Справа № 2-948/11
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2012 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого - судді Федотової В.М.

при секретарі - Ангеловській В.В.

за участю представника позивача Донецького прикордонного загону військової частини № НОМЕР_1 - Лещенко М.Ю., представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Маріуполя цивільну справу за позовом Донецького прикордонного загону військової частини № НОМЕР_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про виселення із займаного службового жилого приміщення, як таких, що втратили зв`язок з організацією, що надала службове жиле приміщення і не мають право користування службовим житловим приміщенням , суд

В С Т А Н О В И В:

Донецький прикордонний загін військова частина № НОМЕР_1 звернувся до суду із позовом в якому просив виселити ОСОБА_1 та його дружину ОСОБА_3 із займаного ними службового жилого приміщення квартири АДРЕСА_1 , як таких , що втратили зв`язок з організацією, що надала службове жиле приміщення і не мають право користування службовим житловим приміщенням.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , позов підтримали, суду надали наступні пояснення. Відповідач ОСОБА_1 з 2003р. проходив військову службу у Донецькому прикордонному загоні, військова частина № НОМЕР_1 , на посаді заступника начальника загону по роботі з особливим складом. У період проходження служби, у зв`язку з виконанням службових обов`язків, відповідачу було надано службове жиле приміщення двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 . Дана квартира була надана на підставі ст. 118, 119 ЖК України, «Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними». Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 08 серпня 2008р. №346-ос, відповідач ОСОБА_1 був звільнений з військової служби на підставі ст.. 26 ч.7 п. «б`Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу»- за станом здоров`я . Згідно наказу начальника Донецького прикордонного загону від 05 вересня 2008р. №141-ос, полковника ОСОБА_1 було виключено зі списків частини. Дана квартира знаходиться у власності Верховної Ради України в особі Адміністрації Державної прикордонної служби України. З посиланням на ст.. 124 ЖК України, пп..2 п.3 Постанови Кабінету Міністрів України від 03.08.2006р. просили позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 у судове засідання з`явився, позов не визнав, в обґрунтування своїх заперечень суду пояснив наступне. Представник підтвердив, що відповідач полковник ОСОБА_1 , проходив військову службу на посаді заступника начальника Донецького прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України по роботі з особовим складом. Наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 08.08.08 р. № 346-ос його було звільнено в запас збройних сил України за п „б ч. 7 ст. 26 Закону України „Про військовий обов`язок і військову службу - за станом здоров`я . Вислуга років на день звільнення з військової служби складала 39 років 00 місяців 04 дні, з них календарна 31 рік 00 місяців 04 дні. Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України „Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист відповідач є ветераном військової служби. Також відповідач є інвалідом третьої групи, а інвалідність здобув при виконанні обов`язків військової служби . Вважає, що позивач безпідставно звернувся до суду з зазначеним позовом, оскільки саме його права не були порушені. Власником даного житла є Адміністрація Державної прикордонної служби України, а не ІНФОРМАЦІЯ_1 , військова частини НОМЕР_1 , дане житло знаходиться в оперативному управлінні даної організації, а не в оперативному управлінні Донецького прикордонного загону. Донецькому прикордонному загону було надано повноваження лише на розподіл даних квартир між службовцями військової частини. До того ж дане житло не знаходиться на балансі позивача, а на балансі ЖКП № 4 Приморського району м. Маріуполя. Рішенням виконкому Маріупольської міської ради від 15.03.06 р. № 80/1 було надано дозвіл на видачу правовстановлюючих документів на квартиру АДРЕСА_1 на ім`я Держави, в особі Верховної Ради України (департамент забезпечення Адміністрації державної прикордонної служби України). Дане рішення було прийняте на підставі звернення департаменту забезпечення Адміністрації державної прикордонної служби України від 01.03.06 р. № 63-122. Також, саме Адміністрація державної прикордонної служби України клопотала перед Маріупольською міською радою про надання статусу „службова квартиру АДРЕСА_1 . На підставі викладеного просив відмовити в задоволенні позову.

Відповідачка ОСОБА_3 , належним чином повідомлена про час і дату судового засідання, у судове засідання не з`явилась, до суду надала заяву про розгляд справи в її відсутність, так як доглядає за онкохворою матір`ю , в зв`язку з чим не може з`явитись у судове засідання, позов не визнає.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 , суду пояснила наступне. Вона є секретарем житлової комісії військової частини НОМЕР_1 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Відповідач ОСОБА_1 дійсно отримував спірну квартиру, як службовець ІНФОРМАЦІЯ_3 , військова частина НОМЕР_1 не є власником даного житла. У Донецького прикордонного загону є тільки право на розподіл даних квартир між службовцями військової частини, будинок не знаходиться в оперативному управлінні загону і не знаходиться на балансі загону.

Суд заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи доказами, якими вони обґрунтовують свої вимоги та доводи, вважає, що у позові Донецькому прикордонному загону, військова частина № НОМЕР_1 необхідно відмовити в повному обсязі з таких підстав.

Відповідно до ст.. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На порушення своїх обов`язків, передбаченого ст. 10 ЦПК України, позивач Донецький прикордонний загін, військова частина НОМЕР_1 , щодо доведення підстави свого позову, не довів тих обставин, що саме його права були порушені.

Позивач повинен зазначити і довести підставу позову, тобто обставини, з якими вона, як з юридичними фактами, пов`язує свою матеріальну - правову вимогу.

Як вбачається з витягу БТІ м. Маріуполя про реєстрацію права власності - власником квартири АДРЕСА_1 є Держава в особі Верховної Ради України ( департамент забезпечення Адміністрації державної прикордонної служби України. Свідоцтво про право власності було видано Маріупольською міською радою.(т.с.1, а.с. 7, 96)

Згідно акту приймання передачі квартир від 09.03.2006р. управління тилу Департаменту забезпечення Адміністрації Державної прикордонної служби України передало начальнику Донецького прикордонного загону для розподілу серед військово службовців прикордонного загону квартири по АДРЕСА_2 ( т.с.1, а.с.184)

Згідно довідки від 12.07.2010р. з Управління житлового господарства Маріупольської міської ради житловому будинку з будівельним номером АДРЕСА_3 . Також житловий будинок АДРЕСА_4 знаходиться на балансі ЖКП №4 Приморського району м. Маріуполя ( Т.с. 1, а.с.223)

Згідно рішення виконавчого комітету Маріупольської міської ради від 15.03.2006р. №80/1 «Про видачу правовстановлюючих документів»- Маріупольському БТІ було надано розпорядження видати правоустановчи документи на квартири АДРЕСА_5 , 36, 39, 42, 45, 49, 50, 51, 53, 56, які розташовано за адресою АДРЕСА_4 на ім`я держави в особі Верховної ради України (департаменту забезпечення Адміністрації державної прикордонної служби України) . На квартири АДРЕСА_6 на ім`я держави в особі Верховної Ради України (Східне регіональне управління державної прикордонної служби України)(Т.с. 1, а.с.282).

До того ж своїм листом Державна прикордонна служба України (Адміністрація Державної прикордонної служби України) просила надати даним квартирам статус «службових», та не змінювати даного статусу без дозволу саме Адміністрації Державної прикордонної служби ( Т.с. 1, а.с. 283)

Довіреності представникам позивача було надано за підписом начальника Донецького прикордонного загону, в коло повноважень представників входило лише представляти інтереси прикордонного загону (т.с.2, а.с.57,58)

Згідно ст.. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст.. 16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права і інтересу.

Відповідно до ст.. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст.. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Згідно ст.28 Закону України „Про Державну прикордонну службу України „Державна прикордонна служба України має службові приміщення та інші споруди, об`єкти охорони здоров`я, навчального, науково-дослідного, господарського та соціально-культурного призначення, службовий житловий фонд ... Майно, закріплене за спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у справах охорони державного кордону, органами Державної прикордонної служби України, її навчальними закладами, установами та організаціями, є державною власністю і належить їм на праві оперативного управління.

Керуючись ст.. ст. 15, 16 ЦК України, ст.. 28 Закону України «Про Державну прикордонну службу України», ст. ст. 1, 3,15, 31,60, 196, 213, 214, 215 ЦПК України

В И Р І Ш И В:
В задоволенні позову Донецького прикордонного загону військової частини № НОМЕР_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 про виселення із займаного службового жилого приміщення за адресою : АДРЕСА_7 , як таких, що втратили зв`язок з організацією, що надала службове жиле приміщення і не мають право користування службовим житловим приміщенням відмовити.

Стягнути з Донецького прикордонного загону військової частини № НОМЕР_1 на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 8 грн. 50 копійок та інформаційно-технічного забезпечення судового процесу у розмірі 37 гривень.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області, через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-дений строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: Федотова В. М.