ун. № 2608/8822/12
пр. № 2/2608/4717/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2012 року

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді: Шум Л.М.

при секретарі: Прокопенко Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві позов позов Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача - ОСОБА_3 у травні 2012 р. звернулася до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що відповідачка зареєстрована та постійно мешкає в квартирі АДРЕСА_1, у зв'язку з чим 01.07.2008 р. з відповідачкою був укладений Договір № 39 про надання житлово-комунальних та додаткових послуг, відповідно до якого позивач зобов'язався надавати послуги, а відповідачка ОСОБА_2 відповідно зобов'язалась їх сплачувати. Проте, у період з березня 2010 р. по серпень 2011 р. за відповідачкою утворилась заборгованість по комунальним послугам на загальну суму 12 712,85 грн. В подальшому відповідачка частково сплатила заборгованість в сумі 6 023,62 грн., проте, до теперішнього часу відповідачка залишок заборгованості в розмірі 6 689,23 грн. не сплатила, у зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з відповідачки борг в ромзірі 6 689,23 грн. та судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідачки в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на його безпідставність та просив у його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що укладений з його довірителькою Договір про надання житлового комунальних послуг не містить посилання на ціни та тарифи на житлового комунальні послуги, крім того, з січня 2009 р. позивач почав безпідставно та самостійно підвищувати тарифи на утримання будинків та прибудинкових територій, а також тарифи по споживанню опалення, холодної та гарячої води, а тому відповідачка з 2010 р. сплачувала експлуатаційні та комунальні послуги згідно з вимогами чинного законодавства. Також представник зазначає, що оскільки з 2009 р. діє Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Чаадаєва-2», відповідачка з вересня 2011 р. частину послуг сплачує на рахунок вказаного об'єднання. Таким чином, представник відповідачки вважає, що оскільки позивач всупереч діючим нормам, безпідставно підвищував вартість наданих комунальних послуг, наданий позивачем розрахунок заборгованості є невірним, просив у задоволені позову відмовити в повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення представників позивача, відповідачки та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, з таких підстав.

Встановлено, що відповідно до Акту приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництва об'єкта, будинку, споруди, зареєстрованого 03.01.1997 р. за № 230 в Управлінні держархбудконтролю Головкиївархітектури Київської міської державної адміністрації Фірма «Т.М.М.» - ТОВ, є експлуатуючою організацією будинку АДРЕСА_1 (а.с. 147-150).

Як встановлено в судовому засіданні, відповідачка ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру є власником трьохкімнатної квартири АДРЕСА_1 (а.с. 25).

Встановлено, що житлове приміщення відповідачки обладнане водопроводом, гарячим водопостачанням, опаленням центральним, каналізацією та електроенергією.

В судовому засіданні встановлено та підтверджено сторонами, що 01 липня 2000 року між Фірмою «Т.М.М.» - ТОВ та ОСОБА_2, був укладений договір № 39 про надання комплексу послуг, відповідно до умов якого позивач Фірма «Т.М.М.» - ТОВ, яка здійснює експлуатацію вказаного будинку, зобов'язалася надавати відповідачці - ОСОБА_2 комплекс послуг: постачання електроенергії, теплоенергії, води за діючими в Україні стандартами; комунальні; з охорони житлового будинку; з охорони автомобіля на стоянці супутникового телебачення; з користування ліфтом; з санітарного стану житлового будинку (дезінфекція, дезінсекція), а відповідачка, в свою чергу зобов'язалася оплачувати надані послуги (а.с. 22).

Відповідно до розділу 4 зазначеного вище Договору, вказаний договір укладений на невизначений строк і набуває чинності з дня його підписання сторонами.

Також відповідно до п. 3.2. Договору, вартість послуг, що надаються позивачем розраховується щомісячно: за спожиті ресурси - на підставі показів лічильників по затвердженим тарифам, по іншим послугам - згідно розцінок, встановлених Позивачем.

Умовами цього ж договору передбачено надання позивачем додаткових послуг з метою поліпшення комфортного мешкання та проведення додаткового комплексу робіт, направлених на підтримання в належному стані конструкцій та систем інженерного обладнання будинку і прибудинкової території, збереження експлуатаційних якостей, не повязаних зі зміною основних техніко-економічних показників.

Відповдіно до п. 3.4. Договору, додаткові послуги надаються Відповідачу на підставі розцінок, встановлених Позивачем.

Таким чином, зазначений вище Договір укладений між сторонами на день постановлення судового рішення є чинним, сторонами в судовому порядку не оскаржувався.

Встановлено, що відповідачка за період з березня 2010 р. по серпень 2011 р. не сплачувала вартість наданих комунальних послуг, внаслідок чого утворилась значна заборгованість в розмірі 12 712,85 грн., які в подальшому відповідачка частково оплатила, у зв'язку з чим, залишок заборгованості становить 6 689,23 грн. (а.с. 10-11, 12-20).

Встановлено, що у жовтні 2011 р. Фірма «Т.М.М.» - ТОВ звернулася до Святошинського районного суду м. Києва з заявою про видачу судового наказу, щодо стягнення з ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 6689,24 грн., яка судом була задоволена та 23.11.2011 р. був вданий судовий наказ, який ухвалою суду від 27.01.2012 р. був скасований (а.с. 21).

Згідно пункту 5 частини 1 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов'язаний сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Встанволено, що 14.06.2011р. відповідачкою ОСОБА_2 було отримано Попередження позивача з вимогою про сплату заборгованості за спожиті послуги, яка була залишена без реагування (а.с. 26).

В судовому засіданні представник позивачки, заперечуючи проти позовних вимог, посилався на їх безпідставність, в зв'язку з одностороннім підвищенням тарифів на надані позивачем комунальні послуги, проте, суд не приймає до уваги ці посилання, виходячи з наступного.

Основні принципи встановлення і застосування цін і тарифів та організації контролю за їх дотриманням на території України визначаються Законом України «Про ціни і ціноутворення».

Встановлено, що позивач Фірма «Т.М.М.» - ТОВ здійснює комплексне обслуговування всіх інженерних систем та обладнання будинку АДРЕСА_1, поточний та капітальний ремонт приміщень, прибирання та охорону комплексу, озеленення прилеглих територій. Зазначений житловий будинок оснащений сучасним, якісним інженерним обладнанням, загально будинковими приладами обліку теплової енергії та гарячого водопостачання, при цьому, квартира відповідачки ОСОБА_2 обладнання лічильниками холодної та гарячої води, електроенергії.

Згідно ст. 10 ЗУ «Про ціни і ціноутворення», суб'єкти господарювання під час провадження господарської діяльності використовують: вільні ціни; державні регульовані ціни.

Згідно ст. 11 ЗУ «Про ціни і ціноутворення», вільні ціни встановлюються суб'єктами господарювання самостійно за згодою сторін на всі товари, крім тих, щодо яких здійснюється державне регулювання цін.

Встановлено, що відповідно до Постанови Київського Апеляційного адміністративного суду від 31.05.2011 р. було встановлено безпідставність висновків порушення Фірмою «Т.М.М.» - ТОВ вимог Розпорядження Київської міської державної адміністрації № 748 від 19.05.2000 р. «Про встановлення розмірів тарифів та послуг з утримання будинків та прибудинкових територій в м. Києві» із змінами та доповненням, внесеними Розпорядження виконавчого органу КМР (Київської міської державної адміністрації) від 30.05.2007 р. № 641 «Про впорядкування розмірів тарифів та послуг з утримання будинків та прибудинкових територій» (а.с. 120-122).

Судом встановлено, що ухвалою Вищого Адміністративного суду України від 25.10.2011 р. зазначена вище Постанова Київського Апеляційного адміністративного суду від 31.05.2011 р. - залишена без змін (а.с. 123-124).

Також, Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 07.11.2012 р. встановлено безпідставність посилань на необґрунтованість тарифів на оплату наданих Фірмою «Т.М.М.» - ТОВ послуг (а.с. 203-206).

Таким чином, суд, відхиляючи посилання представника відповідачки ОСОБА_2 про необґрунтованість тарифів на оплату наданих Фірмою «Т.М.М.» - ТОВ послуг, приймає до уваги наданий позивачем розрахунок заборгованості, яка утворилась за відповідачкою ОСОБА_2 в розмірі 6 689,23 грн. та вважає за необхідним стягнути з останньої вказану заборгованість.

Крім того, суд бере до уваги той факт, що представник відповідачки не заперечував проти факту наявності самої заборгованості, проте, останній не надав суду належного розрахунку заборгованості, який суд міг би взяти до уваги та не спростував наданий позивачем розрахунок.

Згідно ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов'язує, при цьому, відповідно до ст. 322 ЦК України власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускаються.

Згідно ст. 10 Житлового кодексу Української РСР громадяни зобов'язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, додержуватись правил користування жилими приміщеннями.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідачка користуються житлом (отримує послуги щодо утримання будинку та прибудинкової території), отримує комунальні послуги, однак плату за ці послуги в повному обсязі не вносила, всупереч вказаним нормам Закону, а тому вказана вище заборгованість підлгає примусовому стягненню з відповідачки.

Враховуючи наведене вище, суд приходить до висновку, що позивачем вірно проведені нарахування наданих відповідачці комунальних послугах, а тому існуюча заборгованість підлягає стягненню з відповідачки в примусовому порядку, оскільки всупереч ст. 60 ЦПК України представником відповідачки не надано суду належних письмових доказів в обґрунтування своїх заперечень на позов.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 179, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 66, 67 ЖК України, ст.ст. 525, 526 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю заборгованість в розмірі 6 689 грн. 23 коп. та судовий збір в розмірі 214 грн. 60 коп., а всього - 6 903 (шість тисяч дев'ятсот три) грн. 83 коп.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подачі до Святошинського районного суду м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення або отримання копії рішення.

Суддя: