АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 2-4068/11 Головуючий суддя І інстанції Скотар А.Ю.
Провадження № 22-ц/2090/2484/2012 Суддя доповідач Шаповал Н.М.
Категорія: договірні
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2012 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Шаповал Н.М.,

суддів: Котелевець А.В.,

ОСОБА_1,

при секретарі Макаренко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЛЕММА ОСОБА_2» ОСОБА_3 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 16 січня 2012 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Інвестиційно-фінансовий консалтінг» до ОСОБА_4, приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЛЕММА ОСОБА_2» про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2011 року відкрите акціонерне товариство «Інвестиційно-фінансовий консалтинг», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Інвестиційно-фінансовий консалтинг», звернулося до суду із вказаним позовом.

В обгрунтування своїх вимог зазначило, що 13.03.2008 року у м. Харкові відбулася ДТП за участю автомобіля НОМЕР_1, що належить ОСОБА_5, під керуванням останнього, та автомобіля «Шкода Октавия», р.н. НОМЕР_2, що належить ОСОБА_6, під керуванням ОСОБА_4 Винними у ДТП визнані обидва водія, автомобілям яких завдані механічні пошкодження.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4 на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «ЛЕММА ОСОБА_2», ОСОБА_5 - ЗАТ СК «ВУСО».

Страхове відшкодування ОСОБА_5 на суму 5682,40 грн. було виплачене у повному обсязі.

Таким чином, з моменту виплати страхового відшкодування у ЗАТ СК «ВУСО» виникло право вимоги до відповідачів ОСОБА_4, ПрАТ «СК «ЛЕММА ОСОБА_2» щодо відшкодування спричиненого збитку в межах фактичних затрат 5682,40 грн.

Згідно договору відступлення прав вимоги від 23.12.2009 р. ПАТ «Інвестиційно-фінансовий консалтинг» набуло належне ЗАТ СК «ВУСО» право вимоги, яке виникло у останнього на вищевказаних підставах.

Посилаючись на викладене, з урахуванням вини обох водіїв, позивач просив стягнути з відповідачів солідарно суму завданої матеріальної шкоди в порядку регресу у розмірі 2841,20 грн. та судові витрати.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 16 січня 2012 року позов задоволено в повному обсязі.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 і ПрАТ «Страхова компанія «ЛЕММА ОСОБА_2» на користь ПАТ «Інвестиційно-фінансовий консалтинг» в порядку регресу суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 2841 грн. 20 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі представника ПрАТ «СК «ЛЕММА ОСОБА_2» ОСОБА_3 ставиться питання про скасування вказаного рішення та ухвалення нового, яким відмовити у задоволенні позову. Вважає рішення таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального права.

Дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду слід скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України.

Приймаючи рішення про стягнення з відповідачів на користь ВАТ « Інвестиційно фінансовий консалтинг» суму завданої матеріальної шкоди у порядку регресу, суд першої інстанції посилався на вимоги ст. 1191 ЦК України, що позивач має право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Проте з такими висновками районного суду погодитися не можна за таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Ухвалене у справі судове рішення зазначеним вимогам закону не відповідає.

Судом встановлено, що із постанови Московського районного суду м. Харкова від 14. 04. 2008 року вбачається, що ОСОБА_5 і ОСОБА_4 визнані винними у ДТП, яка мала місце 13. 03. 2008 року на пр. Тракторобудівників у м. Харкові і притягнуті до адміністративної відповідальності за порушення ними п. 13. 1 Правил дорожнього руху України. ( а.с. 20)

Цивільна правова відповідальність ОСОБА_4 була застрахована в ПрАТ СК « ЛЕММА ОСОБА_2» за полісом обовязкового страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

27 лютого 2008 року між ЗАТ СК « ВУСО» та ОСОБА_5 був укладений договір добровільного страхування наземного транспортного засобу.

Відповідно до рахунків фактур ЗАТ « АККО Інвест» від 21. 03. 2008 р. та від 07. 04. 2008 р. розмір матеріального збитку, заподіяного ОСОБА_5 складає 6840 грн. 90 коп.

Сума страхового відшкодування склала 5682 грн. 40 коп. і була виплачена у повному обсязі власнику автомобіля ««Мазда-6», ОСОБА_5

У порядку ст. 512 ЦК України та згідно договору відступлення права вимоги від 23. 12. 2009 року до позивача перейшло право вимоги, яке мало ЗАТ « СК « ВУСО» до винної особи.

Відповідно до ст. 27 Закону України « Про страхування» та ст. 993 ЦК України до страховика , який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Перехід права вимоги від страхувальника ( вигодо набувача) до страховика називається суброгацією.

Районний суд зазначив, що правовідносини між сторонами регулюються ст. 1191 ЦК України і стягнув матеріальну шкоду у порядку регресу.

При цьому суд не звернув уваги, що зобовязання з відшкодування шкоди, яке виникло як у власника автомобіля «Мазда-6» ОСОБА_5 так і у ОСОБА_4, який керував автомобілем «Шкода Октавія», р.н. НОМЕР_2, у звязку з визнанням їх обох винними у скоєнні ДТП, збереглося, однак у ньому змінилася сторона ( кредитор) і ці правовідносини мають регулюватися ст. 993 ЦК України. ( суброгація)

За суброгацією відбувається лише зміна осіб у вже наявному зобовязанні ( зміна активного субєкта ) зі збереженням самого зобовязання. Це означає, що одна особа набуває прав і обовязків іншої особи у конкретних правовідносинах.

У процесуальному відношенні страхувальник передає свої права страховику на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав.

Суброгація застосовується щодо будь якої особи, відповідальної за настання страхового випадку.

Оскільки ЗАТ СК « ВУСО» виплатило на користь власника автомобіля « Мазда 6» ОСОБА_5 страхове відшкодування згідно з договором добровільного страхування наземного транспорту, до нього перейшло право вимоги до особи , відповідальної за заподіяний збиток у порядку ст. 993 ЦК України.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом України в постанові від 12 грудня 2011 року в справі № 6 21 цс 11, яка згідно зі ст. 360 - 7 ЦПК України є обовязковою для судів України, які зобовязані привести свою судову практику у відповідність до його рішення.

При суброгації перебіг строку позовної давності починається з моменту виникнення страхового випадку, оскільки при суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобовязанні зі збереженням самого зобов»язання.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Статтею 262 ЦК України передбачено, що заміна сторін у зобовязанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Виникнення права вимоги до винної особи на відшкодування заподіяної шкоди слід обраховувати з моменту виникнення деліктного зобовязання, тобто з 13 березня 2008 року.

У звязку з тим, що з моменту виникнення права вимоги - 13. 03. 2008 року до моменту звернення позивача до суду 12. 05. 2011 року із вказаним позовом пройшло більше трьох років, тому у задоволенні позову ВАТ « Інвестиційно фінансовий консалтинг» до ПАТ СК « ЛЕММА ОСОБА_2 », ОСОБА_4 про стягнення суми на відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 2841 грн. 20 коп. слід відмовити.

Згідно п. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Із заяв відповідачів по справі вбачається, що вони звертались до суду першої інстанції до постановлення судового рішення з заявами про застосування позовної давності. ( а.с. 47 48, 56 57)

При цьому позивач не ставив питання про поновлення строку і не навів причин, які б могли бути визнані поважними.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 4 ч. 1 ст. 309, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЛЕММА ОСОБА_2» ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 16 січня 2012 року скасувати.

Відмовити відкритому акціонерному товариству « Інвестиційно фінансовий консалтинг» у задоволенні позову до ПАТ СК « ЛЕММА ОСОБА_2 », ОСОБА_7 про стягнення збитків у розмірі 2841 грн. 20 коп.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: