляд заочного рішення суду, приходить до висновку, що її вимоги задоволенню не підлягають.

Підставою для скасування заочного рішення (частина 1 ст. 232 ЦПК України) є наявність одночасно двох обставин: по-перше, відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і, по-друге докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Перед відкриттям провадження в даній цивільній справі 21 жовтня 2011 р., суд отримав інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача по вул. Кругова, 47 в м. Миколаєві (а.с. 15), куди направлялися судові повістки з викликом відповідача для участі в розгляді справи 24 січня і 21 березня 2012 р. Відповідно до відміток на рекомендованих повідомленнях, відповідач не отримував повістки у звязку з не проживанням за даною адресою (а.с. 18,19). Тобто відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки без поважних причин.

Вичерпний перелік доказів, встановлений ч. 2 ст. 57 ЦПК України, проте в заяві про перегляд заочного рішення відповідач не посилається на них, а заперечує проти позову у звязку зі спливом строку позовної давності і вказує на не зазначення в мотивувальній частині рішення розрахунку процентів. Згідно ч. З ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, тобто заява про пропуск позовної давності зроблена несвоєчасно, після ухвалення рішення. Сам позивач не вказує в чому полягає неправильність суми процентів стягнутих з нього заочним рішенням.

Отже, заява про перегляд заочного рішення задоволенню не підлягає у звязку недоведеністю.

На підставі наведеного, керуючись ст.231,232 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Залишити без задоволення заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 21 березня 2012 р.

Ухвала оскарженню окремо не підлягає, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку до апеляційного суду Миколаївської області.

Суддя

ОСОБА_2