Справа № 2-5/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2012

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1

при секретарі Гулі А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія»до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди в порядку регресу, -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача в порядку регресу 27 196,39 грн. та понесені судові витрати. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що 29 лютого 2008 р. на автодорозі Львів-Краковець, біля с.Ямельня, Яворівського району, Львівської області сталась дорожньо-транспортна пригода, між автомобілем «Шкода», під керуванням відповідача та автомобілем марки «Нива-Шевроле», під керуванням ОСОБА_3, внаслідок якої транспортні засоби зазнали технічних пошкоджень. На момент пригоди автомобіль марки «Нива-Шевроле»був застрахований ВАТ «СТ «Гарантія»за договором добровільного страхування наземного транспорту №5-978/07.001 від 07.12.2007р., у зв»язку із чим ВАТ «СТ «Гарантія»виплачено страхове відшкодування в розмірі 54 392,77 грн. Постановами Сихівського районного суду м.Львова та Пустомитівського районного суду Львівської області встановлена вина водіїв обох транспортних засобів у порушенні ПДР України, що призвели до дорожньо-транспортної пригоди. В зв»язку з наведеним просить стягнути з відповідача половину суми виплаченого страхового відшкодування, як з особи винної у заподіянні шкоди в порядку регресу.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, дав пояснення аналогічні змісту позовної заяви, додатково пояснивши, що рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 29.09.2011р. встановлено, що вина ОСОБА_2 у настанні дорожньо-транспортної пригоди становить 50%, вказане рішення набрало законної сили, відтак встановлені ним обставини не підлягають доказуванню. Просить позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що справа про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 була закрита, відтак, його вина не встановлена. У спричиненні дорожньо-транспортної пригоди встановленою є вина лише водія ОСОБА_3, про що є відповідна постанова суду. Крім того, висновок спеціаліста про розмір завданої шкоди є необґрунтованим, оскільки спеціалістом не дослідженні питання, що впливають на врахування фізичного зносу транспортного засобу, зокрема, ним не встановлено чи транспортний засіб раніше перефарбовувався, чи немає слідів попередніх аварій, відновлювального ремонту та корозійних зруйнувань. Враховуючи зазначені обставини просить відмовити в задоволенні позову.

Третя особа ОСОБА_3 та представник ТзОВ «Щирецький завод залізобетонних виробів»в судове засідання не зявилась, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглядати справу у її відсутності .

Заслухавши пояснення представників сторін, показання свідка ОСОБА_4, з»ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до положень ст.ст. 1187, 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Судом встановлено, що 29 лютого 2008 р. на автодорозі Львів-Краковець біля с.Ямельня, Яворівського району, Львівської області мала місце дорожньо-транспортна пригода між автомобілем марки «Шкода», під керуванням відповідача та автомобілем марки «Нива-Шевроле», належною ТзОВ «Щирецький завод залізобетонних виробів», під керуванням ОСОБА_3І, в результаті якої обидва транспортні засоби зазнали технічних пошкоджень.

Судом встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталась з вини водія автомобіля марки «Нива-Шевроле»ОСОБА_3, який керуючи автомобілем, порушив вимог пунктів 1.5, 10.1, 16.13 Правил дорожнього руху України, та відповідача ОСОБА_2, який порушив вимоги п. 12.1, 12.4, 12.9 (б) Правил дорожнього руху України.

Зазначені обставини стверджуються постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 04.11.2008р., якою ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та постановою Сихівського районного суду м.Львова від 07.10.2009р., якою провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно відповідача за ст.124 КУпАП закрито у зв»язку із закінченням строку накладення адміністративного стягнення

Суд не приймає до уваги покликання представника відповідача на те, зазначеною постановою не встановлено вини відповідача у ДТП, з огляду на те, що провадження у справі відносно відповідача закрито не з підстави визначеної п.1 ст.247 КУпАП (що виключало б вину відповідача), а з підстави передбаченої п.7 ст.247 КУпАП, яка застосовуються у разі спливу строків визначених ст.38 КУпАП, та лише у випадку наявності в діях особи ознак правопорушення.

Крім того, рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 29.09.2011р. в справі за позовом ОСОБА_2 до ТзОВ «Щирецький завод залізобетонних виробів», ВАТ «Страхова компанія «Універсальна», треті особи ОСОБА_3, ВАТ «СТ «Гарантія» про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, встановлено наявність вини та однаковий її ступінь обох водіїв у дорожньо-транспортній пригоді, та з врахуванням таких обставин стягнуто у користь ОСОБА_2 відшкодування в розмірі 50% від суми завданої йому матеріальної шкоди, з огляду на його часткову винуватість у заподіянні такої. Зазначене рішення суду не оскаржено та набрало законної сили, відтак, в силу ст.61 ЦПК України встановлені ним обставини не підлягає доказуванню.

Згідно висновку автотоварознавчого дослідження спеціаліста №314 від 21.04.2008 р. вартість відновлювального ремонті автомобіля НОМЕР_1, який пошкоджений під час ДТП становить 54 392 грн. 77 коп.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_4, ствердив, що проводив автотоварознавче дослідження з метою визначення вартості відновлювального ремонту автомобіля «Нива Шевроле», коефіцієнт фізичного зносу не враховувався, оскільки на момент дослідження автомобіль перебував в експлуатації менше як 2 роки, обставини, які б давали підставу враховувати такий коефіцієнт в процесі огляду автомобіля встановлені не були вказаний висновок підтримав

Із вказаним висновком дослідження не погодився представник відповідача, зазначивши, що дослідження проведене із порушенням Методики товарознавчої експертизи та оцінки транспортних засобів, зокрема, без встановлення та дослідження питань, що впливають на врахування фізичного зносу транспортного засобу та без повідомлення відповідача про огляд автомобіля та проведення дослідження. Однак, суд вважає таке твердження безпідставним, зважаючи на те, що представником не наведено жодних фактичних даних про обставини, які б давали підставу враховувати коефіцієнт фізичного зносу (перефарбування, сліди попередніх аварій, відновлювального ремонту та корозійних зруйнувань), а зроблено лише припущення, що такі обставини могли мати місце. Жодних доказів, які б спростовували зазначений висновок ним не представлено, клопотання про проведення експертизи на предмет визначення вартості заподіяної шкоди представник відповідача не заявляв.

Як встановлено судом, позивач на виконання умов договору добровільного страхування автомобіля марки «Нива-Шевроле»№5-978/07.001 від 07.12.2007р., виплатив власнику автомобіля ТзОВ «Щирецький завод залізобетонних виробів»страхове відшкодування в сумі 54 392,77 грн., що стверджується копіями платіжних доручень.

З огляду на те, що відшкодована позивачем матеріальна шкода, заподіяна і з вини відповідача, ступінь якої становить 50 %, що встановлено рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 29.09.2011р., суд приходить до висновку, що з нього в порядку регресу, підлягає стягненню половина виплаченого позивачем страхового відшкодування в розмірі 27 196 грн. 39 коп.

Крім того, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача в користь позивача підлягають стягнення понесені ним судові витрати в сумі 391 грн. 96 коп., що підтверджені відповідними платіжними дорученнями.

На підставі ст. ст. 1188, 1191 Цивільного кодексу України та керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в:

позов задоволити. Стягнути з ОСОБА_2 в користь Приватного акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія»27 196 (двадцять сім тисяч сто дев»яносто шість шість) гривень 39 коп. матеріальної шкоди та 391 ( триста дев»яносто одну) гривню 96 коп. судових витрат.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом 10 днів після його проголошення.

Головуюча: