МАКАРІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ
вул. Фрунзе, 35, смт. Макарів, Київська
"01" лютого 2012 р. Справа № 2-318/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Макарівський районний суд
Київської області в складі головуючого
судді Тандира О.В., при секретарі
Лизі Л.М., розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в смт.
Макарів справу за первісним позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Управління
Держкомзему у Макарівському районі
Київської області, третя особа без
самостійних вимог на предмет спору
Великокарашинська сільська рада
Макарівського району Київської
області, про усунення перешкод у
здійсненні права власності щодо
земельної ділянки шляхом визнання
недійсними державних актів на право
власності на земельні ділянки та
зобов'язання вчинити дії, та за
зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
Великокарашинської сільської ради
Макарівського району Київської
області, треті особи без самостійних
вимог на предмет спору ОСОБА_3,
Управління Держкомзему у
Макарівському районі Київської
області, ОСОБА_4, про визнання рішення
ради та державного акту на право
власності на земельну ділянку
недійсним, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1, звернулася до суду з позовом до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, Управління Держкомзему
у Макарівському районі Київської
області, третя особа без самостійних
вимог на предмет спору
Великокарашинська сільська рада
Макарівського району Київської
області, в якому з урахуванням
уточнених позовних вимог просила
усунути перешкоди у здійсненні нею
права власності земельною ділянкою,
яка розташована по АДРЕСА_1 шляхом
визнання державних актів на земельні
ділянки ОСОБА_2, та ОСОБА_3, частково
недійсними. Також просила зобов'язати
управління Держкомзему у
Макарівському районі Київської
області видалити з автоматизованої
бази даних кадастрові номери (коди) на
земельні ділянки ОСОБА_2, та ОСОБА_3, та
зобов'язати присвоїти належній їй на
праві приватної власності земельній
ділянці кадастровий номер та внести
його в автоматизовану базу даних.

В обґрунтування позовних вимог
зазначила, що відповідно до Державного
акту на право власності на землю серії
ІV-КВ за № 097387 їй на праві власності
належить земельна ділянка площею 0,217
га, для будівництва та обслуговування
житлового будинку та господарських
будівель, яка розташована на території
Великокарашинської сільської ради
Макарівського району Київської
області по АДРЕСА_1. Державний акт на
право приватної власності на землю
зареєстровано в Книзі реєстрації
записів державних актів на право
приватної власності на землю за №
150.Зазначена земельна ділянка передана
їй у приватну власність на підставі
рішення виконавчого комітету
Великокарашинської сільської ради
народних депутатів від 31.10.1997 року за №
9.

Отримати відповідно до вимог чинного
законодавства кадастровий код (номер)
на земельну ділянку вона не має
можливості, оскільки згідно
повідомлення Управління Держкомзему у
Макарівському районі Київської
області на земельну ділянку площею 0,217
га наклалася частина земельної ділянки
ОСОБА_2, та земельна ділянка ОСОБА_3,
Відповідачам державні акти на право
приватної власності на земельні
ділянки з цільовим призначенням - для
будівництва і обслуговування
житлового будинку та господарських
споруд, згідно довідки Макарівського
районного відділу КОФ ДП «Центр ДЗК»не
видавалися та за ними не зареєстровані.
Кадастрові номери на земельні ділянки
відповідачів присвоєно.

Оскільки земельні ділянки
відповідачів відповідно до бази
кадастрових номерів згідно довідки
управління Держкомзему у
Макарівському районі Київської
області наклалися на належну їй на
праві власності земельну ділянку,
внаслідок чого ставиться під сумнів її
право власності на земельну ділянку,
тому кадастрові номери присвоєні
земельним ділянкам відповідачів
підлягають скасуванню з огляду на
вимоги ст. 41 Конституції України, ст.ст.
321, 391 ЦК України, ст.ст. 152, 153 ЗК України.

ОСОБА_2, подав зустрічний позов до
ОСОБА_1, Великокарашинської сільської
ради Макарівського району Київської
області, треті особи без самостійних
вимог на предмет спору ОСОБА_3,
Управління Держкомзему у
Макарівському районі Київської
області, ОСОБА_4, в якому просив визнати
незаконним та скасувати рішення
виконавчого комітету
Великокарашинської сільської ради від
31.10.1997 року № 9 в частині затвердження
технічної документації із землеустрою,
передачі земельної ділянки площею 0,217
га для обслуговування житлового
будинку у АДРЕСА_1 та видачі державного
акту на імя ОСОБА_1, та визнати
незаконним державний акт на право
власності на земельну ділянку у
АДРЕСА_1, серії IV-КВ № 097387, що виданий
Великокарашинською сільською радою
Макарівського району Київської
області на підставі рішення виконкому
сільської ради від 31.10.1997 року № 9 та
зареєстрований в книзі реєстрації
державних актів за № 150, на ім'я ОСОБА_1,
та скасувати його державну реєстрацію.

В обґрунтування вимог за зустрічним
позовом ОСОБА_2, зазначив, що будинок у
АДРЕСА_1, ОСОБА_1, та її сестра, ОСОБА_4,
отримали у подарунок від ОСОБА_5, 22
листопада 1992 року, в цьому ж договорі
прописано, що будівля розташована на
земельній ділянці площею 0,17 га, ця ж
площа землі під будинком зазначена і у
протоколі засідання виконкому
сільської ради, про надання дозволу на
будівництво будинку та господарських
споруд на імя ОСОБА_5, первісного
власника. Тобто, ще коли будинок
будувався первісним власником, то
сільська рада чітко визначила площу (0,17
га) земельної ділянки, яка надається
ОСОБА_5 у користування (власність) для
будівництва будинку. У відповідності
із положеннями ст. 30 ЗК України 1990 року,
при переході права власності на
будівлю разом з цими об'єктами
переходить у розмірах, передбачених ст.
67 ЗК і право власності або право
користування земельною ділянкою без
зміни її цільового призначення, якщо
інше не передбачено у договорі
відчуження будівлі та споруди. Таким
чином у договорі відчуження чітко
записана площа землі - 0,17 га. При
переході права власності на жилий
будинок і господарські будівлі до
кількох власників для її раціонального
використання земельна ділянка
переходить у спільне користування
власників цих об'єктів. Таким чином,
земельна ділянка площею 0,17 га, яка
раніше була у користуванні первісного
власника будинку, перейшла у спільне
сумісне користування (власність) нових
власників будинку - ОСОБА_1, та ОСОБА_4,
тобто кожна мала право на земельну
ділянку по 0,085 га для обслуговування та
будівництва будинку та господарських
споруд, тому, на їх думку при прийнятті
рішення № 9 від 31.10.1997 року про передачу
земельної ділянки площею у власність
одноособово ОСОБА_1 (в тому числі і
частини земельної ділянки, яка вже
стала власністю ОСОБА_4), сільська рада
порушила принцип раціональності
використання землі, явно вийшла за межі
своєї компетенції та порушила вимоги
ст. 17 та 30 ЗК України 1990 року.
Недотримання цих норм є грубим
порушенням загального порядку
передачі земельних ділянок у
власність, яке потягло порушення
законних прав та інтересів ОСОБА_2, в
сфері землеволодіння та користування
та стало перешкодою у присвоєнні
кадастрового номеру земельній ділянці
позивача.

Окрім того, під час виготовлення
оскарженого державного акту позивача
було порушено вимоги ст. 17 ЗК України 1990
року та положення Інструкції про
порядок складання, видачі, реєстрації і
зберігання державних актів на право
приватної власності на землю, право
колективної власності на землю, право
власності на землю і право постійного
користування землею, договорів на
право тимчасового користування землею
(в тому числі на умовах оренди) та
договорів оренди землі, що затверджена
Наказом Держкомзему України № 28 від
15.04.1993 року, яка була чинною на той
момент, де визначено, що рішення про
передачу землі у власність громадян та
видача державних актів проводиться
після відновлення (встановлення) меж
ділянки на місцевості в натурі. У
нашому випадку таке відновлення меж не
проводилося, оскільки межі ділянки, яка
передана у власність ОСОБА_1, не
погоджувалися сумісними
землевласниками та
землекористувачами.

Тому, рішення виконкому сільської ради
№ 9 від 31.10.1997 року в частині передачі
земельної ділянки площею 0,217 га для ОБЖ
у власність ОСОБА_1, є незаконним і
підлягає скасуванню, а тому і державний
акт на право власності на землю, який
виданий на підставі незаконного
рішення є незаконним і його державна
реєстрація підлягає скасуванню.

Заперечуючи проти задоволення
первісного позову ОСОБА_2, зазначив, що
він реалізував своє право на
безоплатне отримання земельної
ділянки для ОСГ, яка перебувала у його
користуванні при чому він ніяким чином
не вийшов за межі площі землі, яка
фактично перебувала в його
користуванні, що підтверджується і
копіями погосподарських книжок та
рішень сільської ради. Після розробки
та затвердження технічної
документації, сільською радою 27.09.2004
року було прийнято рішення про
передачу земельної ділянки площею 0,421
га для ОСГ у мою власність, про що мені
20.01.2006 року було видано відповідний
державний акт.

Земельна ділянка ОСОБА_2, ніколи не була
огороджена будь-яким парканом, тільки
по-сільському, між ділянками існувала
межа-стежка, тому він ніколи не
створював ні моральних, а ні фізичних
перешкод ОСОБА_1, у здійсненні права
власності її земельною ділянкою, я
навіть ніякого зауваження їй не робив,
коли вона через деякий час переорала
давно існуючу межу-стежку і змістила її
на незначну відстань.

Разом з тим, позивач вказуючи у позові,
що ділянка ОСОБА_2, та ділянка ОСОБА_6,
накладається на її ділянку не
підтверджується доказами, відсутні
будь-які результати землевпорядної
роботи у результаті якої виявлені дані
обставини, при цьому як на доказ ОСОБА_1,
посилається на довідку Управління
Держкомзему у Макарівському районі ще
за 22.12.2009 року, яка взагалі не
стосується ОСОБА_2, також подано
викопіювання з проекту формування
села, де позначено тільки ділянку
ОСОБА_1, без будь-яких накладань.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, та
її представник ОСОБА_7, позовні вимоги
за первісним позовом підтримали,
просили їх задовольнити з підстав,
викладених у позовній заяві, і з цих же
підстав просили відмовити у
задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2

Відповідач ОСОБА_2, та його представник
ОСОБА_8, ОСОБА_3, в судовому засіданні
проти задоволення вимог за первісним
позовом заперечили, просили у його
задоволенні відмовити в повному
обсязі. Разом з тим, ОСОБА_2, просив
задовольнити його зустрічний позов, з
підстав, викладених у ньому.

Великокарашинська сільська рада
Макарівського району Київської
області та Управління Держкомзему у
Макарівському районі Київської
області письмово повідомили суд про
можливість розгляду справи за
відсутності їх представників.

Від третьої особи ОСОБА_4, не надійшло
згоди на її участь у справі у якості
третьої особи, у зв'язку з чим справа
розглядалася без неї.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
встановив наступні факти та відповідні
їм правовідносини.

ОСОБА_1, відповідно до державного акту
на право власності на землю серії ІV-КВ
за № 097387 на праві власності належить
земельна ділянка площею 0,217 га, для
будівництва та обслуговування
житлового будинку та господарських
будівель, яка розташована на території
Великокарашинської сільської ради
Макарівського району Київської
області по АДРЕСА_1. Державний акт на
право приватної власності на землю
виданий 23.02.1998 року та зареєстровано в
Книзі реєстрації записів державних
актів на право приватної власності на
землю за № 150. Кадастрой номер
земельній ділянці присвоєно не було.
Зазначена земельна ділянка передана їй
у приватну власність на підставі
рішення виконавчого комітету
Великокарашинської сільської ради
народних депутатів від 31.10.1997 року за №
9.

Зазначену ділянку ОСОБА_1, отримала
після того, як разом із сестрою ОСОБА_4,
отримали у подарунок від ОСОБА_5, 22
листопада 1992 року будинок у АДРЕСА_1. В
договорі дарування прописано, що
будівля розташована на земельній
ділянці площею 0,17 га, ця ж площа землі
під будинком зазначена і у протоколі
засідання виконкому сільської ради,
про надання дозволу на будівництво
будинку та господарських споруд на імя
ОСОБА_5, первісного власника.

Згідно довідки Управління Держкомзему
у Макарівському районі Київської
області від 22.12.2009 року № 01-12/539 при
внесенні в базу даних інформації про
земельну ділянку ОСОБА_1, площею 0,217 га в
межах Великокарашинської сільської
ради на підставі державного акта серії
ІV-КВ за № 097387, що зареєстрований 23.02.1998
року за № 150 кадастровий номер
неможливо присвоїти у зв'язку із
накладанням на земельні ділянки, які
належать ОСОБА_2, та ОСОБА_3

Зазначені накладки встановлені в
процесі виготовлення технічної
документації із землеустрою щодо
складання кадастрового плану
земельної ділянки для будівництва та
обслуговування жилого будинку,
господарських будівель і споруд
ОСОБА_1, в межах В.Карашинської
сільської ради.

Згідно схеми накладання земельних
ділянок, на земельну ділянку ОСОБА_1,
накладаються ділянки ОСОБА_2, (площа
накладання 0,0243 га) та ділянка ОСОБА_3,
(площа накладання 0,0230 га). Разом з тим, у
зв'язку з чим виконана дана схема, коли,
які вихідні дані бралися для її
складання з матеріалів справи
встановити не можливо.

Як встановлено судом, ОСОБА_2, на праві
власності належить земельна ділянка
площею 0,421 га для ведення ОСГ, що
розташована у с. М.Карашин, кадастровий
номер :01:034:0003. Акт серії ЯА № 865482,
виданий 02.01.2006 року та зареєстрований у
Книзі записів державних актів за № 011.
Ділянка ОСОБА_2, згідно плану меж у
державному акті межує з ділянками
ОСОБА_1, та ОСОБА_3

Згідно листа Макарівського відділу КОФ
«Центр Державного земельного
кадастру»від 19.05.2010 року № 380 у АФ базі
даних за ОСОБА_3, відповідно до
кадастрового номеру :020:0012
зареєстрована земельна ділянка площею
0,1235 га для ОЖБ, що розташована в
АДРЕСА_2. Разом з тим, в матеріалах
справи відсутня копія державного акту
на право власності на земельну ділянку
ОСОБА_3, що є єдиним належним доказом
наявності на праві власності у ОСОБА_3,
земельної ділянки.

Згідно акту перевірки дотримання вимог
земельного законодавства від 01.06.2011
року, складеного, зокрема,
Великокарашинським сільським головою,
землевпорядником сільської ради
ОСОБА_10, в присутності ОСОБА_2, ОСОБА_3,
та ОСОБА_11, було виставлено точки в
натурі земельних ділянок ОСОБА_2,
претензій до межових ліній ділянки
ОСОБА_2, ОСОБА_11, заявлено не було.

Вирішуючи між сторонами спір суд
виходить з наступного.

Відповідно до ст. 41 Конституції
України, кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений права власності. Право
власності є непорушним.

Зазначені положення віднайшли свій
розвиток у ст. 321 ЦК України, відповідно
до якої право власності є непорушним.
Ніхто не може бути протиправно
позбавлений цього права чи обмежений у
його здійснені. Власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпорядження своїм майном ( ст. 391 ЦК
України).

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання. Кожна
особа має право на захист свого
інтересу, який не суперечить загальним
засадам цивільного законодавства.

Способи захисту порушених прав
визначені ст. 16 ЦК України, а саме: 1)
визнання права; 2) визнання правочину
недійсним; 3) припинення дії, яка
порушує право; 4) відновлення становища,
яке існувало до порушення; 5) примусове
виконання обов'язку в натурі; 6) зміна
правовідношення; 7) припинення
правовідношення; 8) відшкодування
збитків та інші способи відшкодування
майнової шкоди; 9) відшкодування
моральної (немайнової) шкоди; 10)
визнання незаконними рішення, дій чи
бездіяльності органу державної влади,
органу влади Автономної Республіки
Крим або органу місцевого
самоврядування, їхніх посадових і
службових осіб. Суд може захистити
цивільне право або інтерес іншим
способом, що встановлений договором
або законом.

Згідно ст. 152 ЗК України, держава
забезпечує громадянам рівні умови
захисту прав власності на землю.
Власник земельної ділянки або
користувач може вимагати усунення будь
-яких порушень його прав на землю,
навіть якщо ці порушення не пов'язані з
позбавлення права володіння земельною
ділянкою і відшкодування завданих
збитків. Захист прав громадян
здійснюється шляхом: а) визнання прав;
б) відновлення стану земельної ділянки,
який існував до порушення прав, і
запобіганню вчинення дій, що порушують
права або створюють небезпеку
порушення прав; в) визнання угод
недійсними; г) визнання недійсними
рішень органів виконавчої влади або
органів місцевого самоврядування; г)
відшкодування заподіяних збитків; д)
застосування інших, передбачених
законом, способів.

Щодо порушення прав ОСОБА_1,
відповідачами, суд керується
наступним.

Власник земельної ділянки, право
власності на яку посвідчено державним
актом, які видавались до набрання
чинності постановою Кабінету
Міністрів України від 02.04.2002 № 449 «Про
затвердження форм державного акта на
право власності на земельну ділянку та
державного акта на право постійного
користування земельною ділянкою»без
зазначення кадастрового номеру
земельної ділянки і який бажає
присвоїти земельній ділянці
кадастровий номер, має звернутись до
районного управління Держкомзему які
наділені повноваженнями щодо
присвоєння кадастрових номерів
земельним ділянкам.

Відповідно до наказу Держкомзему «Про
деякі питання реалізації положень
Закону України «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
документів, що посвідчують право на
земельну ділянку, а також порядку
поділу та об'єднання земельних
ділянок»від 22.06.2009 року № 326,
кадастровий номер, у разі його
відсутності, присвоюється земельній
ділянці після відновлення її меж в
натурі (на місцевості) та закріплення
їх довгостроковими межовими знаками
встановленого зразка за відповідною
затвердженою технічною документацією.

Згідно з пунктом 10 Тимчасового порядку
присвоєння кадастрового номера
земельній ділянці, затвердженого
постановою Кабінету Міністрів України
від 18.08.2010 № 749, визначення та
присвоєння кадастрового номера
земельній ділянці здійснюють
територіальні органи Держкомзему.
Відповідно до цього порядку у разі
невідповідності меж земельної ділянки
даним чергового кадастрового плану
повертає розробникові документації із
землеустрою таку документацію та
обмінний файл для доопрацювання
протягом п'яти робочих днів з
урахуванням зауважень, зазначених у
протоколі проведення перевірки та
викопіюванні з чергового кадастрового
плану, і проведення повторної
перевірки.

Позивач не надала суду доказів
відновлення меж її земельної ділянки в
натурі (на місцевості) та закріплення
їх довгостроковими межовими знаками
встановленого зразка, а також протокол
проведення перевірки та викопіювання з
чергового кадастрового плану, що
свідчить про недотримання нею порядку
присвоєння кадастрового номеру
земельній ділянці.

З огляду на викладене, при недотриманні
порядку присвоєння кадастрового
номеру ділянці, суд не може визнати
права ОСОБА_1, порушеними, що є
підставою для відмови у позові.

Крім того, відповідно до вимог ст. 60 ЦПК
України ОСОБА_1, не доведено те, що
ОСОБА_2, та ОСОБА_3, створюють їй будь-які
перешкоди у реалізації права власності
на земельну ділянку, а тому її вимоги є
безпідставними.

Позивачем за первісним позовом також
не зазначено в якій саме частині
потрібно визнати недійсним державні
акти на землю відповідачів. Оскільки
такий спосіб захисту порушеного права
як визнання державного акту на право
власності на земельну ділянку
недійсним частково, не передбачений
жодним нормативним актом, а суд
розглядає справу виключно в межах
заявлених позовних вимог, та не може за
ці межі вийти, це є також підставою для
відмови у позові.

Більше того, підставою видачі
державних актів відповідачів є
відповідні рішення органів місцевого
самоврядування, які станом на момент
розгляду справи є чинними, вимог про
визнання їх незаконними ОСОБА_1, не
заявлялося, що ще раз підтверджує
відсутність підстав для визнання
недійсними державних актів, виданих на
підставі цих рішень.

Інші вимоги ОСОБА_1, є похідними від
первісних вимог, та також не підлягають
задоволенню.

Що ж до зустрічного позову ОСОБА_2, то
він задоволенню також не підлягає,
оскільки ним не доведено порушення
його прав виданням органом місцевого
самоврядування оскаржуваного рішення
про передачу у власність ОСОБА_1
земельної ділянки та видачу на
підставі цього рішення їй державного
акту на право власності на земельну
ділянку.

Судові витрати у разі відмови в позові
стягненню не підлягають відповідно до
ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 15, 60, 79, 88, 212-215, 223 ЦПК
України, суд -

в и р і ш и в:

У задоволенні первісного позову ОСОБА_1
до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Управління
Держкомзему у Макарівському районі
Київської області, третя особа без
самостійних вимог на предмет спору
Великокарашинська сільська рада
Макарівського району Київської
області, про усунення перешкод у
здійсненні права власності щодо
земельної ділянки шляхом визнання
недійсними державних актів на право
власності на земельні ділянки та
зобов'язання вчинити дії, та
зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1,
Великокарашинської сільської ради
Макарівського району Київської
області, треті особи без самостійних
вимог на предмет спору ОСОБА_3,
Управління Держкомзему у
Макарівському районі Київської
області, ОСОБА_4, про визнання рішення
ради та державного акту на право
власності на земельну ділянку
недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
Апеляційного суду Київської області
через суд, що його ухвалив протягом
десяти днів з моменту його
проголошення.

Рішення суду набирає законної сили
відповідно до вимог ст. 223 ЦПК України.

Головуючий О. В. Тандир