Смілянський міськрайонний суд Черкаської області
Справа № 2/2315/49/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2012 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Компанійця О.В.

при секретарі Кочетковій І.В.

з участю представника позивача адвоката ОСОБА_1,

третьої особи ОСОБА_2

і представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Смілі справу за позовом ОСОБА_4 до державної організації «Комбінат «Дніпро» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

ОСОБА_4 працювала в ДО «Комбінат «Дніпро» на посаді начальника лабораторії. Наказом директора організації № 126-к від 6 жовтня 2011 року її було звільнено з роботи у звязку зі скороченням штату. Вважаючи, що скорочення штату не було, а роботодавець порушив порядок звільнення працівників, ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі на посаді начальника лабораторії і стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 5000 грн. моральної шкоди.

В судовому засіданні позивачка підтримала позов і пояснила, що скорочення штату в ДО «Комбінат «Дніпро» не відбулось, замість посади начальника лабораторії було введено посаду провідного інженера-лаборанта з тими ж посадовими обовязками, що у начальника лабораторії. Крім того, їй не запропонували посад, що були вакантними на час звільнення, роботодавець не одержав згоди профспілки на її звільнення. Незаконним звільненням їй було заподіяно моральної шкоди, оскільки вона була позбавлена засобів для існування, що призвело до порушення нормальних життєвих звязків і вимагало додаткових зусиль для організації життя.

Представник відповідача просив відмовити в позові і пояснив, що у відповідності до штатного розкладу, введеного Державним агентством резерву України з 1 червня 2011 року, в ДО «Комбінат «Дніпро» було ліквідовано посаду начальника лабораторії, введено посаду провідного інженера-лаборанта з кваліфікаційними вимогами наявності повної вищої освіти відповідного напрямку підготовки (магістр, спеціаліст) із стажем роботи за професією інженера-лаборанта 1 категорії не менше 2 років. Оскільки за кваліфікаційними вимогами ОСОБА_4 посаді не відповідала, їй не була запропонована ця посада. Інші вакантні посади їй також не були запропоновані, оскільки позивачка не відповідала кваліфікаційним вимогам або не могла працювати на них за станом здоровя.

Залучений судом як третя особа директор ДО «Комбінат «Дніпро» підтримав представника відповідача.

Суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з таких підстав.

Як встановлено з записів у трудовій книжці позивачки, наказом № 126-к від 6 жовтня 2011 року її було звільнено з роботи з посади начальника лабораторії ДО «Комбінат «Дніпро» у звязку зі скороченням штату.

З наданого відповідачем штатного розпису, що діяв до 1 червня 2011 року, та штатного розпису, який діє з цієї дати, а також посадової інструкції інженера-лаборанта судом встановлено, що посада начальника лабораторії в ДО «Комбінат «Дніпро» дійсно ліквідована Державним агентством резерву України, натомість введено посаду провідного інженера-лаборанта з кваліфікаційними вимогами наявності повної вищої відповідного напрямку підготовки (магістр, спеціаліст) із стажем роботи за професією інженера-лаборанта 1 категорії не менше 2 років. Позивачка закінчила Полтавський технікум мясної промисловості, відповідно, не має вищої освіти з кваліфікацією магістра чи спеціаліста, тому не могла бути прийнята на посаду інженера-лаборанта.

Однак стосовно ОСОБА_4 відповідач порушив порядок звільнення працівників, визначений ст. 492 КЗпП України. Як встановлено з довідки Смілянського міськрайонного центру зайнятості від 17 лютого 2012 року, на час звільнення позивачки в ДО «Комбінат «Дніпро» малось 12 вакантних посад. Суд погоджується з твердженнями представника відповідача, що на 10 з них позивачка не могла претендувати у звязку з невідповідністю кваліфікаційним вимогам, однак 2 вакантні посади прибиральника виробничих приміщень їй також запропоновані не були. Суд не погоджується з твердженням представника відповідача про те, що позивачка не могла працювати на цих посадах, оскільки є інвалідом ІІІ групи, а зазначена робота повязана з використанням миючих засобів. Представник відповідача визнав, що під час повторного прийняття на роботу 10 лютого 2011 року ОСОБА_4 подала довідку про відсутність будь-яких обмежень щодо стану здоровя, а миючі засоби, що використовуються прибиральником, є побутовими, а не промисловими. Таким чином, відповідач не мав підстав вважати, що позивачка за станом здоровя не може працювати прибиральницею виробничих приміщень, а під час звільнення ОСОБА_4 не дотримано вимог ст. 492 КЗпП України щодо пропозиції роботи на цій посаді.

Крім того, звільнення позивачки з роботи здійснено з порушенням вимог ст. 43 КЗпП України щодо одержання попередньої згоди на звільнення від первинної профспілкової організації. З таким звернення директор ДО «Комбінат «Дніпро» до профспілки не звертався, згода на звільнення одержана за запитом суду лише 15 лютого 2012 року.

Оскільки звільнення позивачки є незаконним, на підставі ч.ч. 1,2 ст. 235 КЗпП України її належить поновити на роботі на посаді начальника лабораторії із стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Як встановлено зі штатного розпису ДО «Комбінат «Дніпро», місячний заробіток позивачки становив 1590 грн. 90 коп., тому за час вимушеного прогулу належить стягнути 5277 грн. 33 коп.

ОСОБА_4 понад 3 місяці незаконно була позбавлена права на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку особа вільно обирає або на яку вільно погоджується. Позивачкою не надано доказів того, що внаслідок незаконного звільнення вона втратила нормальні життєві звязки чи погіршився стан її здоровя. Незважаючи на те, що позивачка є пенсіонеркою і заробітна плата не була єдиним джерелом її доходів, втрата заробітної плати вимагала від неї додаткових зусиль для організації свого життя. На підставі ст. 2371 КЗпП України, враховуючи тривалість і характер страждань, стан здоровя позивачки і матеріальний стан сторін по справі та вимоги розумності і справедливості, приймаючи до уваги, що позивачка одержить середній заробіток за час вимушеного прогулу, позовні вимоги про відшкодування 5000 грн. моральної шкоди належить задоволити частково в сумі 800 грн.

Відповідно до вимог ст.ст. 84, 88 ЦПК України пропорційно до задоволеної частини позовних вимог з відповідача на користь позивачки належить стягнути 930 грн. 57 коп. документально підтверджених витрат на правову допомогу адвоката, до спеціального фонду Державного бюджету України - 91 грн. 31 коп. судового збору.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 212-215, 367 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задоволити частково.

Визнати незаконним наказ директора державної організації «Комбінат «Дніпро» № 126-к від 6 жовтня 2011 року про звільнення ОСОБА_4 з роботи, поновити її на роботі на посаді начальника лабораторії.

Стягнути з державної організації «Комбінат «Дніпро» на користь ОСОБА_4 5277 грн. 33 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу, 700 грн. відшкодування моральної шкоди і 930 грн. 57 коп. витрат на правову допомогу, а всього 6907 грн. 90 коп.

Стягнути з державної організації «Комбінат «Дніпро» до спеціального фонду Державного бюджету України 91 грн. 31 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Черкаської області через міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, в частині поновлення на роботі і стягнення 1560 грн. 90 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу підлягає до негайного виконання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо рішення не буде скасовано.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання в частині, що підлягає до негайного виконання.

Головуючий