Справа №2-4346
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2012 року Ленінський районний суд м. Миколаєва, у складі: головуючого - судді Рум`янцевої Н.О., при секретарі Ляшик С.В., за участю: представника позивача ОСОБА_1 , представника військової прокуратури Миколаївського гарнізону Громова А.А., відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Заступника військового прокурора Миколаївського гарнізону в інтересах держави в особі військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2011 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої неправомірними діями, мотивуючи свої вимоги тим, що в АДРЕСА_1 . З 14.03.2005р. по теперішній час військову службу на посаді начальника штабу військової частини НОМЕР_1 проходить майор ОСОБА_2 .

Відповідач з 05.05.2010р. по 03.06.2010р. виконував обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 . У цей період він припустив порушення вимог законодавства про працю, що спричинило матеріальну шкоду інтересам держави, а саме: військовій частині НОМЕР_1 у сумі 6687 грн. 42 коп.

На підставі вищезазначеного позивач просив суд стягнути з відповідача на користь держави в особі військової частини НОМЕР_1 грошові кошти у розмірі 6687 грн. 42 коп., а також стягнути з відповідача на користь держави судові витрати.

У судовому засіданні представник заступника прокурора Миколаївського гарнізону просив суд задовольнити позовні вимоги.

Представник позивача позовні вимоги підтримала.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову.

Вислухавши думку сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд доходить до наступного.

Наказом Командира військової частини НОМЕР_1 від 05.05.2010р. за № 72 майор ОСОБА_2 з 05.05.2010р. по 03.06.2010р. виконував обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 (а.с. 5).

Наказом Командира військової частини НОМЕР_1 від 25.05.2010р. за № 82, виданого відповідачем, було розірвано трудовий договір із громадянкою ОСОБА_3 на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України (а.с. 4).

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14.04.2011р. рішення тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 майора ОСОБА_2 , яке оформлене вище вказаним наказом, відповідно до якого ОСОБА_3 була звільнена з роботи, визнане незаконним.

20.07.2011р. рішенням Апеляційного суду Миколаївської області апеляційну скаргу військової частини НОМЕР_1 задоволено частково. Зобов`язано військову частину НОМЕР_1 поновити ОСОБА_3 на посаді бухгалтера і стягнути на її користь 6687,42 грн. за час вимушеного прогулу.

Зазначене рішення Апеляційного суду Миколаївської області від 20.07.2011р. військовою частиною НОМЕР_1 було виконано: ДВС ГУЮ у Миколаївській області з розрахункового рахунку військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_3 стягнуто 6687,42 грн.; видано наказ від 27.07.2011р. за № 159, відповідно до якого громадянка ОСОБА_3 поновлена на посаді бухгалтера фінансово-економічної служби (а.с. 6).

Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п. 15 «Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців», затвердженого постановою Верховної ради України № 243 від 23.06.1995р., командири, начальники військових частин, винні в незаконному звільненні або переведенні робітника чи службовця на іншу роботу, повністю відшкодовують матеріальну шкоду, заподіяну у зв`язку з оплатою за період вимушеного прогулу або за період виконання ними нижче оплачуваної роботи.

Частина 1 статті 1191 ЦК України встановлює, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

У зв`язку із тим, що військова частина НОМЕР_1 відшкодувала завдану з вини майора ОСОБА_2 , який припустив порушення вимог законодавства про працю, видавши незаконний наказ про звільнення ОСОБА_3 , шкоду на суму 6687,42 грн., то військова частина має право зворотної вимоги до винної особи.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати у розмірі 214 грн. 60 коп.

На підставі вищевикладеного, оцінюючи надані докази в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 12, 14, 60, 62, 212-214 ЦПК України, суд,
ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Заступника військового прокурора Миколаївського гарнізону в інтересах держави в особі військової частини НОМЕР_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь військової частини НОМЕР_1 грошові кошти в порядку зворотної вимоги у розмірі 6687 грн. 42 коп. (шість тисяч шістсот вісімдесят сім грн. сорок дві коп.).
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати в розмірі 214 грн. 60 коп. (двісті чотирнадцять грн. шістдесят коп.).

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області в порядку ст. 294 ЦПК України.

Суддя: