Справа
№2-216
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2012 року Новоазовський
районний суд Донецької області у
складі:

судді

Кацаренко І.О.

при
секретарі

Андріановій Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті
Новоазовську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права власності на жилий будинок з
господарськими спорудами до нього,

в с т а н о в и в :

02 лютого 2012 року позивач звернулася до
суду з зазначеним позовом до
відповідача, відзначаючи, що 30
листопада 2001 року вона у ОСОБА_2
придбала за договором купівлі-продажу
за 18223 грн. жилий будинок з
господарськими спорудами до нього по
вул.Будьонного,35 у м.Новоазовську
Донецької області.

Зазначений договір був
посвідчений Азовською універсальною
товарною біржею згідно біржового
контракту НР-010. Пункт 14 біржового
контракту передбачав, що угоди
купівлі-продажу, що посвідчуються на
біржі, у відповідності до ст.15 Закону
України «Про товарну
біржу»нотаріального посвідчення не
потребують. На будинок вона має
технічний паспорт, домову книгу,
постійно проживає та зареєстрована у
ньому, у березні 2004 року вона отримала
державний акт на право приватної
власності на землю.

Вона, позивач, при зверненні до КП «БТІ
Новоазовського району»з приводу
реєстрації у придбаному будинку своєї
дочки і зятя дізналася, що у
відповідності до ст.220 ЦК України
договір купівлі-продажу жилої
нерухомості підлягає оформленню в
нотаріальному порядку, а тому договір
купівлі-продажу будинку, оформлений
біржовою угодою, не відповідає вимогам
чинного законодавства і не є при
нотаріальному оформленні договору
відчуження правовстановлюючим
документом.

Оскільки сторонами договору
купівлі-продажу жилого будинку всі
умови договору були виконані, договір
був зареєстрований у Новоазовському
БТІ, колишній власник жилого будинку до
неї не має будь-яких претензій, просила
винести рішення, яким визнати за нею,
ОСОБА_1, право власності на придбаний
жилий будинок і господарські споруди
до нього.

У судове засідання сторони
надали письмові заяви, в яких просили
справу розглянути за їх відсутності.
Позивач просила задовольнити її
позовні вимоги з зазначених у позові
підстав, відповідач не заперечував
проти задоволення позову (а.с.25-26).

Суд, з'ясувавши міркування
сторін щодо позову, дослідивши
письмові матеріали справи, вважає
позов доведеним і таким, що підлягає
задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається із змісту ст.328 ЦК
України, право власності набувається
на підставах, що не заборонені законом,
зокрема із правочинів. Право власності
вважається набутим правомірно, якщо
інше прямо не випливає із закону або
незаконність набуття права власності
не встановлена судом.

Судом встановлено, що
позивач 30.11.2001 року придбала у ОСОБА_2
жилий будинок з належними до нього
господарським спорудами по
вул.Будьонного,35 у м.Новоазовську, а
25.03.2004 року отримала Державний акт на
право власності на земельну ділянку
площею 0,0900 га за цією ж адресою, яка
виділена для обслуговування жилого
будинку та господарських споруд, що
підтверджується копіями біржового
контракту НР-010 від 30.11.2001 року і
Державного акту на право власності на
земельну ділянку серії ДН №049330 від
25.03.2004 року (а.с.7;24).

Проте, у відповідності зі ст.227 ЦК
Української РСР (в редакції 1963 року),
який діяв на момент виникнення
правовідносин, зазначений вид договору
повинен бути оформлений в
нотаріальному порядку.

Згідно ст.203 ЦК України в
новій редакції, волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі;
правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

З копії технічної
документації на зазначений жилий
будинок, виданої КП «Новоазовське
БТІ»30.01.2012 року (а.с.15-23), паспортних
даних позивача на а.с.7, зворот, копії
реєстрайційного посвідчення
Новоазовського БТІ на а.с.6 вбачається,
що позивач володіє, користується і
розпоряджається придбаним жилим
будинком як власник, бо постійно
проживає в цьому будинку, володіє
земельною ділянкою, розташованою по
вул.Будьонного (Гриценка),35 у
м.Новоазовську, яка виділена для
обслуговування жилого будинку і
господарських споруд, на підставі чого
суд приходить до висновку про
задоволення позову ОСОБА_1.

Керуючись ст.ст.60,130,174,197
ч.2,212-215 ЦПК України, ст.227 ЦК Української
РСР в редакції 1963 року, ст.ст.203,219-220,328,376
ч.3 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання права власності на
жилий будинок з господарськими
спорудами до нього задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право
власності на жилий будинок №35
(тридцять п’ять) по вулиці Будьонного
(Гриценка) у місті Новоазовську
Донецької області з господарськими
спорудами до нього.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя