Справа № 0541/2348/2012
Провадження№ 2/0541/2270/2012
У Х В А Л А
30.03.2012 року м. Маріуполь
Суддя Приморського районного суду міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_1, розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4 та ОСОБА_5, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, а також заяву позивача про забезпечення позову,
Позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_3 у відшкодування спричиненої внаслідок ДТП матеріальної шкоди 96 000 гривень, моральної шкоди 10 000 гривень.
Ухвалою Приморського районного суду м.Маріуполя від 3.03.2012 року по даній справі відкрите провадження.
Одночасно із позовною заявою позивач подав письмову заяву про забезпечення його позову, в якій просив з метою забезпечення його позову негайно накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_3, який мешкає за адресою: м.Миколаїв, провулок Чекістів, буд.7, в межах заявлених позовних вимог.
Суд, ознайомившись із заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову, вважає, що така заява має підлягає поверненню позивачеві з наступних підстав.
По своїй правовій суті, забезпечення позову є встановленням судом обмежень субєктивних прав, свобод чи інтересів відповідача, або повязаних із ним інших осіб, в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених претензій позивача.
Відповідно до ч.2 ст..151 ЦПК України в заяві про забезпечення позову мають бути зазначені: 1) причини, у звязку із якими має забезпечуватись позов; 2) вид забезпечення, який має бути застосований, із обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, необхідні для забезпечення позову.
Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття таких заходів можуть утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.
В поданій заяві позивачем, всупереч принципу змагальності сторін, не доведено перед судом підстав для застосування заходів забезпечення позову, а посилання на те, що відповідач ухиляється від зустрічей та це свідчить про неможливість в подальшому виконати рішення суду і реально отримати відшкодування завданої шкоди, є безпідставним та нічим не підтвердженим.
До того ж, обґрунтовуючи необхідність в застосуванні заходів забезпечення позову, позивач, визначивши приблизно розмір спричиненої матеріальної шкоди (як слід з тексту позовної заяви), просить накласти арешт на все належне відповідачу нерухоме та рухоме майно, однак при цьому не зазначає на яке саме та не надає жодних доказів на підтвердження наявності у відповідача такого майна, його місця знаходження, підтвердження належності такого майна саме відповідачу та його вартості, що унеможливлює запобігти можливому порушенню охоронюваних законом майнових прав та інтересів відповідача чи третіх осіб, а також унеможливлює перевірку судом співрозмірності заявлених позовних вимог вжитим заходам.
Окрім того, накладаючи арешт на нерухоме майно, суд, в порядку, встановленому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», зобовязаний одночасно подати до органу, який здійснює державну реєстрацію обтяжень, заяву встановленого зразку про реєстрацію обтяжень обєкту нерухомого майна (додаток №1 до Положення Про Єдиний реєстр заборон відчуження обєктів нерухомого майна), в якій мають бути визначені в тому числі відомості як про саме майно (тип обєкту, його повна адреса, відомості про власника та ІПН власника такого майна). А за відсутності у суду таких відомостей подальше виконання ухвали суду про вжиття заходів забезпечення позову та реєстрація обтяжень є не можливими.
Такі ж самі вимоги стосуються і рухомого майна, в тому числі автотранспортних засобів, накладення обтяжень на які підлягає відповідної реєстрації у відповідному органі Державтоінспекції МВС України шляхом внесення відомостей про обтяження в реєстраційну картку транспортного засобу.
З положень ч.8 ст.153 ЦПК України слід, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без дотримання вимог ст..151 цього Кодексу, повертає його заявникові, про що постановляє ухвалу.
Виходячи із вищенаведеного, суд вважає необхідним повернути заяву про забезпечення позову позивачеві на підставі ч.8 ст.153 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст..151-153 ЦПК України, суд,-
Заяву ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову повернути позивачеві.
На ухвалу може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Донецької області в м.Маріуполі протягом 5 днів з дня проголошення ухвали або з моменту отримання її копії у разі постановлення за відсутності сторін.
Суддя М.В. Дзюба