Справа № 2-3293/2011р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.07.2012

року ТЕРНІВСКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. КРИВОГО РОГУ

У СКЛАДІ: головуючого, судді Тарасенко О.В.

При секретарі - Карнаух В.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі у відповідності з ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксації судового процесу технічними засобами, справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно, набуте у шлюбі, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно, набуте у шлюбі.

В обґрунтування позову вказала, що 09 червня 2001 року, між нею та ОСОБА_2 було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження.

В жовтні 2002 року вона та відповідач придбали квартиру АДРЕСА_1. За домовленістю із відповідачем, нотаріальне оформлення купівлі квартири було проведено на його ім'я, що підтверджується договором купівлі-продажу вказаної квартири, який знаходиться справах приватного нотаріуса - Кириєнко, про витребування копії якого вона має на заявити клопотання при судовому розгляді справи.

Відповідно до положення, чинної на той час, ч. 1 ст. 22 Кодексу про шлюб та сімю України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власні Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Відповідно до ст. 370 ЦК України, частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду, тобто ідеальні частки, належні їй та відповідачу у праві власності на вище вказану квартиру, складають по 1/2 частці.

12 липня 2006 року шлюб із відповідачем було розірвано. Після розірвання шлюбу вони разом з відповідачем домовились, що добре поділимо належну ним квартиру, однак він під різними приводами відкладав цей поділ до початку 2011 року, після чого взагалі відмовився ділити квартиру, заявивши, що вона належить особисто йому.

За наведених вище обставин вона позбавлена можливості реалізації своїх повноважень як власника квартири, щодо вільного володіння користування та розпорядження своїм майном. Просить визнати за нею право власності на ? частину квартири АДРЕСА_2.

Представник позивача звернувся до суду с заявою про підтримку позову та розгляд справи у його відсутність.

Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.06.2001 року (а.с.4), який було розірвано 12.07.2006 року (а.с.5).

Під час шлюбу 07.10.2002 року сторонами було придбано квартиру АДРЕСА_2 (а.с.19,25)..

Відповідно до положення, чинної на той час, ч. 1 ст. 22 Кодексу про шлюб та сімю України, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власні Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Статтею ст. 370 ЦК України, встановлено, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду, тому суд вважає необхідним визнати право власності на ? частину квартири АДРЕСА_2, яка є спільною сумісною власністю, за ОСОБА_1

На підставі ст. 22 КпШС України (1969 р.), ст. 370 ЦК України, керуючись ст.ст.10,11,60,88,197,212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно, набуте у шлюбі задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартир № 58 будинку 64 по вул.. А. Головка у м. Кривому Розі.

Заочне рішення може бути переглянуто судом , який ухвалив це рішення, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

СУДДЯ: