Справа № 2-99/2012
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.03.2012 року Бродівський районний суд Львівської області

в складі: головуючої - судді Бунда А.О.

при секретарі Коцуловській О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Броди цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа державний нотаріус ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування, суд, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся з даним позовом в суд до відповідача, в якому з підстав ст.230 ЦК України просить визнати недійсним договір дарування, за яким ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1, посвідчений 03 грудня 2007 р. ОСОБА_3, нотаріусом Бродівської нотаріальної контори.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, ОСОБА_4 померла 02.01.2011 р. Заповітом від 22.01.2004 р. все майно, яке належатиме їй на день смерті ОСОБА_4 заповіла позивачу, тоді ж всі документи, окрім паспорту та пенсійного посвідчення вона передала позивачу на зберігання. ОСОБА_4 була похилого віку, після смерті сина проживала одна, позивач та його батьки доглядали її, готували їжу, купували ліки, оплачувати комунальні послуги. Оскільки відповідач є медичним працівником і проживає в сусідній з ОСОБА_4 квартирі, вона приходила, щоб зробити уколи чи надати іншу медичну допомогу. Про те, що квартира подарована позивач дізнався в день смерті тітки. Зі змісту договору видно, що квартира належала ОСОБА_4 на підставі дубліката свідоцтва про право власності, хоча всім в родині відомо, що документи на квартиру знаходились у позивача. Відповідач на протязі трьох років тримала в таємниці, від родини позивача сам факт існування договору, що вказує на те, що відповідач мала намір заволодіти квартирою сусідки, використовуючи її безпорадний стан і не дати можливості запобігти її неправомірним діям.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов з підстав наведених у позовній заяві та пояснили, що позивач являється родичем ОСОБА_4 і в силу родинних відносин та того, що він та його батьки допомагали їй, оскільки вона була особою похилого віку, у 2004 році тітка склала заповіт і передала всі документи на квартиру позивачу. Позивач з батьками і надалі доглядали ОСОБА_4 привозили їжу, забезпечували паливом, купували ліки, так як вона зламала ногу та перебувала у безпорадному стані. Відповідачка проживала по сусідству і приходила давати уколи тітці, тому вважають, що відповідачка шляхом обману домоглася укладення договору дарування ОСОБА_4 в її користь. При житті ОСОБА_4 жодного разу не сказала, що подарувала квартиру сусідці. Договір був укладений на підставі дублікатів документів. В той час коли оригінали були і знаходились у позивача. Просять визнати договір дарування недійсним, як таким, що вчинений під впливом обману.

Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала та дала пояснення про те, що жодним чином не впливала на ОСОБА_4 Це була її воля, вона мала добру память і повністю усвідомлювала значення своїх дій. В силу того, що родичі останніх три роки перед її смертю не навідувались до неї, а так як вона була особою похилого віку, то потребувала допомоги постійно, то вона просила відповідачку про допомогу. Відповідачка, бачачи безпорадний стан ОСОБА_4, не могла відмовити їй у допомозі. В квартирі ОСОБА_4 було холодно, треба було заготовляти дрова, постійно змінювати білизну, готувати їсти та прибирати за трьома собаками, які були у ОСОБА_4 Сусідка сама не могла приготувати їсти, попрати і помитися, тому все це допомагала кожен день їй виконувати відповідачка. Діти відповідачки рубали дрова, вона прибирала, готувала їсти, неодноразово викликала лікаря, придбавала ліки, сплачувала за комунальні послуги. Тому ОСОБА_4 за таке відношення до неї вирішила подарувати квартиру. Відповідачка не хотіла від ОСОБА_4 нічого, допомагала чисто по-людськи. Квартиру переоформила після смерті, хоча мала можливість переоформити відразу ж після оформлення договору, це також свідчить, що вона не була зацікавлена у отриманні квартири в дар.

В судовому засіданні третя особа державний нотаріус ОСОБА_3 пояснила, що вона посвідчувала договір дарування квартири. ОСОБА_4 було розяснено зміст договору та наслідки такої угоди, вона особисто його прочитала, оскільки була грамотна і з власної волі, оскільки хотіла укласти саме такий договір, підписала його. Договір був підписаний за викликом по місцю проживання ОСОБА_4 будь-яких причин, які перешкоджали посвідченню цього договору виявлено не було. Документи на підставі, яких був укладений договір відповідали оригіналам, ОСОБА_4 усвідомлювала значення своїх дій, будь-якого тиску не було.

Суд, заслухавши пояснення сторін, третю особу, свідків, зясувавши обставини справи, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Як встановлено судом відповідно до договору дарування квартири від 03.12.2007 р. ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_2 квартиру за адресою м.Броди вул.Пластунів,5/1 в м.Броди Львівської області (а.с.4). Даний факт підтверджений оглянутою в судовому засіданні нотаріальною справою №02-07 том №5 договорів про відчуження квартир та документів, на підставі яких вони посвідчуються за період з 13.09.2007 13.12.2007 р.

Відповідно до ч.1 ст.230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Відповідно до ч.1 ст.229 ЦК України істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обовязків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використати за цільовим призначення.

Відповідно до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не подано, а судом не здобуто жодних доказів того, що ОСОБА_4 під час укладення договору дарування квартири по вул.Пластунів,5/1 в м.Броди діяла під впливом обману зі сторони відповідача ОСОБА_2

Сам факт наявності у позивача заповіту складеного ОСОБА_4 22.01.2004 р. за яким остання все своє майно заповіла ОСОБА_1 (а.с.6) не може бути тією обставиною, яка дала б суду підставу вважати, що договір укладений під впливом обману як і наявність у позивача оригіналів документів на право власності на квартиру.

Повідомлені свідками ОСОБА_5,ОСОБА_6,ОСОБА_7,ОСОБА_8,ОСОБА_9,ОСОБА_10 дані про те, що ОСОБА_2 допомагала ОСОБА_4, так як проживала по сусідству, а остання будучи особою похилого віку, потребувала сторонньої допомоги, щоденно, вказують на те, що у ОСОБА_4 були підстави для укладення договору дарування в користь ОСОБА_2 з якою перебувала в добрих сусідських відносинах та яка підтримувала та здійснювала щоденний догляд, оскільки ОСОБА_4 потребувала такого в силу похилого віку та стану здоровя.

Покази свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 не спростовують того, що ОСОБА_2 доглядала ОСОБА_4 і надавала її постійну допомогу.

Про відсутність умислу у діях ОСОБА_2, як на те вказує позивач, свідчить також те, що вона зареєструвала право власності на квартиру лише після смерті ОСОБА_15, а саме 17.01.2011 р. як про це вказано у витягу про державну реєстрацію прав (а.с.60).

Суд критично оцінює пояснення позивача про те, що договір дарування 03.12.2007 року ОСОБА_4 підписувала внаслідок обману з боку ОСОБА_2, оскільки встановлено, що немає жодних даних про те, що на той час вона не повністю усвідомлювала які дії вчиняла. Під час підписання договору їй було розяснено наслідки укладення такої угоди. Відсутні дані також про те, що після укладення договору дарування і до дня смерті ОСОБА_4 зверталася у правоохоронні органи із заявами щодо обмеження її прав та свобод.

В свою чергу договір дарування від 03.12.2007 р., укладений в письмовій формі, нотаріально посвідчений, спрямований на реальне настання правових наслідків володіння нерухомістю, відповідав внутрішній волі сторін і ОСОБА_4 мала намір укласти саме договір дарування квартири, вона усвідомлювала та розуміла значення та наслідки укладеного договору. В даному випадку договір дарування вчинявся у вигляді складання спеціального письмового документа та факт складання документа посвідчувався нотаріусом. При оформленні договору, нотаріус пересвідчилася в законності його умов, цілях, встановила істинну волю сторін договору.

За таких обставин, суд вважає не доведеним факт обману з боку відповідачки при укладенні договору дарування квартири по вул.Пластунів,5/1 в м.Броди Львівської області, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі ст.230 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», керуючись ст.ст. 8,10,11,60,209,212,213,214,215,218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа державний нотаріус ОСОБА_3 про визнання недійсним договору дарування відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Бродівський районний суд Львівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_16