2014/3748/2012
2/2014/1147/2012
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21.12.2012 року м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області
в складі: головуючого судді Бібіка О.В.,
при секретарі: Онацькій В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої дорожньо транспортною пригодою,
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 11 947,28 грн., моральної шкоди у розмірі 8052,72 грн., витрат за проведення експертизи у розмірі 650 грн., судових витрат у розмірі 214,60 гривен.
Крім того, позивач вказує, що внаслідок дорожньо транспортної пригоди йому завдано моральну шкоду, посилаючись на те, що він є літньою людиною, яка потребує профілактичних оглядів лікарями, фактично він виконує догляд за двома малолітніми онуками, а у звязку з неможливістю використовувати автомобіль за призначенням, порушено звичний ритм життя, виникли труднощі у пересуванні до лікарні, навчальних закладів. Крім того, його син ОСОБА_3 є військовим, та у звязку зі специфікою його служби він часто виїжджає у відрядження, але через ремонт автомобіля, проведення експертизи використовувати автомобіль немає можливості, що спричиняє незручності. Завдану моральну шкоду оцінює в 8 052,72 грн.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, представник позивача ОСОБА_4 у заяві від 14.11.2012 року просив справу розглядати за його відсутності (а.с. 46)
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився, 15.11.2012 року та 07.12.2012 року надав до канцелярії суду письмові заперечення проти позову, в яких викладено ставлення щодо заявлених позовних вимог, які залучені до матеріалів справи (а.с. 49-51, 60)
Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, подав до канцелярії суду заяву, в якій вказав, що підтримує позовні вимоги ОСОБА_1, просив справу розглядати за його відсутності (а.с. 45).
Судове засідання проведено у відповідності до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, так як в судове засідання не прибули всі особи, які беруть участь у справі.
Судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.
24 червня 2012 року о 15 години 05 хвилин на 117 км автодороги Красноперекопськ Сімферополь, ОСОБА_2, керуючи належним йому автомобілем марки «Хундай», номерний знак НОМЕР_1, виконуючи поворот ліворуч з відповідного крайнього положення, на проїзній частині даного напрямку, поза перехрестям, не виконав вимоги дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу», внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем «ЗАЗ» під керуванням ОСОБА_3, що підтверджується копією постанови судді Залізничного районного суду м. Сімферополя АР Крим від 24.07.2012 року (5)
На підставі довіреності, посвідченої 23 вересня 2008 року приватним нотаріусом Феодосійського нотаріального округу АР Крим ОСОБА_5, ОСОБА_1 надав належний на праві особистої власності автомобіль «ЗАЗ» у користування ОСОБА_3 (а.с. 8)
В результаті дорожньо транспортної пригоди автомобіль отримав механічні пошкодження, а саме, деформовано з лівого боку переднє, заднє крило, обидві двері, поріг, переднє бокове скло, передній повторювач повороту, порушено лакофарбове покриття, що підтверджується довідкою інспекції ДАІ м. Сімферополь АР Крим від 24.06.2012 року (а.с. 9)
У відповідності до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену безпеку.
У відповідності до ч. 5 ст. 1187 ЦК України, особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкода була завдана внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
При настанні страхового випадку страховик виплачує страхове відшкодування відповідно до норм чинного законодавства та договору страхування.
Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України від 1 липня 2004 року № 1961-ІV "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон № 1961-ІV), який набрав чинності з 1 січня 2005 року, страховик при настанні страхового випадку відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи відповідно до лімітів відповідальності страховика.
Статтею 9 Закону № 1961-ІV встановлено, що страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування в межах обов'язкового ліміту відповідальності страховика
На момент дорожньо-транспортної пригоди між ОСОБА_6 та ПрАТ « Українська екологічна страхова компанія» діяв договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності від 01 грудня 2011 року із лімітом відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну діями страхувальника 50 тис. грн., франшиза відсутня, тип договору В-1 та забезпеченим транспортним засобом є автомобіль марки «Хундай», номерний знак НОМЕР_1,. (а.с. 52).
Отже, відповідальними за завдані збитки є ПрАТ « Українська екологічна страхова компанія» відповідно до положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в межах, передбачених договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності від 01 грудня 2011 року та ОСОБА_2 відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України в тій частині, що не підлягає відшкодуванню ПрАТ « Українська екологічна страхова компанія» як страховиком.
Доказів про звернення ОСОБА_1 до страховика ПрАТ «Українська екологічна страхова компанія» з вимогою виплатити страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності та відмову страховика у страховому відшкодуванні у розмірі завданої шкоди 2000 грн. позивачем суду не надано.
Відповідно до вимог ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Принцип диспозитивності, визначений в ст.11 ЦПК України, зобовязує суд розглядати цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
У відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог і заперечень.
Таким чином, позивачем не доведено перед судом своїх вимог, у зв»язку з чим суд дійшов висновку про відмову у позові в повному обсязі.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 61, 208, 209, 212, 213, 214, 218, ЦПК України суд,
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити повністю.
Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Бібік О.В.