Справа № 22-ц-1107/12 Головуючий у 1 інстанції: Грищук В. О.
Провадження № 22-ц/1390/1107/12 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Д. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Монастирецького Д.І.,

суддів: Зубарєвої К.П., Бакуса В.Я.,

секретаря Мариняк О.І.,

з участю ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на додаткове рішення Залізничного районного суду м. Львова від 30 вересня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, ЛКП Залізничнетеплоенерго, ЛКП Новепро перерахунок платежів за комунальні послуги, відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним додатковим рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 30 вересня 2011 року в задоволенні заяви про стягнення судових витрат по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради, ЛКП Залізничнетеплоенерго, ЛКП Новепро перерахунок платежів за комунальні послуги відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_3

В апеляційній скарзі зазначає, що суд неправомірно відмовив додатковим рішенням у задоволенні заяви про стягнення судових витрат, при цьому не взяв до уваги платіжні документи, які підтверджували оплату за користування послугами адвокатів.

Просить додаткове рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове - про задоволення позовних вимог у повному обсязі по відшкодуванню коштів на адвокатські послуги.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_2, ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, межі та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Відповідно до статті 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню, майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про судові витрати. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачі востаннє уточнили свої вимоги 18 листопада 2010 року, просили задовольнити їхні попередні вимоги та стягнути з відповідачів понесені ними усі судові витрати, при цьому подали суду квитанції до прибуткових касових ордерів про оплату ними у жовтні та грудні 2006 року адвокату ОСОБА_5, відповідно 50, 25 і 25 гривень, за: юридичну консультацію, адвокатський запит, клопотання до суду (т. 2, а.с. 219-220, 221).

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 29 листопада 2010 року вищезазначений позов задоволено. Зобовязано ЛКП Новепровести перерахунок платежів за послуги з утримання будинків та прибудинкової території ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з жовтня 2005 року відповідно до розпорядження голови Львівської обласної державної адміністрації № 455 від 20 травня 2003 року зі змінами від 10.12.2004 року № 1017 та рішення виконавчого комітету Львівської міської ради № 484 від 06.06.2003 року Про плату за користування житлом (квартирну плату) та утримання житла для населення у м. Львові.

Зобовязано ЛКП Новепровести перерахунок платежів за комунальні послуги ОСОБА_2, ОСОБА_3 з квітня 2005 року по квітень 2008 року відповідно до фактично наданих послуг.

Стягнуто з ЛКП Нове в користь ОСОБА_2 1000 грн., ОСОБА_3 1000 грн., ОСОБА_4 1000 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з ЛКП Нове в користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 8,50 грн. сплаченого державного мита та в користь держави 142,5 грн. судових витрат по справі.

В решті позовних вимог відмовлено.

З даного рішення вбачається, що задовольняючи частково позов ОСОБА_3, районний суд у своєму рішенні від 29 листопада 2010 року чітко зазначив про стягнення з відповідача ЛКП Новев користь позивача судових витрат по справі, та стягнув в їх користь 8,50 грн. державного мита. В решті позовних вимог відмовив (т. 2, а.с. 232-233). Наведене свідчить, що судом вирішено питання про судові витрати.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 2 червня 2011 року апеляційну скаргу ОСОБА_3, у якій ставилось питання і про стягнення судових витрат у повному обсязі 700 грн. відхилено, дане рішення залишено без змін.

У червні 2011 року ОСОБА_3 звернулися до Залізничного районного суду міста Львова про видачу виконавчих листів згідно ухвали Апеляційного суду Львівської області від 2 червня 2011 року по даній справі (т. 3, а.с. 37, 41, 44, 47).

Проте, 1 липня 2011 року ОСОБА_3 звернулися з заявою на імя голови Залізничного районного суду міста Львова про те, що судами першої та апеляційної інстанції у судові витрати помилково не включені адвокатські послуги, хоча копії відповідних квитанцій ними до суду були подані, та просили надати вказівку включити їм дані витрати у виконавчі листи чи лист для стягнення їх у судовому порядку з організації відповідача ЛКП Нове, додавши до заяви квитанції до прибуткових касових ордерів про оплату ними в жовтні та грудні 2006 року адвокату ОСОБА_5, відповідно 50, 25 і 25 гривень, за: юридичну консультацію, адвокатський запит, клопотання до суду, а також 19 лютого 2009 року та 22 грудня 2010 року, відповідно 100 і 500 гривень за правову допомогу та підготовку і складення апеляційної скарги (т. 3, а.с. 49, 50).

Таку ж заяву, з аналогічними додатками, на імя голови суду, з проханням виписати виконавчий лист на усі судові витрати, оскільки виконавчий лист виписаний без витрат на адвокатські послуги, ОСОБА_3 подали 20 липня 2011 року (т. 3, а.с. 51, 52).

Наведене свідчить, що ОСОБА_3 не зверталися до районного суду з заявами про ухвалення додаткового рішення, однак, в додатковому рішенні зазначено, що позивачі звернулись з заявою про стягнення судових витрат по справі, оскільки при ухваленні рішення по справі не вирішено питання про судові витрати, що не відповідає дійсності.

Про те, що питання судових витрат вирішено районним судом 29 листопада 2010 року, зазначено і в оскаржуваному додатковому рішенні районного суду від 30 вересня 2011 року (т. 3, а.с. 54).

За таких обставин, у суду першої інстанції були відсутні законні підстави ухвалювати з цього приводу додаткове рішення.

Згідно ч. 1 п. 2 ст. 205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у звязку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Зважаючи на вищенаведене та приймаючи до уваги, що рішення Залізничного районного суду м. Львова від 29 листопада 2010 року набрало законної сили 2 червня 2011 року, ним вирішені питання про судові витрати, позивачі не звертались до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, - оскаржуване додаткове рішення районного суду від 30 вересня 2011 року підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі за заявою ОСОБА_3. З цих же підстав не підлягає до задоволення і апеляційна скарга.

Що стосується заяви позивачів у частині надання головою Залізничного районного суду м. Львова вказівки включити їм оплачених адвокату 500 гривень за підготовку і складення апеляційної скарги у виконавчі листи чи лист для стягнення їх у судовому порядку з організації відповідача ЛКП Нове, то така, виходячи з її змісту, не підлягає розгляду судом першої інстанції в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч. 1 п. 4, 310 ч. 1, 313, 314 ч. 1 п. 3, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Додаткове рішення Залізничного районного суду м. Львова від 30 вересня 2011 року скасувати, провадження у справі за заявою ОСОБА_3 закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Монастирецький Д.І.

Судді: Зубарєва К.П.

ОСОБА_6