АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія № 26 (1) інстанції ОСОБА_1
Доповідач Савіна Г.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2011 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Савіної Г.О.,

суддів Турік В.П., Братіщевої Л.А.,

при секретарі Алісовій Т.С.,

за участю представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 10 жовтня 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», третя особа Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі ПАТ «Кривбасзалізрудком»), Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (далі Відділення Фонду) та просив стягнути з кожного відповідача по 173000 грн. на відшкодування моральної шкоди, спричиненої втратою професійної працездатності у звязку із професійним захворюванням.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 22 липня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_3 до Відділення Фонду про стягнення моральної шкоди за заявою представника позивача залишені без розгляду та залучено Відділення Фонду до участі у справі в якості третьої особи.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 10 жовтня 2011 року позов ОСОБА_3 задоволено частково, стягнуто на його користь з ПАТ «Кривбасзалізрудком» у відшкодування моральної шкоди 20000 грн. В решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Кривбасзалізрудком» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на його думку, суд залишив поза увагою, що підставою для відшкодування моральної шкоди є висновок медичних органів, а такого висновку позивач не надав, не звернув увагу, що робота у шкідливих умовах праці з перевищенням гігієнічних нормативів законодавчо дозволяється за умови застосування засобів колективного та індивідуального захисту та скороченні часу дії шкідливих виробничих факторів і позивач такими засобами був забезпечений. Також судом залишено поза увагою, що укладаючи трудовий договір, позивач був ознайомлений з умовами праці та знав про наявні на його робочому місці небезпечні та шкідливі виробничі фактори, і знаючи про існування ризику професійного захворювання, свідомо приймав запропоновані йому умови праці та працював за таких умов. Крім того, суд не звернув увагу на те, що позивач працював і на іншому підприємстві зі шкідливими умовами праці, зокрема на шахті «Северна» РУ ім. Кірова, у звязку із чим відділенням Фонду йому було проведено відшкодування моральної шкоди. Окрім цього, вважає, що стягнутий судом розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності та справедливості.

В своїх запереченнях представник позивача ОСОБА_4 просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін, оскільки вважає його законним та обґрунтованим.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 тривалий час працював у шкідливих умовах праці, в тому числі на підприємстві, правонаступником якого є відповідач, внаслідок чого отримав професійні захворювання: хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст. (пиловий бронхіт першої-другої ст. емфізема легень першої-другої ст.(пиловий бронхіт першої-другої ст. емфізема легень першої-другої ст.) ЛН першого-другого ст., нейросенсорна приглухуватість першого ст. (з легким зниженням слуху), з супутнім діагнозом - вібраційна хвороба другої ст., синдром вегетативно-сенсорної полінейропатії з дистрофічними змінами на кистях, деформівним артрозом ліктьових суглобів ПФ першого ст., двостороннім плечолопатковим періартрозом першого-другого ст. (захворювання професійне з 2002 року), про що було складено акт розслідування хронічного професійного захворювання (а.с. 14-15).

Згідно п. п. 17, 19 акту розслідування професійного захворювання № 27 від 28 вересня 2008 року причиною професійних захворювань позивача є тривалий стаж роботи (24 роки) в умовах запиленості повітря робочої зони, яка перевищувала ГДК та шуму, який перевищував ГДР, винними у профзахворюваннях позивача визнана адміністрація шахти «Северна» РУ ім. Кірова, шахти «Родіна» ВО «Кривбасруда» та ВАТ «Кривбасзалізрудком», яка порушила ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці».

Висновком МСЕК від 15 жовтня 2008 року ОСОБА_3 встановлено 60 % втрати професійної працездатності, з яких 25 % первинно по ХОЗЛ, 5% первинно по туговухості та 30 % повторно по вібраційній хворобі, на безстроковий термін, а також визнано його інвалідом третьої групи. Згідно рекомендацій МСЕК позивачу протипоказана важка праця в підземних умовах та в умовах виробничого пилу і шуму.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо обовязку відповідача по відшкодуванню заподіяної моральної шкоди з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 237-1 КЗпП України передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до п. 27 ст. 77 Закону України «Про державний бюджет України на 2006 рік» та п. 22 ст. 71 Закону України «Про державний бюджет на 2007 рік» зупинено дію абз. 4 ст. 1, підп. «є» п. 1 ч. 1 ст. 21, ч. 3 ст. 28 та ч. 3 ст. 34 Закону України від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV «Про загальнообовязкове державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», а з 01.01.2008 року відшкодування Відділенням Фонду моральної (немайнової) шкоди застрахованим особам і членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку припинено.

Враховуючи те, що на час виникнення у ОСОБА_3 права на відшкодування моральної шкоди 15 жовтня 2008 року зазначені положення ст. ст. 21, 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», котрі передбачали відшкодування моральної шкоди не діяли, відповідно до ст. 237-1 КЗпП України обовязок по відшкодуванню моральної шкоди судом першої інстанції обґрунтовано покладено на підприємство, з вини якого заподіяно моральну шкоду позивачу.

Доводи апеляційної скарги про те, що при укладенні трудового договору позивачу були розяснені умови праці, попереджено про наявність шкідливих факторів та можливі наслідки їх впливу на здоровя, безпідставні, оскільки ст. 13 Закону України «Про охорону праці» передбачає, що роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Факт спричинення моральної шкоди ОСОБА_3 у зв'язку з його професійними захворюваннями встановлений в судовому засіданні та підтверджений наданими позивачем доказами.

Доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності безпідставні, оскільки відповідно до п.3 ч. 1 ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю.

Не заслуговують на увагу і доводи відповідача щодо неврахування судом рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 20 квітня 2010 року, згідно якого, Відділенням Фонду було проведено позивачу відшкодування моральної шкоди, оскільки за вказаним рішенням суду на користь позивача стягнута компенсація моральної шкоди у звязку із вібраційною хворобою, через яку йому в 2002 році вперше встановлено 25 % втрати професійної працездатності, а в даному випадку компенсація моральної шкоди стягнута на користь позивача у зв'„„x„„… і„x „Ѓ„‚„Ђ„†„u„ѓі„z„~„y„„y „x„p„‡„r„Ђ„‚„ђ„r„p„~„~„„„y, „ѓ„„і„z„„p „r„„„‚„p„„„y „Ѓ„‚„Ђ„†„u„ѓі„z„~„Ђї „Ѓ„‚„p„€„u„x„t„p„„„~„Ђ„ѓ„„і „x„p „„„y„„y „z„Ђ„„… „r„Ѓ„u„‚„Љ„u „r„ѓ„„„p„~„Ђ„r„|„u„~„p „… 2008 „‚„Ђ„€і.

Інші доводи відповідача спростовуються матеріалами справи та обґрунтованими висновками суду, викладеними у рішенні.

При визначенні розміру моральної шкоди, на думку колегії суддів, судом було враховано розяснення п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. (з подальшими змінами) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», а саме: розмір моральної шкоди суд визначив в межах заявлених вимог, з урахуванням характеру, обсягу, тривалості та наслідків заподіяних позивачеві моральних страждань, стану здоров'я потерпілого, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретні обставини справи.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обовязки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами, наявними в матеріалах справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального законодавства, у звязку з чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 10 жовтня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий :

Судді: