Справа № 2/1416/2868/2012
РІШЕННЯ

Іменем України

20 грудня 2012р. Ленінський районний суд м. Миколаєва, у складі: головуючого судді Румянцевої Н.О., при секретарі Ляшик С.В., за участю: позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Миколаєва справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів, мотивуючи свої вимоги тим, що сторони домовилися між собою про те, що ОСОБА_1 сплачує відповідачу за автомобіль «Опель Астра» 2007 року випуску, 15000,00 грн., бере на себе зобовязання по кредиту та сплачуватиме по 2100,00 грн. щомісяця, а відповідач у свою чергу передає йому автомобіль з довіреністю на право управляти ним на строк три роки. За цей час він повністю повинен розрахуватися по кредиту, після чого сторони мають укласти договір купівлі-продажу вказаного автомобіля.

02.12.2009р. позивач передав ОСОБА_2 аванс в сумі 15000,00 грн., а він видав позивачу довіреність на право управління автомобілем, передав автомобіль, технічний паспорт на нього та пластикову картку банку «Надра», на яку необхідно було зарахувати кошти в рахунок погашення кредиту.

Протягом 2009-2010рр. позивач сплачував кредит на загальну суму 10303,00 грн. за автомобіль від імені ОСОБА_2, оскільки банк відмовився переоформити на позивача кредитний договір. Згодом у звязку із фінансовими труднощами, ОСОБА_1 перестав сплачувати кредит, на прохання відповідача він повернув йому автомобіль з домовленістю про те, що після повного погашення кредиту позивач отримає автомобіль назад. Однак після того як позивач зібрав кошти на погашення кредитної заборгованості відповідач передумав та мав намір сам погашати заборгованість.

На підставі вищезазначеного позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в сумі 25303,00 грн..

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову.

Вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд переходить до наступного.

Відповідно до Розписки від 02.12.2009р. ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 15000,00 грн. в рахунок авансу за автомобіль «Опель Астра» 2007 року випуску, д. № НОМЕР_1.

Однак судом встановлено, що вказаний автомобіль позивач повернув відповідачу, оскільки ОСОБА_2 відмовся від подальшого укладення договору купівлі-продажу цього автомобіля.

Розписка це документ, який підтверджує передачу й одержання грошей, матеріальних цінностей, документів, тощо.

Відповідно до ч. 2 ст. 570 ЦК України якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Аванс у цивільному праві - це грошова сума або інша майнова цінність, яка передається однією стороною договору другій у рахунок майбутніх платежів. На відміну від завдатку, який при невиконанні договору стороною, що дала завдаток, нею втрачається, аванс у разі порушення умов договору повертається стороні, яка його видала. Як і завдаток, аванс служить доказом укладення договору, але, на відміну від завдатку, не є способом забезпечення виконання зобовязання. Тому будь-яка попередня плата вважається авансом, якщо в договорі немає прямої вказівки на те, що ця плата є завдатком. При належному виконанні договірного зобовязання аванс включається в загальний рахунок остаточної плати.

В судовому засіданні відповідач підтвердив факт укладання розписки та факт отримання від позивача коштів в сумі 15000,00 грн. в рахунок авансу за автомобіль «Опель Астра» 2007 року випуску, д. № НОМЕР_1, кредит по якому в подальшому буде оплачуватись ОСОБА_3.Також відповідач не заперечував того, що автомобіль знаходиться у нього у користуванні, передавати його відповідачу він не має наміру.

На підставі зазначеного, є всі підстави для повернення цих коштів позивачу у звязку з порушенням відповідачем умов договору.

Щодо іншої частини позовних вимог про повернення коштів, які були сплачені позивачем на погашення кредитної заборгованості, то вони не підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Відповідно до Квитанцій, які містяться в матеріалах справи, платником вказано ОСОБА_2, а не позивача по справі, інших доказів щодо сплати кредиту саме позивачем, у судовому засіданні не надано.

З огляду на вищевказане, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Керуючись ст.10, 14, 60, 62, 88, 212, 213, 214 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 15000 грн. 00 коп. (п'ятнадцять тисяч грн. нуль коп.).

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 214 грн. 60 коп. (двісті чотирнадцять грн. шістдесят коп.).

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області в порядку ст. 294 ЦПК України.

Суддя: