ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2012 року Ленінський
районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді Бородіної
О.В.

при секретарі
Алімурадовій Т.Я.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні скаргу ОСОБА_1,
зацікавлена особа: Київський відділ
ДВС Харківського МУЮ на дії державного
виконавця, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду зі
скаргою, в якій просить усунути
порушення його прав, яке появляє у дії
постанови відділу Державної
виконавчої служби Київського району м.
Харкова без номеру від 14.01.2003 року за
відсутності виконавчого провадження, а
також визнати недійсною постанову
відділу Державної виконавчої служби
Київського району м. Харкова без номеру
від 14.01.2003 року про накладення арешту на
все майно, що належить ОСОБА_1 та про
заборону здійснення відчуження майна,
що належить ОСОБА_1

Представник заявника до судового
засідання з'явився, вимоги підтримав в
повному обсязі та просив скаргу
задовольнити.

Представник Київського відділу
ДВС Харківського МУЮ до судового
засідання не з'явився, про день та час
слухання справи був повідомлений
належним чином, що підтверджується
рекомендованим повідомленням про
вручення поштового відправлення, про
причини своєї неявки суду не повідомив.

В ході судового розгляду було
встановлено, що постановою від 14.01.2003
року відділом ДВС Київського району м.
Харкова при виконанні виконавчого
листа № 1-424 від 13.09.2002 року, виданого
Ленінським районним судом м. Харкова,
накладено арешт на усе майно, що
належить ОСОБА_1 та заборонено його
відчуження.

В ході виконання вищезазначеної
постанови було сплачено державному
виконавцю вказану суму, після чого
виконавче провадження було закрито у
2003 році.

У 2012 році, заявнику стало відомо, що за 9
років з часу закриття виконавчого
провадження постанова про арешт майна,
винесена 14.01.2003 років, донині не
скасована і діє, про що свідчить витяг з
реєстру заборон відчуження об'єктів
нерухомого майна від 03.05.2012 року (арк.
спр. 2). При цьому арешт на конкретно
визначене майно не накладався, але
наявність цієї постанови у реєстрі є
перешкодою у здійсненні заявником
права власності на майно, набуте їм
після закінчення виконавчого
провадження.

Звернувшись до Київського
відділу ДВС із заявою про скасування
постанови від 14.01.2003 року, ОСОБА_1
отримав відповідь за № 8738 від 17.05.2012
року, де зазначалось, що у Київському
ВДВС виконавчий лист про стягнення з
заявника 1089 грн. 60 коп. на виконанні не
знаходиться і відповідного
виконавчого листа немає. У зв'язку з
цим заява ОСОБА_1 про зняття арешту з
майна залишилася без задоволення з
причини відсутності виконавчого
провадження.

Згідно з повідомленням ГУЮ у
Харківській області № 13491/06-75/6 від
09.07.2012 року Київське районне управління
юстиції у м. Харкові, до складу якого
входив ВДВС Київського районного
управління юстиції, ліквідовано, і
правонаступником його є Харківське
міське управління юстиції, до складу
якого входить Київський відділ ДВС
Харківського МУЮ.

Таким чином, після закінчення
виконавчого провадження постанова про
арешт майна не скасована, а орган, що
виніс цю постанову, вже ліквідовано, а
Київський ВДВС Харківського МУЮ, який
утворено замість ліквідованого органу
виконавчої служби, відмовляється її
скасовувати за заявою ОСОБА_1

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону
України «Про виконавче провадження»,
виконавче провадження підлягає
закінченню у разі фактичного виконання
в повному обсязі рішення згідно з
виконавчим документом.

Згідно з ч. 2 ст. 50 Закону України «Про
виконавче провадження», у разі якщо у
виконавчому провадженні державним
виконавцем накладено арешт на майно
боржника, у постанові про закінчення
виконавчого провадження або
повернення виконавчого документа до
суду або іншого органу, який його видав,
державний виконавець зазначає про
зняття арешту, накладеного на майно
боржника.

Таким чином, судом встановлено, що
постановою відділу ДВС Київського
району м. Харкова від 14.01.2003 року
накладено арешт на усе майно заявника,
але в ході виконання постанови ОСОБА_1
було сплачено державному виконавцю всю
суму, необхідну для закриття
виконавчого. Пізніше заявнику стало
відомо, що постанова про арешт його
майна досі не скасована, що
перешкоджає йому вільно
розпоряджатися майном, у зв'язку з цим
скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 383, 387 ЦПК України, ст.
50 Закону України «Про виконавче
провадження», суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати недійсною постанову відділу
Державної виконавчої служби
Київського району м. Харкова без номеру
від 14.01.2003 року про накладення арешту на
все майно та про заборону здійснення
відчуження майна, що належить ОСОБА_1.

Постанова може бути оскаржена до
Апеляційного суду Харківської області
через Ленінський райсуд м. Харкова
протягом п'яти днів з моменту її
отримання.

Суддя
О.В.Бородіна