Справа № 2-806/12
РІШЕННЯ

іменем України

17 квітня 2012 року Дніпровський районний
суд м.Дніпродзержинська
Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді Байбара Г.А.,

при секретарі Смоляр Ю.О.,

розглянувши у судовому засіданні в
залі суду цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
аліментів на утримання неповнолітньої
дитини, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом про стягнення з ОСОБА_2 на її
користь аліменти на утримання сина
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4
частини всіх видів заробітку (доходу),
але не менше 30% прожиткового мінімуму
на дитину відповідного віку,
щомісячно, починаючи з дня звернення до
суду до досягнення дитиною віку
повноліття.

На обґрунтування позовних вимог
зазначила, що від сумісного
подружнього життя з відповідачем у них
є неповнолітній син ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Матеріальної допомоги на
утримання сина відповідач в
добровільному порядку не надає. Їй
складно одній нести всі витрати на
утримання та забезпечення сина всім
необхідним. Вона не працює, знаходиться
у відпустці по догляду за дитиною.
Вважає, що відповідач також
зобов'язаний піклуватися про їхню
дитину і підтримувати її матеріально.

Позивачка в судове засідання не
з'явилася, надала суду заяву про
розгляд справи за її відсутності, позов
підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не
з'явився, надав суду заяву про розгляд
справи за його відсутністю.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що
відповідно ч.2 ст.158 ЦПК України рішення
у справі можливо постановити у
судовому засіданні без участі сторін.

Вивчивши матеріали справи та
дослідивши письмові докази справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що 24
липня 2004 року сторони зареєстрували
шлюб у відділі РАЦС Дніпровського
районного управління юстиції
м.Дніпродзержинська Дніпропетровської
області, що підтверджується свідоцтвом
про реєстрацію шлюбу та зроблено
актовий запис № 328 /а.с.5/. Згідно
рішення Дніпровського районного суду
м.Дніпродзержинська від 13 грудня 2010
року шлю між сторонами розірвано /а.с.6/.

Мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що
підтверджується свідоцтвом про його
народження /а.с.4/, який згідно тверджень
позивачки проживає з нею.

В заявленому позові позивачка
стверджує, що матеріальну допомогу на
утримання дитини відповідач не надає.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу
України, батьки зобов'язані утримувати
дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ст. 182 Сімейного кодексу
України, при визначенні розміру
аліментів суд враховує: стан здоров'я
та матеріальне становище дитини; стан
здоров'я та матеріальне становище
платника аліментів; наявність у
платника аліментів інших дітей,
непрацездатних чоловіка, дружини,
батьків, дочки, сина; інші обставини, що
мають істотне значення. Мінімальний
розмір аліментів на одну дитину не може
бути меншим, ніж 30 відсотків
прожиткового мінімуму для дитини
відповідного віку, за винятком
випадків, передбачених ст. 184 цього
Кодексу.

Згідно ст. 183 ч.1 СК України, частка
заробітку (доходу) матері, батька, яка
буде стягуватися як аліменти на
дитину, визначається судом.

Суд вважає, що відповідач
зобов'язаний надавати допомогу своєму
синові до досягнення ним віку
повноліття.

Керуючись ст. 10, 60, 84, 88, 174, 212-215 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про стягнення аліментів на
утримання неповнолітньої дитини.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2,
уродженця м.Дніпродзержинська
Дніпропетровської області,
проживаючого АДРЕСА_1, на користь
ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі 1/4
частини всіх видів заробітку (доходу),
але не менше 30% прожиткового мінімуму
на дитину відповідного віку, щомісячно,
починаючи з 21.02.2012 року до досягнення
дитиною повнолітнього віку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір по справі в сумі 214,60
гривна.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення
в частині суми місячного платежу
допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Дніпропетровської області шляхом
подачі протягом десяти днів з дня його
проголошення (отримання) апеляційної
скарги через суд першої інстанції, що
його ухвалив.

Суддя:
Г.А. Байбара