Справа № 0532/1135/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

17.04.2012 Ленінський районний суд м.
Донецька в складі:

головуючого судді: Хмельницькоі Л.І.

при секретарі: Богоявленської А.С.

за участю представника позивача:
ОСОБА_1

за участю відповідача: ОСОБА_2

розглянувши у судовому засіданні в м.
Донецьку цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання
договору довічного утримання,
визнання права власності, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом
до відповідача про розірвання
договору довічного утримання та
визнання права власності. В
обгрунтування позову зазначив, що 27
серпня 2010 року між ним та відповідачем
був укладений договір довічного
утримання, посвідчений приватним
нотаріусом Донецького міського
нотаріального округу ОСОБА_4 У
відповідності до умов договору він
передає у власність відповідача
належну йому однокімнатну квартиру
АДРЕСА_1 в Ленінському районі м.
Донецька, а відповідач взяв на себе
обов*язки забезпечувати його догляд та
утримання довічно, а саме: матеріальне
забезпечення, яке щомісячно має
надаватися в сумі 500 грн., забезпечити
житлом шляхом збереження за ним права
безоплатного довічного проживання у
квартирі з правом користуватися всіма
приміщеннями в ній; забезпечення
щоденним триразовим калорійним
харчуванням, вартість продуктів
складає 300грн.на місяць; надання
побутових послуг на суму 100 грн. в
місяць; забезпечення належними
лікувальними засобами на підставі
виданих лікарем рецептів на сумі 100
грн. на місяць, чи 1200 грн. на рік. Після
укладання договору відповідач не
приступав до виконання своїх
обов*язків, а починаючі з осені 2011 року
став наполягати на його переселенні в
інше житло. Він мешкає у квартирі разом
зі своєю матір*ю ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1,
яка також потребує догляду. Замість
відповідача нагляд за ним та його
матір*ю здійснює сусідка з кв. 77 того ж
будинку –ОСОБА_6, яка надає їм побутові
послуги. 07.04.2010 року він переніс інфаркт
міокарда, знаходився на стаціонарному
лікуванні в міській лікарні № 23 м.
Донецьку, потребує постійного
медичного догляду. За весь час
існування договору відповідач
декілька разів навідував його з метою
позичити кошти та висловити намір щодо
його переселення. На його прохання
виконувати умови договору позивач не
відреагував, він звертався до
відповідача письмово з проханням
розірвати договір в добровільному
порядку, але 03.02.2012 року відповідач
прийшов до нього та висловив своє
небажання розірвати договір у
добровільному порядку, у зв*язку з чим
позивач вимушений був звернутися до
суду з позовом..

До судового засідання позивач не
з*явився, надіслав до суду заяву з
проханням слухати справу у його
відсутність за участю представника
ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в
повному обсязі.

Представник позивача за
довіреністю в судовому засіданні
підтримала позовні вимоги, просила
розірвати договір довічного утримання,
укладений 27.08.2010 року між позивачем та
відповідачем з причини невиконання
відповідачем своїх обов*язків за
договором, та визнати за позивачем
право власності на однокімнатну
квартиру АДРЕСА_1 в Ленінському районі
м. Донецька, яка за договором довічного
утримання перейшла у власність
відповідача.

Відповідач в судовому
засіданні позовні вимоги визнав в
повному обсязі, та пояснив, що
укладаючи договір довічного утримання
з позивачем, він мав намір виконувати
його належним чином, на його виконання
неодноразово давав позивачу гроші
щомісячно, але розписок з нього не брав,
та коли це було не пам*ятає, ніяких
інших умов договору він дійсно не
виконував, тому не заперечує проти
розірвання договору та визнання права
власності на квартиру за позивачем.

Суд, заслухавши
представника позивача, відповідача,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позовні вимоги підлягають
задоволенню.

Судом встановлено, що між позивачем та
відповідачем 27.08.2010 року укладений
договір довічного утримання (а.с7-8),
який був посвідчений приватним
Донецького міського нотаріального
округу ОСОБА_4 - реєстр № 3070. Відповідно
до умов договору позивач передає
відповідачу належну йому на праві
власності

квартиру
АДРЕСА_2. Відповідач, відповідно до умов
договору, повинен був забезпечити
позивачу довічне утримання, яке
складається з матеріального
забезпечення, яке щомісячно має
надаватися в сумі 500 грн., забезпечиння
житлом шляхом збереження за позивачем
права безоплатного довічного
проживання у квартирі з правом
користуватися всіма приміщеннями в
ній; забезпечення щоденним триразовим
калорійним харчуванням, вартість
продуктів складає 300грн.на місяць;
надання побутових послуг на суму 100
грн. в місяць; забезпечення належними
лікувальними засобами на підставі
виданих лікарем рецептів на сумі 100
грн. на місяць, чи 1200 грн. на рік.

Вказаний договір позивач уклав,
сподіваючись на постійний догляд з
боку відповідача.

Згідно п.3.1.2. договору довічного
утримання відчужувач (позивач) має
право вимагати розірвання договору у
разі невиконання або неналежного
виконання набувачем (відповідачем)
своїх обов”язків за договором.

У відповідності до ст.. 755 ЦК України
договір довічного утримання може бути
розірваний за рішенням суду в тому
числі на вимогу відчужувача у разі
невиконання або неналежного виконання
набувачем своїх обов*язків , незалежно
від його вини.

Як пояснила в судовому засіданні
представник позивача, допомога з боку
відповідача позивачу не наддається.
Після перенесеного ним 07.04.2010 року
інфаркту міокарду та тривалого
стаціонарного лікування, він потребує
постійного догляду та лікування, крім
того, з позивачем мешкає його мати,
ІНФОРМАЦІЯ_2, яка також потребує
постійного стороннього догляду.
Відповідач не надає позивачу ніякої
допомоги, цього факту він не заперечує,
позовні вимоги визнав в повному обсязі,
не заперечував того, що не виконує
умови договору належним чином. Крім
того, суд не може прийняти до уваги
ствердження відповідача про те, що на
виконання договору довічного
утримання він неодноразово передавав
позивачу гроші, оскільки, як пояснив
сам відповідач в судовому засіданні,
він не може надати підтверджень цього
факту.

Таким чином, як встановлено в судовому
засіданні, відповідач, як сторона-
набувач за договором довічного
утримання, не виконував його умов.

У відповідності до ст.. 756 ЦК України у
разі розірвання договору довічного
утримання (догляду) у зв*язку з
невиконанням або неналежним
виконанням набувачем обов*язиків за
договором, відчужував набуває право
власності на майно, яке було ним
передане, і має право вимагати його
повернення. У цьому разі витрати,
зроблені набувачем на утримання та
(або) догляд відчужувача, не підлягають
поверненню.

У зв*язку з викладеним, суд вважає за
необхідне розірвати договір довічного
утримання, укладений між позивачем та
відповідачем та визнати за позивачем
право власності на передану за
договором відповідачу квартиру
АДРЕСА_3 в Ленінському районі м.
Донецька.

Керуючись ст. ст. 755, 756 ч.1 ЦК України,
на підставі ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215 ЦПК
України, суд-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання
договору довічного утримання та
визнання права власності,
задовольнити.

Розірвати договір довічного
утримання, укладений 27 серпня 2010 року
між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, посвідчений
приватним нотаріусом Донецького
міського нотаріального округу ОСОБА_4
р-р 3071.

Привести сторони за договором до
первопочаткового стану.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на
квартиру АДРЕСА_1 в Ленінському районі
м. Донецька.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Донецької області через суд
першої інстанції в 10-денний строк з дня
його проголошення .

Суддя:

Л. І. Хмельницька