Справа №22-ц-6525/11Головуючий у І інстанціїОСОБА_1
Категорія44Доповідач у 2 інстанції Білоконь
УХВАЛА

Іменем України

02 грудня 2011 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - судді Сержанюка А.С.

членів колегії - суддів Білоконь О.В., Верланова С.М.,

з участю секретаря - Хворостяної А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 жовтня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення порушень права користування земельною ділянкою, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2011 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, вона є власником будинку № 20-а по вул. Лісній в с. Малютянка Києво-Святошинського району Київської області, який їй подарував батько ОСОБА_4 згідно з договором дарування від 04.01.2002 року. Цей будинок збудований її батьком ОСОБА_5 на земельній ділянці площею 0,02 га, яка 08.02.1988 р. згідно з наказом ПО Кристал№ 158 була йому виділена з присадибної ділянки ОСОБА_6 за адресою вулиця Лісна, 20, село Малютянка, Києво-Святошинського району Київської області.

За домовленістю з власницею суміжної ділянки ОСОБА_6, фактичний розмір ділянки, яка була у користуванні з 1988 році було збільшено до розміру 0,0277 га та встановлено паркан.

9 березня 2002 року рішенням Малютянської сільською ради Києво-Святошинського району Київської області ОСОБА_2 надано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,0277 га та доручено Києво-Святошинському земельно-кадастровому бюро виготовити технічну документацію для оформлення державних актів на право приватної власності на землю.

7 грудня 2002 року було складено та підписано акт на зберігання межових знаків та установлення і погодження меж землекористування, в тому числі між позивачем та відповідачем ОСОБА_3, який у 1993 році купив у ОСОБА_6 будинок.

23 липня 2008 року відповідач знищив паркан позивача та встановив свій паркан, захопивши частину земельної ділянки позивача.

З урахуванням уточнень та доповнень, позивач просила усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою та зобовязати відповідача звільнити незаконно захоплену частину земельної ділянки і відновити спільну межу суміжних земельних ділянок, встановлену 07.12.2002 року актом на зберігання межових знаків та установлення і погодження меж землекористування, знести металевий паркан відповідача, відновити її паркан та не чинити позивачу перешкоди в користуванні належною їй земельною ділянкою, стягнути 5000 гр. моральної шкоди.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 жовтня 2011 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, посилаючись на невірне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, позивач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позов у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити таких підстав.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав належних доказів про наявність у неї права власника чи користувача земельної ділянки, тому у неї відсутні права, які підлягають судовому захисту.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач є власником будинку № 20-а по вул. Лісній в с. Малютянка Києво-Святошинського району Київської області згідно з договором дарування від 4 січня 2002 року, зареєстрованого у Києво-Святошинському бюро технічної інвентаризації 11 січня 2002 року ( а.с.11).

Відповідно до ч.1 ст. 120 Земельного кодексу України 2001 року в редакції, яка діяла на час отримання в дар будинку позивачем, при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.

Відповідно до п. ґ Постанови Пленуму Верховного суду України N 7 від 16.04.2004 р. при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати статті 30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. Після 31 грудня 2001 р. в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частини могло переходити відповідно до статті 120 ЗК 2001 року на підставі цивільно -правових угод, а право користування - на підставі договору оренди, укладених відповідно відчужувачем або набувачем.

Таким чином, у звязку з переходом до позивача права власності на будинок № 20-а по вул. Лісній в с. Малютянка Києво-Святошинського району Київської області 11 січня 2002 року, право користування або право власності на земельну ділянку за цією ж адресою у неї не виникло, оскільки позивач не надала цивільно-правову угоду про перехід права власності або договір оренди вказаної земельної ділянки.

Також судом першої інстанції встановлено, що 9 березня 2002 року рішенням Малютянської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області позивачу надано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку площею 0,0277 га по вул. Лісній, 20 а в с. Малютянка та доручено Києво-Святошинському земельно-кадастровому бюро виготовити технічну документацію для оформлення державних актів на право приватної власності на землю ( а.с.12-13).

Відповідно до ст. 116 Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим кодексом.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Матеріали справи не місять даних про те, що позивач скористалась правом на передачу їй безкоштовно у приватну вланість спірної земельної ділянки, наданим їй вказаним рішенням Малютянської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 9 березня 2002 року та відбулась державна реєстрація цього права.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторонам зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Отже, позивач не надала суду переконливих доказів що у неї виникло право власності або право користування на спірну земельну ділянку внаслідок безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності або у звязку з набуттям нею права власності на житловий будинок або з будь-яких інших підстав; а також щодо розташування паркану відповідача саме на земельній ділянці позивача і спричинення цими діями моральної шкоди.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність у позивача права на земельну ділянку, яке підлягає судовому захисту та відмови у задоволенні позовних вимог про усунення перешкод у користуванні земельною діяльною та відшкодування моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги про те, що її право користування земельної ділянкою площею 0,027 га підтверджується записами у погосподарській книзі та довідкою Малютинської сільради не можуть бути взяті до уваги, оскільки не є документами, що посвідчують таке право.

Таким чином, суд першої інтонації ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому , згідно з ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303,307-308, 313 315, 316,319 ЦПК України , колегія суддів , -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 жовтня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді