АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4406/14 Справа №
Головуючий у 1 й інстанції -
Сухоруков А.О. Доповідач -
Котушенко С.П.Категорія 41
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2012 року колегія суддів
судової палати з цивільних справ
апеляційного суду Дніпропетровської
області в складі:

головуючого
Котушенко С.П.

суддів Макарова
М.О., Романюк М.М.

при секретарі Шило С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м.Дніпропетровську
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення
Самарського районного суду
м.Дніпропетровська від 24 березня 20014
року за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 та ОСОБА_5, третя особа:
комунальне підприємство житлове
господарство Самарського району
Дніпропетровської міської ради про
визначення порядку користування
квартирою,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2014 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3
звернулись до суду з позовом до ОСОБА_4
та ОСОБА_5 про визначення порядку
користування квартирою АДРЕСА_1, що
складається з двох окремих кімнат
площею 12,5 та 14,2 кв.м. і належить їм на
праві власності, а саме: ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 по 2/6 частини квартири, а ОСОБА_3
та ОСОБА_5 по 1/6 частини квартири.

Посилаючись на неприязні стосунки з
відповідачами, котрі не дають їм
можливості визначити порядок
користування житлом, позивачі просили
визначити порядок користування
квартирою, виділивши їм в користування
кімнату площею 12,5 кв.м. та комору площею
1,7 кв.м., а відповідачам - кімнату площею
14,2 кв.м. з лоджією; підсобні приміщення,
а саме: кухню, вбиральню, ванну та
коридор залишити у спільному
користуванні.

Ухвалою від 13 березня 2014 року суд
залучив до участі у справі в якості
третьої особи КП житлове господарство
Самарського району Дніпропетровської
міської ради.

Рішенням Самарського районного суду
м.Дніпропетровська від 24 березня 20014
року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачі ставлять
питання про скасування рішення суду,
як незаконного та про ухвалення нового
рішення.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши їх
матеріалами справи, колегія суддів
вважає апеляційну скаргу підлягаючою
частковому задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1,
яка складається з двох окремих кімнат
площею 12,5 та 14,2 кв.м., належить сторонам
на праві власності, а саме: ОСОБА_2 та
ОСОБА_4 по 2/6 частини квартири, а ОСОБА_3
та ОСОБА_5 по 1/6 частини квартири.

В зазначеній квартирі зареєстровані і
проживають відповідачі ОСОБА_5 та
ОСОБА_4, а також малолітня донька
останньої.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
посилався на передбачену ст.47 ЖК
України норму жилої площі в Україні, на
недостатність в зазначеній квартирі
норми житлової площі на одну особу та
на недопустимість заселення однієї
кімнати повнолітніми особами різної
статі, які не є подружжям.

З такими висновками суду повністю
погодитись не можна з огляду на
наступне.

Відповідно до вимог ст.3 ЦПК України
кожна особа має право в порядку,
встановленому цим Кодексом, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно зі ст.15 ЦК України кожна особа
має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені
законом способи охорони цивільних прав
у разі їхнього порушення чи реальної
небезпеки такого порушення.

Стаття 12 ЦК України, передбачає, що
особа вільно, на власний розсуд, обирає
способи захисту цивільного права.

Відповідно до положень ст.16 ЦК України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу. Способи захисту цивільних
прав та інтересів визначені ч.2 цієї
статті.

Статтею 358 ЦК України визначено, що
право спільної часткової власності
здійснюється співвласниками за
їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про
порядок володіння та користування
майном, що є їхньою спільною частковою
власністю.

Кожен із співвласників має право на
надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці у праві спільної часткової
власності. У разі неможливості цього
він має право вимагати від інших
співвласників, які володіють і
користуються спільним майном,
відповідної матеріальної компенсації.

Відомості про те, що позивачі
зверталися до відповідачів з
пропозицією домовитись про порядок
користування належною їм квартирою в
матеріалах справи відсутні, як
відсутні й відомості про те, що
відповідачі порушують право
користування позивачів цією квартирою.

Навпроти, в апеляційній скарзі ОСОБА_2
та ОСОБА_3 посилаються на те, що в
судовому засіданні ОСОБА_4 визнала
позовні вимоги і не заперечувала проти
встановлення порядку користування
квартирою в запропонований ними
спосіб.

Крім того, з пояснень представника
ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції
встановлено, що позивачі проживають в
квартирі, належній чоловікові ОСОБА_2
Вони мають доступ у спірну квартиру,
відповідачі не перешкоджають їм у
користуванні квартирою, але вкрай
неприязні стосунки з ними не дають
змоги користуватися вказаним житлом, а
тому позивачі мають намір отримати
грошову компенсацію за належну їм
частину квартири.

Невірно обраний спосіб захисту
порушеного права є підставою для
відмови в задоволенні пред'явлених
особою вимог, а тому в задоволенні
позову слід відмовити саме з цих
підстав.

Враховуючи те, що суд не взяв до уваги
наведені обставини, постановлене
судове рішення підлягає зміні в
частині обґрунтування відмови в
задоволенні позову, а апеляційна
скарга - частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 316 ЦПК
України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 та ОСОБА_3
задовольнити частково.

Рішення Самарського районного суду
м.Дніпропетровська від 24 березня 20014
року змінити в частині обґрунтування
відмови в задоволенні позову
відповідно з даним рішенням, а в іншій
частині - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту проголошення та може бути
оскаржено в касаційному порядку
протягом двадцяти днів.

ГОЛОВУЮЧИЙ:

СУДДІ: