Справа № 2/0301/779/11 провадження №
22-ц/0390/479/2012 Головуючий у 1
інстанції:Канівець Л.Ф. Категорія: 30
Доповідач: Бовчалюк З. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.03.2012 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області:

головуючого - судді Бовчалюк З А,

суддів - Карпук А.К., Стрільчука В.А.

при секретарі Сіліч Ю.Л.

з участю представника позивача -ОСОБА_1,

представника відповідача Cлужби
автомобільних доріг Волинської
області - ОСОБА_3

представника відповідача ДП
«Волинський облавтодор» ВАТ Державна
акціонерна компанія «Автомобільні
дороги України» - Лапковського О.Ю.

представника філії
«Володимир-Волинський автодор» -
Іллюка В.Ф.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом ОСОБА_6 до Служби
автомобільних доріг у Волинській
області, Дочірнього підприємства
«Волинський облавтодор» відкритого
акціонерного товариства «Державна
акціонерна компанія «Автомобільні
дороги України», третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору на стороні відповідача
філія «Володимир-Волинський автодор»
державного підприємства «Волинський
облавтодор» про відшкодування
майнової шкоди за апеляційними
скаргами позивача ОСОБА_6, відповідача
ДП «Волинський облавтодор» ВАТ ДАК
«Автомобільні дороги України» на
рішення Володимир-Волинського
міського суду від 26 січня 2012 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_6 звернулась до суду з
позовом до Служби автомобільних доріг
у Волинській області (далі-Служба
автодоріг), Дочірнього підприємства
«Волинський облавтодор» відкритого
акціонерного товариства «Державна
акціонерна компанія «Автомобільні
дороги України» (далі - ДП «Волинський
облавтодор») про відшкодування
майнової шкоди в сумі 109770 грн..

Покликалась на те, що 10 січня 2011 року
близько 8 години 10 хвилин на 81 км.+ 180 км
автомобільної дороги
«Піща-Любомль-Верба» у напрямку села
Верба, Володимир-Волинського району
ОСОБА_7, який має право керування
належним їй на праві власності
автомобілем «Опель Астра» р.н. НОМЕР_1 ,
рухаючись зі швидкістю 50-60 км/год на
даному транспортному засобі потрапив у
вибоїну, що знаходилася на правій смузі
руху проїзної частини дороги і була
заповнена водою, в результаті чого
автомобіль втратив стійкість, з'їхав в
кювет де зіткнувся з деревом і
перекинувся, внаслідок чого
транспортний засіб отримав механічні
пошкодження. Постановою Луцького
міськрайонного суду від 10 лютого 2011
року закрито провадження у справі про
притягнення ОСОБА_7 до
адміністративної відповідальності за
ст. 124 КУпАП у зв'язку з відсутністю в
його діях складу адміністративного
правопорушення, передбаченого даною
статтею.

Вважає, що причиною ДТП було
незадовільне експлуатаційне утримання
автомобільної дороги Службою
автомобільних доріг у Волинській
області та ДП «Волинський облавтодор»
ВАТ ДАК «Автомобільні дороги України»,
при цьому покликається на постанову
про відмову в порушенні кримінальної
справи від 24 червня 2011 року .

Враховуючи наведене, уточнивши в ході
розгляду справи позовні вимоги,
просила стягнути солідарно з
відповідачів майнову шкоду в розмірі 109
770 грн., 469 грн. за проведення
експертного автотоварознавчого
дослідження, судовий збір в розмірі 1103
грн., витрати на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи в розмірі
120 грн. та витрати на правову допомогу в
сумі 8000 грн.

Рішенням Володимир-Волинського
міського суду від 16 січня 2012 року позов
задоволено частково.

Ухвалено стягнути з ДП «Волинський
облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні
дороги України» на користь ОСОБА_6 109 770
грн. майнової шкоди, 469 грн. за
проведення судового експертного
автотоварознавчого дослідження, 1097
грн. 00 коп. судового збору та 120 грн.
витрат на інформаційно - технічне
забезпечення розгляду справи.

Зобов'язано позивача ОСОБА_6 після
відшкодування на її користь заподіяної
шкоди відповідачем ДП «Волинський
облавтодор» передати останньому
пошкоджений автомобіль «Опель Астра»,
реєстраційний номер НОМЕР_2.

В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач - ДП
«Волинський облавтодор» ВАТ «ДАК
«Автомобільні дороги України» просить
скасувати це рішення в частині
задоволених позовних вимогах та
ухвалити в цій частині нове рішення -
про відмову в позові. Вважає, що судом
допущено неповне з'ясування обставин,
що мають значення для справи;
недоведеність обставин, що мають
значення для справи, які суд вважав
встановленими; невідповідність
висновків суду обставинам справи та
порушення норм матеріального та
процесуального права.

В апеляційній скарзі позивача ОСОБА_6
просить змінити рішення суду в частині
відмови у задоволенні позовних вимог
про відшкодування витрат на правову
допомогу та ухвалити в цій частині нове
рішення, яким задовольнити дану
позовну вимогу.

Судом першої інстанції встановлено, що
в прямому причинному зв'язку між
дорожньо - транспортною пригодою , що
сталась 10 січня 2011 року близько 8
години 10 хвилин на 81 км.+ 180 км.
автомобільної дороги
«Піща-Любомль-Верба» у напрямку села
Верба Володимир-Волинського району є
неналежне експлуатаційне утримання
даної дороги ДП «Волинський
облавтодор» ВАТ «ДАК «Автомобільні
дороги України».

Заслухавши осіб, які беруть участь у
справі, дослідивши матеріали справи,
перевіривши доводи апеляційних скарг,
законність і обґрунтованість рішення
суду, колегія суддів приходить до
висновку що апеляційну скаргу позивача
ОСОБА_6 слід відхилити, а рішення суду в
частині відмови у стягненні витрат на
правову допомогу залишити без змін та
апеляційну скаргу відповідача
задовольнити, а рішення суду першої
інстанції в частині задоволення
позовних вимог скасувати з ухваленням
в цій частині нового рішення про
відмову в позові з наступних підстав.

З матеріалів цивільної справи,
відмовного матеріалу № 59 слідує , що 10
січня 2011 року близько 8 години 10 хвилин
на 81 км.+ 180 км. автомобільної дороги
«Піща-Любомль-Верба» у напрямку села
Верба, Володимир-Волинського району
ОСОБА_7, рухаючись зі швидкістю 50-60
км/год на автомобілі «Опель Астра»
номерний знак НОМЕР_1 наїхав на яму
розміром 70х65 см та глибиною 15 см, що
знаходиться на правій смузі руху
проїзної частини дороги в результаті
чого, автомобіль втратив стійкість,
з'їхав у кювет де зіткнувся з деревом і
перекинувся.

Постановою Луцького міськрайонного
суду від 10 лютого 2011 року провадження в
справі відносно ОСОБА_7 закрито на
підставі п.1 ч. 1 ст. 247 КУпАП , в зв'язку з
відсутністю в його діях складу
адміністративного правопорушення,
передбаченого ст. 124 КУпАП. При цьому
судом з посиланням на постанову про
відмову в порушенні кримінальної
справи, зроблено висновок про те, що дії
водія ОСОБА_7 не перебувають в
причинно-наслідковому зв'язку з
виникненням пригоди.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України
вирок у кримінальній справі, що набрав
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Таким чином, постановою Луцького
міськрайонного суду від 10 лютого 2011
року встановлено відсутність в діях
ОСОБА_7 складу адміністративного
правопорушення, передбаченого ст. 124
КУпАП, і вона стосується лише цієї
особи з питань: чи мали місце ці дії та
чи вчинені вони цією особою.

Відтак вказана постанова немає для
суду, що вирішує цивільний спір
преюдиціального значення.

Крім того, предметом дослідження суду
під час розгляду справи про вчинення
ОСОБА_7 адміністративного
правопорушення передбаченого ст. 124
КУпАП було дотримання останнім вимог п.
12.1 Правил дорожнього руху про що
свідчить протокол про адміністративне
правопорушення від 13.01.2011 року та
постанова суду від 10 лютого 2011 року.
Судом не обговорювалось при цьому
питання про можливі порушення ОСОБА_7
інших пунктів Правил дорожнього руху.

Відповідно до ст. ст. 57, 212 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи. Жоден
доказ не має для суду наперед
встановленого значення. Суд оцінює
належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємний зв'язок
доказів у їх сукупності.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Зі змісту даної норми Закону слідує, що
однією із умов, яка утворює підставу
відшкодування шкоди, є причинний
зв'язок між цивільним правопорушенням
та майновою шкодою.

Зобов'язання щодо відшкодування шкоди
виникає, за наявності вини особи,
протиправними діями якої завдана
шкода.

Як на підставу стягнення з
відповідачів майнової шкоди ОСОБА_6
покликалась на порушення
відповідальними працівниками
відповідачів правил, норм і стандартів
при утриманні автомобільних доріг, як
результат наявність у дорозі вибоїни,
яку за обставин які склались не можливо
було об'єктивно помітити та об'їхати.
Однак такі обґрунтування позивача не
підтвердженні належними доказами та
спростовуються наступним.

Зі схеми ДТП автодороги сполучення
Піща-Любомль-Верба», протоколу огляду
місця події від 10.01.2001 року та
фототаблиць до протоколу огляду місця
події ( відмовний матеріал № 59) слідує,
що на лівій по ходу огляду смузі руху в
асфальтному покритті проїзної частини
є заглиблення ( у вигляді ями) діаметром
70х65 см, глибиною до 15 см, в якому є вода.

З візуального огляду фототаблиць
вбачається, що вибоїна розміщена по
горизонтальній лінії дороги , яка
розділяє її на дві смуги.

Зі схеми ДТП вбачається, що ширина
автодороги складає 7, 2 м, а ширина
однієї смуги 3, 6 м.

Пунктом 11.2. Правил дорожнього руху
передбачено, що нерейкові транспортні
засоби повинні рухатися якнайближче до
правого краю проїзної частини.

З врахуванням вищенаведеного пункту
Правил дорожнього руху та беручи до
уваги місце розташування вибоїни,
позивачем не надано доказів, які б
підтверджували б обставини, що змусили
його всупереч зазначеного пункту
рухатись з наближенням до роздільної
смуги проїжджої частини дороги. При
цьому в матеріалах цивільної справи та
відмовних матеріалах відсутні дані,
які вказували б про ямковість чи
нерівність правого краю дороги в
напрямку по якому рухався транспортний
засіб під керуванням ОСОБА_7, що
унеможливлювало водія рухатися
якнайближче до правого краю проїзної
частини.

Разом з тим в матеріалах справи
відсутні метричні дані про
розташування вибоїни відносно
елементів проїзної частини та
розташування автомобіля Опель-Астра
д.н. НОМЕР_1 відносно елементів проїзної
частини під час його руху.

Також позивачем не надано доказів, які
б стверджували про характерні
пошкодження деталей автомобіля у
випадку попадання переднім лівим
колесом автомобіля у вибоїну, як про це
стверджував ОСОБА_7 В акті огляду
транспортного засобу від 10 березня 2011
року зафіксовано пошкодження диску
колеса переднього правого та
пошкодження стійки передньої правої (
а.с 40-41), щодо пошкодження переднього
лівого колеса дані відсутні.

Відповідно до п. 12.3. Правил дорожнього
руху у разі виникнення небезпеки для
руху або перешкоди, яку водій
об'єктивно спроможний виявити, він
повинен негайно вжити заходів для
зменшення швидкості аж до зупинки
транспортного засобу або безпечного
для інших учасників руху об'їзду
перешкоди.

З наявних в матеріалах справи
доказів, та відмовного матеріалу
слідує, що водій ОСОБА_7 неодноразово
їздив по даній дорозі та стверджував,
що йому було відомо про незадовільний
стан дорожнього покриття.

Таким чином з врахуванням
наведеного пункту Правил дорожнього
руху ОСОБА_7 мав би знати, що під час
руху постійно змінюється
дорожньо-транспортна ситуація, тобто
перед транспортним засобом можуть
виникати небезпеки або перешкоди для
руху, в тому числі і ями, на які він
повинен реагувати зменшенням
швидкості аж до повної зупинки або
безпечним маневруванням.

Також дорожня обстановка, що
склалась, а саме ширина проїзної
частини, відсутність транспортних
засобів на сусідній смузі руху
дозволяли ОСОБА_7 об'їхати перешкоду.

Доводи позивача про об'єктивну
неможливість помітити вибоїну,
оскільки вона повністю була заповнена
водою, не підтверджені відповідними
доказами. З протоколу огляду місця
події слідує, що «в асфальтному покриті
проїзної частини є заглиблення у
вигляді ями діаметром 70х65 см, глибиною
15 см, в якому є вода».

Крім того, позивачем не надано
доказів, які б підтверджували на
протязі якого періоду часу існувала
дана вибоїна.

Так, відповідно до п. 3.1.2 ДСТУ 3587-97
Вимог до експлуатаційного стану
автомобільних доріг, вулиць та
залізничних переїздів у разі
перевищення розмірів окремих осідань,
ям, вибоїн, напливів термін їх
ліквідації не повинен перевищувати 5(10)
діб.

У пункті 12.1. Правил дорожнього
руху зазначено, що під час вибору в
установлених межах безпечної
швидкості руху водій повинен
ураховувати дорожню обстановку, а
також особливості вантажу, що
перевозиться, і стан транспортного
засобу, щоб мати змогу постійно
контролювати його рух та безпечно
керувати.

Швидкість руху водія ОСОБА_7 під
час вчинення дорожньо - транспортної
приходи встановлена лише з його слів та
не підтверджена будь-яким доказом.

Крім того експерт Волинського
відділення Львівського НДІ судових
експертиз при складенні висновку № 7965
судової автотехнічної експертизи
дослідження обставин
дорожньо-транспортної пригоди, яка
сталась 10 січня 2011 року не дав жодного
категоричного висновку про швидкість
руху автомобіля марки Опель-Астра, про
технічні можливості об'їхати
заглиблення у вигляді ями, про втрату
курсової стійкості автомобіля та
відповідність, з технічної точки зору
дій водія ОСОБА_7 вимогам п. 12.1. Правил
дорожнього руху.

Всупереч вимогам ст. ст. 10, 60
Цивільного процесуального кодексу
України позивач не надав суду належних
і допустимих доказів того, що в
причинному зв'язку з вчиненням
дорожньо-транспортної пригоди, а
відповідно пошкодженням автомобіля
ОСОБА_6, стали винні дії відповідачів.

Крім того, відповідно до ст. 66 ЦПК
України одним із доказів на підставі
якого суд встановлює наявність або
відсутність обставин є висновок
експерта.

Згідно з ст.143 ЦПК України, суд
призначає експертизу за заявою осіб,
які беруть участь у справі.

Результатом проведення експертизи є
висновок експерта, в якому експерт на
підставі проведеного дослідження із
застосуванням спеціальних знань дає
відповіді на запитання, поставлені
судом.

При цьому підставою для складення
висновку експерта є лише ухвала суду
про призначення експертизи, експерт
попереджається про відповідальність
за надання завідомо неправдивого
висновку як передбачено ст. 144 ЦПК
України.

Як вбачається з матеріалів справи,
позивачам подано висновок спеціаліста
від 05.04.20011 року, який в розумінні
вищенаведених норм Закону не може
вважатись належним та допустимим
доказом.

За таких обставин колегія суддів
вважає, що і розмір заподіяної позивачу
шкоди не підтверджений належним та
допустимим доказом в розумінні ст.ст. 58,
59 ЦПК України.

Оскільки колегія суддів приходить до
висновку про відмову в задоволенні
позову, апеляційна скарга позивача
ОСОБА_6 про зміну рішення суду першої
інстанції в частині відмови в
стягненні витрат на правову допомогу
та ухвалення рішення про стягнення з
відповідачів солідарно 8000 гривень на
правову допомогу з врахуванням
положень ст. 88 ЦПК України не підлягає
до задоволення.

Крім того сума витрат на правову
допомогу відповідно до ст. 79 ЦПК
України є судовими витратами, а саме
витратами пов'язаними з розглядом
справи, а не позовними вимогами, як про
це заявляє апелянт.

Таким чином, висновки суду першої
інстанції суперечать встановленим
обставинам справи і зроблені з
порушенням норм матеріального права,
що згідно зі статтею 309 ЦПК України є
підставою для скасування рішення суду
в частині задоволених позовних вимог і
ухвалення в цій частині нового рішення.

Керуючись ст.ст.307, 309, 313, 314, 316 ЦПК
України, на підставі ст.ст.1166, 1167 ЦК
України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу позивача -ОСОБА_6 та
апеляційну скаргу відповідача - ДП
«Волинський облавтодор» ВАТ Державна
акціонерна компанія «Автомобільні
дороги України» - відхилити.

Рішення Володимир-Волинського
міського суду від 26 січня 2012 року в
даній справі в частині часткового
задоволення позову та стягнення
судових витрат скасувати і ухвалити в
цій частині нове рішення.

В позові ОСОБА_6 до Служби
автомобільних доріг у Волинській
області, Дочірнього підприємства
«Волинський облавтодор» відкритого
акціонерного товариства «Державна
акціонерна компанія «Автомобільні
дороги України», третя особа, яка не
заявляє самостійних вимог щодо
предмета спору на стороні відповідача
філія «Володимир-Волинський автодор»
державного підприємства «Волинський
облавтодор» про відшкодування
майнової шкоди - відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржене в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: ,