Справа № 2-7398/11 Головуючий у 1
інстанції:Грушицький А.І. Провадження
№ 22-ц/0390/536/2012 Категорія:42 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2012 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Здрилюк О І

суддів - Стрільчука В.А., Карпук А.К.,

при секретарі Масляній С.В.,

з участю позивача - ОСОБА_1,

пр-ка позивача - ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Луцьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, третя особа на стороні
відповідача, яка не заявляє
самостійних вимог щодо предмета спору -
Сектор громадянства і реєстрації
фізичних осіб Луцького районного
відділу управління Міністерства
внутрішніх справ України у Волинській
області, про усунення перешкод у
здійсненні права власності шляхом
виселення та зняття з реєстраційного
обліку за апеляційною скаргою позивача
ОСОБА_1 на рішення Луцького
міськрайонного суду від 18 січня 2012
року,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Луцького міськрайонного суду
від 18 січня 2012 року в позові ОСОБА_1 у
даній справі відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить
скасувати це рішення та ухвалити нове -
про задоволення позову.

Вважає, що судом допущено неповне
з'ясування обставин, що мають значення
для справи та невідповідність
висновків суду обставинам справи.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 на праві власності належить
жилий будинок АДРЕСА_1. В даному будинку
зареєстрований та проживає відповідач
ОСОБА_3, котрий вселився туди як член
сім'ї позивача - чоловік його дочки,
шлюб між якими на даний час розірвано.

Оскільки позивачем не доведено тієї
обставини, що відповідач робить
неможливим спільне проживання в
будинку для нього та членів його сім'ї,
то й відсутні підстави для його
виселення на підставі ст.116 ч.1 ЖК
України.

Заслухавши осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши матеріали справи,
доводи апеляційної скарги, законність
і обґрунтованість рішення суду,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає
відхиленню, а рішення суду - залишенню
без змін з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст.156 ЖК
України члени сім'ї власника жилого
будинку (квартири), які проживають
разом з ним у будинку (квартирі), що йому
належить, користуються жилим
приміщенням нарівні з власником
будинку (квартири), якщо при їх вселенні
не було іншої угоди про порядок
користування цим приміщенням.

Із свідоцтва про право власності
від 27.03.2007 року, виданого на підставі
рішення виконкому Романівської
сільської ради від 22.02.2007 року
вбачається, що позивач являється
власником будинку АДРЕСА_1 (а.с.10). Із
копії будинкової книги вбачається, що
відповідач ОСОБА_3 зареєстрований у
даному будинку (а.с.12-15).

Відповідно до вимог ст.157 ЖК
України членів сім'ї власника жилого
будинку (квартири) може бути виселено у
випадках, передбачених частиною першою
статті 116 цього Кодексу.

А згідно ч.1 ст.116 ЖК України, якщо
наймач, члени його сім'ї або інші особи,
які проживають разом з ним,
систематично руйнують чи псують жиле
приміщення, або використовують його не
за призначенням, або систематичним
порушенням правил співжиття роблять
неможливим для інших проживання із
ними в одній квартирі чи в одному
будинку, а заходи запобігання і
громадського впливу виявились
безрезультатними, виселення винних на
вимогу наймодавця або інших
заінтересованих осіб провадиться без
надання іншого жилого приміщення.

Згідно ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватись на
припущеннях.

Як судом першої інстанції, так і в
апеляційному суді встановлено, що між
сторонами існують неприязні відносини,
особливо з 2010 року - після розірвання
шлюбу відповідача з дочкою позивача,
внаслідок чого між ними виникають
сварки, в ході яких фактично і позивач,
і відповідач порушують громадський
порядок. Фактів тривалої
антигромадської поведінки зі сторони
відповідача не встановлено.

Із оглянутих судом відмовних
матеріалів Луцького РВВС та
відповідних адміністративних справ
Луцького містькрайсуду за 2011 рік
вбачається, що сварки, з приводу яких
викликався дільничий інспектор,
виникали між сторонами з приводу
користування газом та електроенергією,
за які відповідач не несе ніяких
витрат. Ініціатором цих сварок
фактично виступав не відповідач, а
позивач, який своїми діями (виключення
світла, належного відповідачу
холодильника, газу в плиті під час
нагрівання води відповідачем)
провокував початок сварки.

Разом з тим, захистити своє право щодо
відшкодування витрат за
житлово-комунальні послуги позивач не
позбавлений шляхом пред'явлення до
відповідача відповідного позову про
примусове стягнення таких коштів.

Крім того, позивач, вимагаючи вирішити
спір в тому числі і на підставі ст.391 ЦК
України, не довів, що відповідач чинить
йому перешкоди у здійсненні ним права
користування та розпорядження спірним
будинком.

Враховуючи наведені обставини, колегія
суддів приходить до висновку, що судом
першої інстанції на підставі
встановлених в судовому засіданні
фактів, що підтверджуються належними
доказами, правильно визначено
правовідносини між сторонами і
застосовано норми матеріального права,
що регулюють ці правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду.

Рішення ухвалене з додержанням норм
матеріального та процесуального права
і підстав для його скасування не
вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1
відхилити, а рішення Луцького
міськрайонного суду від 18 січня 2012 року
в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий

Судді