Справа № 2214/3102/2012
Провадження № 2/2214/937/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.10.2012 року. Славутський міськрайонний
суд Хмельницької області в складі :

головуючого судді Тончук Р.І.,

при секретарі Придачук Г.Л.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа
Славутська міська рада, про усунення
перешкод дорогою загального
користування,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом
до ОСОБА_2 про усунення перешкод в
користуванні дорогою загального
користування. Посилається на те, що
згідно державного акту на право
приватної власності на землю йому
належить земельна ділянка площе. 0.0659
га, що розташована по АДРЕСА_1.
Користувачем земельної ділянки площею
421 кв.м. та власником будівель по
АДРЕСА_2 є ОСОБА_2 Вона самовільно
побудувала тимчасову дерев»яну
споруду та паркан таким чином, що
дорога загального користування
звузилась з 5 м., як передбачено
генеральним планом забудови м. Славути,
до 3,5 м., що обмежило йому вільний доступ
до свого будинку та заїзд автомобілем.
Просив зобов»язати ОСОБА_2 усунути
перешкоди в користуванні дорогою
загального користування шляхом
перенесення тимчасової дерев»яної
споруди та паркану, що знаходяться на
землях загального користування.

У судовому засіданні позивач
ОСОБА_1 позов підтримав.

Відповідачка ОСОБА_2 позову не
визнала, давши пояснення про те, що
тимчасової дерев»яної споруди вона не
будувала, а придбала разом з будинком у
попередніх власників. Ця будівля та
паркан не виходять за межі земельної
ділянки, що передана їй у власність
згідно Державного акту від 28 жовтня 2011
року., а, отже, прав відповідача вона не
порушила. Просить в позові відмовити.

Представник Славутської міської
ради Дзиганський О.О. вважає позов
безпідставним, оскільки розмір
земельної ділянки, якою фактично
користується відповідачка , відповідає
розміру земельної ділянки, зазначеному
у Державному акті, що виданий їй у 2011
році. Комісія міської ради не
встановила самовільного захвату нею
земельної ділянки, що належить міській
раді, тобто частини дороги.

Заслухавши пояснення
сторін,доводи представника
відповідачки адвоката ОСОБА_4, вивчивши
матеріали справи, суд приходить до
висновку, що позов не підлягає
задоволенню.

Судом встановлено,що ОСОБА_2
згідно державного акту серії ЯК № 289046,
виданого 19 вересня 2011 року Славутською
міською радою та зареєстрованого у
встановленому порядку 28 жовтня 2011 року,
на праві власності належить земельна
ділянка площею 0.0414 га, що розташована
по АДРЕСА_2(а.с.26). Комісією Славутської
міської ради за дорученням суду була
проведена перевірка на предмет
самовільного захвату відповідачкою
земель загального користування, а саме
дороги, що проходить між будинками
сторін. Згідно акту обстеження
земельної ділянки ОСОБА_2 зазначеною
комісією фактичні розміри земельної
ділянки відповідачки по встановлених
межах відповідають розмірам земельної
ділянки, зазначеним у Державному акті,
тобто площа земельної ділянки, якою
фактично вона володіє та користується
складає 414 кв.м. Факту самовільного
зайняття нею земель загального
користування не виявлено. Всі будівлі
та споруди розташовані на належній їй
земельній ділянці(а.с.34).

Відповідно до ст. 321 ЦК України
право власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні. Особа може бути позбавлена
права власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом. Факт
самовільного спорудження тимчасової
дерев»яної споруди з порушенням ДБН не
є підставою для задоволення позову
ОСОБА_1, оскільки ця споруда
розташована на земельній ділянці
відповідачки, а не на землях загального
користування і в питанні знесення чи
перенесення такої споруди він не є
належним позивачем. Невідповідність
ширини вулиці, що пролягає між
будинками сторін, ДБН також не є
підставою для покладення на
відповідачку обов»язку перенести
дерев»яну споруду та паркан в інше
місце, оскільки межі належної їй
земельної ділянки визначені державним
актом і вона не може нести
відповідальність за недотримання ДБН
відповідними органами. Виданий їй
державний акт не скасований і не
визнаний недійсним.

Керуючись ст.ст. 317, 319,321 ЦК
України, ст.ст. 8.10,212,213 ЦПК України, суд

вирішив:

ОСОБА_1 в позові до ОСОБА_2 про
усунення перешкод в користуванні
дорогою загального користування
шляхом перенесення тимчасової
дерев»яної споруди та паркану, що
розташовані по АДРЕСА_2, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Хмельницької
області протягом 10 днів з дня його
проголошення.

Головуючий: