справа №2-9594/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2012 року          Жовтневий
районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді –Брага А.В.,

при секретарі –Авраменко А.М.,

за участю представника позивача
–ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до обслуговуючого
кооперативу «Гаражний кооператив
«Біологічний», Дніпропетровська
міська рада, третя особа –Сьома
дніпропетровська державна нотаріальна
контора, КП «ДМБТІ»Дніпропетровської
обласної ради, про визнання права
власності на гараж в порядку
спадкування –

ВСТАНОВИВ:

26 вересня 2011 року до Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська
звернулась позивач із вищезазначеним
позовом, в обґрунтування якого
послалась на те, що з 17 вересня 1967 року
була дружиною ОСОБА_3, який помер 07
січня 2011 року. За життя ОСОБА_4 був
членом ОК «ГК «Біологічний»і мав гараж
№270, блок 4 в ОК «ГК «Біологічний»,
побудований ним разом із позивачем за
власні кошти. Посилаючись на зазначені
обставини, вказуючи, що позивач є
спадкоємцем зазначеного гаражу,
прийняла спадщину після свого
чоловіка, а отже має право власності на
такий гараж, однак державним
нотаріусом відмовлено у видачі
свідоцтва про право на спадщину на
зазначений гараж, позивач просила суд
визнати за нею право власності на
вказаний гараж в порядку спадкування
за законом після смерті чоловіка.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав,
наполягав на їх задоволенні в повному
обсязі.

Відповідачі в судове засідання не
з’явились, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлялись
належним чином.

Треті особи в судове засідання не
з’явились, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлялись
належним чином.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть
участь у справі, дослідивши матеріали
цивільної справи, суд приходить до
наступного висновку з таких підстав.

Судом встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що
рішенням виконкому Жовтневої райради
народних депутатів від 22 жовтня 1985 року
№1200 створено АГК «Біологічний»на
відведеній раніше для цієї мети
земельній ділянці площею 0,52 га по пров.
Біологічний в м. Дніпропетровську.
Викладене підтверджується копією
зазначеного рішення виконкому
Жовтневої райради народних депутатів
від 22 жовтня 1985 року №1200.

Рішенням виконкому Жовтневої райради
народних депутатів від 15 травня 1987 року
№543 ОСОБА_4 дозволено будівництво
індивідуального гаражу в АГК
«Біологічний». Дана обставина
підтверджується копією рішення
виконкому Жовтневої райради народних
депутатів від 15 травня 1987 року №543,
копією відповіді на запит від 03
листопада 2005 року №409.

Згідно копії довідки №391 від 20 квітня
2011 року, копії паспорту на право
володіння кооперативним гаражем
ОСОБА_4 був членом гаражного
кооперативу «Біологічний»та мав гараж
№270, побудований ним за власні кошти в
1987 року, пайовий внесок за гараж
сплачений.

Судом встановлено, що ОСОБА_4, який з 17
вересня 1967 року був чоловіком позивача,
07 січня 2011 року помер, що
підтверджується копією свідоцтва про
одруження від 17 вересня 1967 року, копією
свідоцтва про смерть серії 1-КИ №382668.

08 лютого 2011 року позивач звернулась до
нотаріуса Сьомої дніпропетровської
державної нотаріальної контори із
відповідною заявою про прийняття
спадщини після смерті ОСОБА_4 В той же
день була заведена та зареєстрована
спадкова справа ОСОБА_4, а 26 липня 2011
року позивачем були отримані свідоцтва
про право на спадщину за законом –на
належні спадкодавцю рахунки та Ѕ
квартири АДРЕСА_1. Викладені обставини
підтверджуються копією спадкової
справи ОСОБА_4

При цьому, з матеріалів спадкової
справи ОСОБА_4 не вбачається, що спірний
гараж увійшов до складу спадщини
останнього.

Згідно копії постанови завідувача
Сьомої дніпропетровської державної
нотаріальної від 26 липня 2011 року
державним нотаріусом було відмовлено
позивачу у видачі свідоцтва про право
на спадщину за законом –на спірний
гараж. Підставою для такого рішення
нотаріуса є те, що право власності на
спірний гараж не зареєстровано за
жодною особою.

Остання обставина підтверджується
копією листа КП
«ДМБТІ»Дніпропетровської обласної
ради від 22 червня 2011 року №7367, згідно
якої станом на 16 червня 2011 року право
власності на гараж №270, блок №4 в АГК
«Біологічний»не зареєстровано.

Правовідносини, які виникли між
сторонами у справі, врегульовані
нормами ЦК України, Закону України «Про
державну реєстрацію речових прав на
нерухоме майно та їх обтяжень».

Так, відповідно до ст.328 ЦК України
право власності набувається на
підставах, що не заборонені законом.

За змістом ст.ст.182, 331 ЦК України, ст.ст.4,
5 Закону України «Про державну
реєстрацію речових прав на нерухоме
майно та їх обтяжень»право власності
на нерухоме майно набувається особою з
моменту його державної реєстрації.

Положеннями ст.1216 ЦК України визначено,
що спадкуванням є перехід прав та
обов’язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

За змістом ст.ст.1218, 1220 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов’язки, що належали спадкодавцеві
на момент відкриття спадщини, тобто на
момент смерті спадкодавця, і не
припинилися внаслідок його смерті.

Нормою ст.1217 ЦК України спадкування
здійснюється за заповітом або за
законом.

Згідно ст.ст.1223, 1268, 1269, 1270 ЦК України
право на спадкування виникає в день
відкриття спадщини, і спадкоємець за
заповітом чи за законом, який бажає
прийняти спадщину, але на час її
відкриття не проживав постійно із
спадкодавцем, має особисто подати
нотаріусу заяву про прийняття спадщини
у шестимісячний строк з часу відкриття
спадщини, яким, згідно ст.1220 ЦК України,
є день смерті спадкодавця.

Відповідно до ст.1299 ЦК України право
власності на нерухоме майно виникає в
спадкоємця з моменту державної
реєстрації цього майна.

Оцінюючи дослідженні в судовому
засіданні докази в їх сукупності, суд
вважає їх належними, допустимими та
достатніми для прийняття рішення у
справі по суті.

Аналізуючи встановлені в судовому
засіданні фактичні обставини в
контексті викладених норм цивільного
законодавства, суд приходить до
висновку про те, що позов не підлягає
задоволенню. Правова позиція суду щодо
цього питання ґрунтується на тому, що
за змістом норм чинного законодавства
спадкування можливе лише щодо тих прав,
які належали спадкодавцю на момент
відкриття спадщини (день його смерті), і
тим самим становлять складову
спадщини. Відсутність цих прав у
спадкодавця унеможливлює їх включення
до складу спадщини, а отже і
спадкування спадкоємцями.

Оскільки в судовому засіданні
встановлено, що право власності на
спірний гараж за спадкодавцем позивача
зареєстровано не було, в суду відсутні
підстави вважати, що таке право
власності на вказаний гараж увійшло до
складу спадщини ОСОБА_4, яку прийняла
позивач своєю заявою від 08 лютого 2011
року. Останнє, в свою чергу, свідчить
про безпідставність позовних вимог
позивача, що зумовлює відмову в
задоволенні позову.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд
також керувався нормою ст.1299 ч.2 ЦК
України, за змістом якої право
власності на нерухоме майно виникає у
спадкоємця з моменту державної
реєстрації цього майна. Враховуючи, що
спірне майно станом на час розгляду
справи за позивачем не зареєстроване
та взагалі не зареєстроване як таке,
право власності на останнє позивач не
набула, а отже позовні вимоги належить
визнати необґрунтованими.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд на підставі ст.88 ЦПК
України, враховуючи результат
вирішення справи, вважає за необхідне
судові витрати у вигляді судового
збору (державного мита) в розмірі 173
гривень та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в розмірі 120 гривень,
сплачені позивачем при зверненні до
суду, покласти на позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 11, 16, 328, 1216, 1218, 1220, 1268 –1270, 1299 ЦК
України ст. ст. 10, 11, 60 - 61, 88, 212, 213, 215 ЦПК
України, суд –

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви, -
відмовити.

Судові витрати у праві, що
складаються з судового збору у сумі 173,
00 гривень та 120,00 гривень витрат на
інформаційно –технічне забезпечення
розгляду справи покласти на позивача.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області протягом 10 днів з дня
проголошення рішення шляхом подання
апеляційної скарги через Жовтневий
районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя          А.В. Брага