Дата документу: 21.03.2012
Справа № 2-838/11
Номер провадження 2/818/136/2012
РІШЕННЯ
21 березня 2012 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Геєць Ю.В., при секретарі Ровенській В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Запоріжжя цивільну справу
за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»в особі філії «Запорізьке РУ»АТ «Банк «Фінанси та Кредит»до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки,
за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»в особі філії «Запорізьке РУ»АТ «Банк «Фінанси та Кредит», третя особа ОСОБА_2 про визнання недійсним пункту договору, -
ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»в особі філії «Запорізьке РУ»АТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому вказав, що 22 квітня 2008 року між гр. ОСОБА_1 та Банком «Банк "Фінанси та Кредит", ТОВ був укладений кредитний договір № 15-1195-048ФД, згідно з умовами якого ОСОБА_1 отримав кредитні ресурси в сумі 15 000,00 грн.
При укладенні Кредитного договору ОСОБА_1 прийняв на себе зобов'язання: повернути кредит до 21 квітня 2011 року (п.п. 3.2), сплачувати позивачу комісійну винагороду у розмірі 262,50 грн. (п.п. 4.7). Всупереч цьому ОСОБА_1 не виконує належним чином зобов'язання по поверненню кредиту та сплати відсотків, що є порушенням зобов'язань.
У п.п. 6.1 Кредитного договору вказано, що за прострочення повернення кредиту та/або сплати відсотків, ОСОБА_1 повинен сплатити позивачу пеню із розрахунку 1 % від простроченої суми за кожний день прострочення.
З метою забезпечення виконання зобов'язань по Кредитному договору 22 квітня 2008 року був укладений договір поруки №15-1195-048П з гр. ОСОБА_2, згідно п.п. 1.1 якого ОСОБА_2 зобов'язався перед позивачем відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання ОСОБА_1 зобов'язань по Кредитному договору.
Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 договору поруки, у випадку невиконання ОСОБА_1 зобов'язань по Кредитному договору, ОСОБА_2 відповідає разом з ОСОБА_1 перед позивачем як солідарні відповідачі в однаковому обсязі по основному боргу, сплаті комісійної винагороди, відсотків та пені по основному боргу та відсоткам.
У звязку з зазначеним, позивач просить стягнути з відповідачів солідарно суму по непогашеним процентам 10 038 грн. 27 коп., суму по непогашеній щомісячній комісії 9 692 грн. 50 коп., суму судної заборгованості 11 905 грн. 82 коп., суму непогашеної пені за просочену комісію, проценти та кредит 95 691 грн. 71 коп., що разом складає 127 328 грн. 30 коп.
В свою чергу ОСОБА_1 звернулася до суду з зустрічним позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»в особі філії «Запорізьке РУ»АТ «Банк «Фінанси та Кредит», третя особа ОСОБА_2 про визнання недійсним пункту договору.
Зазначивши, що у пункті 6.1. Кредитного договору вказано, що за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати відсотків, позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1 (один) відсоток від простроченої суми за кожний день прострочення. Зазначена пеня сплачується у випадку порушення позивачем строків платежів, передбачених п.п. 3.2., 3.3., 3.5., 4.4., 4.6., 4.7., 4.8. Кредитного договору, а також будь-яких інших строків платежів, передбачених Кредитним договором. Сплата пені, не звільняє позивача від зобов'язань сплатити відсотків за весь час фактичного користування кредитними ресурсами.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»від 22 листопада 1996 року № 543/96-ВР, платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.
Відповідно до ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня.
Таким чином, пункт 6.1. кредитного договору № 15-1195-048ФД від 22.04.2008 року, укладеного між позивачем та відповідачем, на думку позивача ОСОБА_1, суперечить вимогам закону, а саме: статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»від 22 листопада 1996 року № 543/96-ВР.
Позивач просить визнати недійсним пункт 6.1. кредитного договору № 15-1195-048ФД від 22 квітня 2008 року, укладеного між ОСОБА_1 та АТ "Банк "Фінанси та Кредит", як такий, що не відповідає вимогам закону, а саме статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»від 22 листопада 1996 року № 543/96-ВР.
У судовому засіданні представник позивача ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»в особі філії «Запорізьке РУ»АТ «Банк «Фінанси та Кредит» позовні вимоги підтримав повністю, просить їх задовольнити у повному обсязі, на підставах зазначених в позові та уточненнях до нього, в задоволенні зустрічного позову просить відмовити.
Відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судовому засіданні первісний позов не визнали, просили відмовити у його задоволенні, надавши письмові заперечення проти позову та просили задовольнити зустрічний позов ОСОБА_1
Заслухавши пояснення учасників процесу, розглянувши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, суд дійшов до наступного висновку.
Судом встановлено, що 22 квітня 2008 року між гр. ОСОБА_1 та Банком «Банк "Фінанси та Кредит", ТОВ був укладений кредитний договір № 15-1195-048ФД, згідно з умовами якого ОСОБА_1 отримав кредитні ресурси в сумі 15 000,00 грн (а.с. 4-6).
При укладенні Кредитного договору ОСОБА_1 прийняв на себе зобов'язання: повернути кредит до 21 квітня 2011 року (п.п. 3.2), сплачувати позивачу комісійну винагороду у розмірі 262,50 грн. (п.п. 4.7). Всупереч цьому ОСОБА_1 не виконує належним чином зобов'язання по поверненню кредиту та сплати відсотків, що є порушенням зобов'язань.
У п.п. 6.1 Кредитного договору вказано, що за прострочення повернення кредиту та/або сплати відсотків, ОСОБА_1 повинен сплатити позивачу пеню із розрахунку 1 % від простроченої суми за кожний день прострочення.
З метою забезпечення виконання зобов'язань по Кредитному договору 22 квітня 2008 року був укладений договір поруки №15-1195-048П з гр. ОСОБА_2, згідно п.п. 1.1 якого ОСОБА_2 зобов'язався перед Позивачем відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання ОСОБА_1 зобов'язань по Кредитному договору (а.с. 7-8).
Відповідно до п.п. 2.1, 2.2 договору поруки, у випадку невиконання ОСОБА_1 зобов'язань по Кредитному договору, ОСОБА_2 відповідає разом з ОСОБА_1 перед позивачем як солідарні відповідачі в однаковому обсязі по основному боргу, сплаті комісійної винагороди, відсотків та пені по основному боргу та відсоткам.
Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі й на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.
Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Банк видав ОСОБА_1 банківський кредит у відповідності з вимогами, передбаченими ст. 2 Закону України „Про банки і банківську діяльність, якою регламентовано, що банківський кредит - будь-яке зобов'язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов'язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов'язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов'язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми.
ОСОБА_1, як позичальник за вищезазначеним кредитним договором, неналежним чином та не в повному обсязі виконував свої зобовязання.
Заборгованість відповідача станом на 31 січня 2012 року складає: по непогашеним процентам 10 038 грн. 27 коп., по непогашеній щомісячній комісії 9 692 грн. 50 коп., судної заборгованості 11 905 грн. 82 коп. (а.с. 96).
Наданий представником позивача розрахунок суми заборгованості за договором в цій частині є обґрунтованим, повним та правильним, а тому приймається судом до уваги при вирішенні позовних вимог банку.
Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.
Стаття 551 ЦК надає право суду на зменшення розміру неустойки, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення
Як вбачається з матеріалів справи, відповідачу була нарахована до сплати пеня у розмірі 95 691 грн. 71 коп. при розмірі заборгованості за кредитом 11 905 грн. 82 коп., тобто більш ніж у 10 разів пеня перевищувала розмір заборгованості.
За таких обставин, суд вважає за можливе з урахуванням розміру заборгованості, розміру отриманого кредиту і тривалості прострочення зменшити розмір пені до 10 % від нарахованої, що складає 9 569 грн.
У відповідності зі ст. 543 ЦК України, при солідарному обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від всіх боржників разом, так і від будь-кого із них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний в повному обсязі. Виконання солідарного обов'язку в повному обсязі одним з боржників припиняє обов'язок інших солідарних боржників перед кредитором.
Згідно ст. 553 ЦК України, за договором поруки, поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання їм свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або в повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.
Відповідно до ст. 554 ЦК України, при порушенні боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлена додаткова (субсидіарна) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тім же обсязі, що й боржник, включаючи сплату основного боргу, відсотків, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, що спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.
Таким чином, з відповідачів в солідарному порядку підлягає стягненню сума заборгованості за кредитним договором № 15-1195-048ФД від 22 квітня 2008 року по непогашеним процентам 10 038 грн. 27 коп., по непогашеній щомісячній комісії 9 692 грн. 50 коп., судної заборгованості 11 905 грн. 82 коп., по пені 9 569 грн., а всього сума у розмірі 41 205 грн. 59 коп.
Згідно із ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, статтею 203 ЦК України.
За положеннями ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.
Тобто, вирішуючи спір про визнання угод недійсними, суд повинен встановити наявність тих обставин, з якими закон повязує визнання угод недійсними і настання відповідних наслідків, а саме: відповідність змісту угод вимогам закону; додержання встановленої форми угоди; правоздатність сторін за угодою; у чому конкретно полягає неправомірність дій та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.
Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_1 вимагає визнати недійсним пункт 6.1. кредитного договору № 15-1195-048ФД від 22.04.2008 року, укладеного між ОСОБА_1 та АТ "Банк "Фінанси та Кредит", як такий що не відповідає вимогам закону, а саме: статті 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»від 22 листопада 1996 року № 543/96-ВР.
Відповідно до ст.ст. 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.
Статтею 638 ЦК України зазначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Крім того відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Всі умови договору з моменту його укладення стають однаково обов'язковими для виконання сторонами, даних про те, що волевиявлення позивача було направлено саме на отримання кредиту в національній валюті суду не надано.
З вищенаведеного випливає, що позичальник та Банк, підписавши кредитний договір встановили факт досягнення згоди між собою щодо всіх істотних умов кредитного договору.
Як вбачається з матеріалів справи при укладенні спірного договору ОСОБА_1 були відомі усі умови договору та не існувало ніяких інших умов, які б примусили останнього прийняти ці умови на вкрай невигідних умовах.
Відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою звільнення від відповідальності за порушення зобовязання, як це передбачено статтею 617 ЦК України.
Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання (стаття 625 ЦК України).
Виходячи з наведеного, суд приходить висновку, що відсутні правові підстави для визнання недійсним пункт 6.1. кредитного договору № 15-1195-048ФД від 22.04.2008 року.
За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягали задоволенню.
ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»в особі філії «Запорізьке РУ»АТ «Банк «Фінанси та Кредит», як сторона на користь якої виноситься рішення суду, також має право в порядку ч. 1 ст. 88 ЦПК України на стягнення з відповідачів понесених документально підтверджених витрат, зокрема витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120 грн. та судового збору у розмірі 412 грн. 05 коп. (а.с. 43-44). Стягненню виходячи з кількості відповідачів з кожного окремо відповідача підлягають судові витрати в розмірі 266 грн. 02 коп. ( 412,05+120: 2 = 266,02).
Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»в особі філії «Запорізьке РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит»до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки задовольнити частково.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»в особі філії «Запорізьке РУ»АТ «Банк «Фінанси та Кредит»заборгованість за кредитним договором № 15-1195-048ФД від 22 квітня 2008 року по непогашеним процентам 10 038 грн. 27 коп., по непогашеній щомісячній комісії 9 692 грн. 50 коп., судної заборгованості 11 905 грн. 82 коп., по пені 9 569 грн., а всього стягнути суму у розмірі 41 205 грн. 59 коп.
В решті у задоволені позову про стягнення пені у визначеному позивачем розмірі відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»в особі філії «Запорізьке РУ»АТ «Банк «Фінанси та Кредит» судові витрати у розмірі 266 грн. 02 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»в особі філії «Запорізьке РУ»АТ «Банк «Фінанси та Кредит»судові витрати у розмірі 266 грн. 02 коп.
Зустрічний позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит»в особі філії «Запорізьке РУ»АТ «Банк «Фінанси та Кредит», третя особа ОСОБА_2 про визнання недійсним пункту договору залишити без задоволення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Ю.В.Геєць