Справа №2-5121 Суддя-доповідач - Таран
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2012 року м.Суми

Колегія суддів з розгляду справ цивільного судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого - Таран С.А.,

суддів Білецького О.М., Семеній Л.І. ,

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 травня 2012 року

у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Сумської міської ради, третя особа Управління земельних ресурсів Сумської міської ради

про визнання рішення частково недійсним та про визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 травня 2012 року в задоволенні позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 про скасування рішення Сумської міської ради від 29 квітня 2010 року № 3684 МР в частині передачі їм у приватну власність земельної ділянки площею 0,1000 га. за адресою м. Суми, вул. Рубіжна, 2, визнання недійсними державних актів про право власності на земельну ділянку серії ВП № 236890, виданого на ім`я ОСОБА_1 і державного акту серії ВП № 23891, виданого на ім`я ОСОБА_2 відмовлено за необгрунтованістю.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального і процесуального права, просять рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Вказують, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом їм належало по ? частині домоволодіння № 2 по вул. Рубіжній в м. Суми. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми було проведено реальний розподіл домоволодіння, а в 2010 року, вони звернулись до Сумської міської ради із заявами про передачу їм у приватну власність земельної ділянки на якій розташоване домоволодіння, а рішенням СМП від 29 квітня 2010 року земельна ділянка їм була передана у приватну власність, але тільки 01000 га.

Заслухавши пояснення апелянта , їх представника, дослідивши матеріали справи та перевіривши рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції і вбачається з матеріалів справи, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належало ? частини домоволодіння № 2 по вул. Рубіжній в м. Суми кожній.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 26 лютого 2009 року, успадкований позивачами будинок за вищевказаною адресою було реально розподілено між ними в наступних долях: ОСОБА_2 виділено 777/1000 частин будинку, а ОСОБА_1 223/1000 його частини, а також встановлено порядок користування земельною ділянкою, з виділення кожній з них по 908 кв. м. Рішенням СМР від 29 квітня 2010 року № 3684 МР земельна ділянка була передана їм в приватну власність, але тільки 0, 1000 га., тобто по 0, 500 га. кожній з позивачок для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. На підставі вищезазначеного рішення СМР ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були видані державні акти на право власності на земельну ділянку по вул. Рубіжна,2 в м. Суми. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 07 квітня 2011 року було припинено право спільної часткової власності між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на будинок № 2 по вул. Рубіжній в м. Суми.

Правильно встановивши вказані обставини на підставі належним чином досліджених і оцінених доказів, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 за їх безпідставністю.

Відповідно ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об'єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Передача земельних ділянок безоплатно у власність громадян у межах норм, визначених цим Кодексом, провадиться один раз по кожному виду використання. Надання у користування земельної ділянки, що перебуває у власності або у користуванні, провадиться лише після вилучення (викупу) її в порядку, передбаченому цим Кодексом.

З матеріалів справи вбачається , що 20.07. 2007 року позивачі зверталися до голові Сумської міської ради з заявою про передачу ім. у спільну часткову власність безоплатно земельної ділянки для будівництва та обслуговування будинку, господарських будівель і споруд за адресою м. Суми вул. Рубіжна № 2 площею 0,1000га.( а.с.33) Одночасно вони зверталися з заявою про надання їм земельної ділянки для садівництва в розмірі 0,0823 га. ( а.с. 34)

Рішенням Сумської міської ради від 29 квітня 2010року передано в спільну часткову власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку , господарських будівель та споруд ОСОБА_2 та ОСОБА_1 по ? частині від 0,1000га.( а.с. 37-38) Рішення про виділення чи відмову в виділення земельної ділянки за заявами апелянтів для садівництва не приймалося.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як на підставу порушення своїх прав позивачки посилаються на незаконність рішення СМР від 23 квітня 2010 року № 3684 МР в частині передачі їм у приватну власність земельної ділянки площею 0, 1000 га., однак суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що винесення рішення СМР від 29 квітня 2010 року в частині передачі позивачкам у приватну власність зазначену земельну ділянку було законним.

Крім того, це було підтверджено і самими позивачками.

Посилання апелянтів на те, що їх батьки користувались вказаною земельною ділянкою, а при передачі земельної ділянки вони просили, щоб їм була передана у приватну власність земельна ділянка по 908 кв. м. кожній, а тому їм повинні передати у приватну власність 908 кв.м. кожній є безпідставними і обґрунтовано спростовані в рішенні суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що при виділенні окремих обєктів позивачки не мають можливості в повній мірі користуватися належними частками земельної ділянки є необґрунтованими.

Державний акт на право власності на земельну ділянку є правовстановлюючим документом, який видається на підставі рішення відповідного органу місцевого самоврядування.

Оскільки захист прав громадян на земельну ділянку здійснюється шляхом визнання недійсним рішення органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, то визнання недійсним державного акту на право приватної власності на землю без визнання недійсним рішення, на підставі якого видано цей державний акт, є порушенням закону.

Тому на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що, державні акти на право власності на земельну ділянку видавались на підставі рішення СМР від 29 квітня 2010 року № 3684 МР, яке на час його винесення було законним.

Той факт , що в обох державних актах, виданих кожному з позивачів на одну земельну ділянку площею 0,1000га на зазначено ,що вона перебуває у спільній частковій власності та не вказано П.І.Б. іншого співвласника, також не може бути підставою для визнання цих державних актів недійсними. Ці недоліки не впливають на обсяг прав та обовязків обох співвласників і можуть бути усуненні органом уповноваженим на видачу державних актів на землю.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду також не спростовують.

Таким чином, рішення суду першої інстанції постановлене з дотриманням норм матеріального і процесуального права, є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 315, ЦПК України, колегія суддів

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 25 травня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: