Справа № 1007/4262/2012
Провадження № 2-о/1007/77/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 липня 2012 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Маценко Н.П.

при секретарі Лисенко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання спадкоємцем першої черги

в с т а н о в и в:

У квітні 2012 року ОСОБА_1 звернулася до суду із даним позовом, в якому з урахуванням уточнень прости суд встановити юридичний факт її проживання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 однією сімєю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу з 01 лютого 1986 року по 13 вересня 2011 року, визнати її спадкоємицею першої черги на спадкове майно спадкодавця ОСОБА_4, який помер 13 вересня 2011 року.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 20.07.2012 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини залишено без розгляду.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 07.11.1985 року вона познайомилася з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з яким склалися гарні стосунки.

У лютому 1986 року за пропозицією ОСОБА_4 вона вселилася до належного йому домоволодіння № 2 по вул. Садовій в с. Красилівка, де вони стали спільно проживати як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, вели спільне господарство, мали спільний бюджет та дбали один про одного. Однією сімєю із ОСОБА_4 вони прожили 25 років, 13 з яких по вул. Садовій, 2 в с. Красилівка Броварського району Київської області.

13.09.2011 року ОСОБА_4 помер, після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно. Спадкоємцями першої черги за законом є дві його дочки відповідачі по даній справі.

13.03.2012 року, вона в порядку ст. 1269 ЦК України звернулася до Броварської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини померлого. Нотаріус прийняла заяву оскільки згідно зі ст. 1264 СК України, вона може бути віднесена до четвертої черги спадкування за законом і запропонувала звернутися до суду.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, пояснила, що спільно з ОСОБА_4 вони проживали з 1985 року, спочатку в її квартирі, після в с. Красилівка по вул. Садовій, 2. Спільно як сімя прожили 26 років, вона готувала їжу, прала, прибирала, обробляла город.

Уточнила, що за два роки до смерті ОСОБА_4 хворів, не міг ходити, а за півтора місяці перебував у безпорадному стані. Діти його не відвідували, не надавали матеріальної допомоги та не піклувалися про нього. Протягом всього часу спільного проживання вона здійснювала догляд та опікувалася ним. Похорон ОСОБА_4 відбували його діти, коштів для цього вона не давала.

До спадкового майна померлого ОСОБА_4 належить будинок № 2 по вул. Садовій в с. Красилівка, земельна ділянка площею 0,25 га, що розташована біля будинку та земельна ділянка площею 0,10 га для особистого селянського господарства, сертифікат акцій у підприємстві та побутові речі.

Додала, що в 1987 році їй встановлена друга група інвалідності, з 01.11.2004 року перша група по зору довічно.

Представник позивача ОСОБА_5 позовні вимоги та пояснення дані позивачкою підтримав. Просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала, пояснила, що є дочкою померлого ОСОБА_4 Будинок по вул. Садовій, 2 в с. Красилівка будувався її бабусею в 1983 році та був поділений на трьох батька матір та бабусю, про те право власності на нього не оформлено. Її батько проживав із позивачкою в м. Броварах в квартирі останньої, після з 2007 року в с. Красилівка, спільного господарства вони не вели.

Після смерті батька позивач повідомила, що коштів для його похорону не має, всі ритуальні та поминальні обряди відбувалися за їх рахунок. Заперечила, той факт, що померлий був у безпорадному стані.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала, пояснила, що її батько не перебував у безпорадному стані, був ходячим і сам себе обслуговував. Просить в позові відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_6 позовні вимоги не визнала та пояснення дані відповідачами підтримала, просить в задоволенні позову відмовити.

Вислухавши пояснення позивачки, представника позивача, відповідачів, їх представника, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу.

Правилами ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст.ст. 1258, 1259 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Судом встановлено, що 13.09.2011 року помер ОСОБА_4, про що свідчить свідоцтво про смерть серії І-ОК за № 226555 від 14.09.2011 року, видане виконавчим комітетом Красилівської сільської ради Броварського району Київської області.

Внаслідок його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно.

З матеріалів справи вбачається, що при житті померлий ОСОБА_4 своїм майном не розпорядився, заповітів не складав.

Правилами ст. 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Спадкоємцями першої черги до майна померлого ОСОБА_4 є його діти відповідачі по даній справі, факт наявності родинних відносин підтверджується свідоцтвами про народження останніх та свідоцтвами про одруження.

Зі спадкової справи до майна померлого 13.09.2011 року ОСОБА_4 вбачається, що 12.10.2011 року ОСОБА_3 та 09.11.2011 року ОСОБА_2 подано заяви про прийняття спадщини померлого батька.

12.10.2011 року заяву про прийняття спадщини померлого подано ОСОБА_7 Зі свідоцтва про розірвання шлюбу серії ІІ-БК за № 347550 вбачається, що 18.01.1984 року розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_7

13.02.2012 року заяву про прийняття спадщини ОСОБА_4 подала ОСОБА_1, в якій зазначила, що перебувала у фактичних шлюбних відносинах з 1985 року.

Актом встановлення факту проживання однією сімєю чоловіка з жінкою, складеного депутатом Броварської міської ради Київської області від 09.04.2012 року встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_8 проживали однією сімєю як чоловік із жінкою та вели спільне господарство.

Відповідно до ст. 59 ЦПК України обставини, які за законом мають бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. При цьому судом враховується, що вище зазначений акт складений за заявою дочки ОСОБА_1 ОСОБА_9 З акту не вбачається на підставі яких даних, був встановлений даний факт та яке відношення до нього мають опитані особи ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, враховуючи також їх місце проживання. Поданий стороною позивача акт обстеження житлово-побутових умов проживання позивачки від 15.04.2012 року не є належним доказом, а тому не може бути прийнятий судом до уваги.

Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов від 26.04.2011 року ОСОБА_1 в ході обстеження встановлено, що будинок № 2 по вул.. Садовій в с. Красилівка та господарство даної садиби знаходиться в занедбаному стані, відсутні в будинку вікна та двері, дах протікає, біля будинку побудований сарай, в одній частині сараю проживав ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , остання проживала там періодично, в кімнаті знаходяться її особисті речі.

Допитані в судовому засіданні свідки з боку позивачки стверджували про проживання позивачки та померлого ОСОБА_4

Так, свідок ОСОБА_9 пояснила, що позивач по справі є її матірю. З померлим ОСОБА_4 остання познайомилася в 1984 році, вони стали зустрічатися, їздили один до одного в гості. Після стали проживати разом, як сімя спочатку в квартирі позивачки в м. Бровари, через тринадцять років переїхали до с. Красилівка, де тримали господарство. Позивачка та померлий проживали однією сімєю, мали спільний бюджет, отримували кредит для купівлі-побутових товарів. Її мати, як дружина, прала чоловіку речі, прибирала, готувала їжу та виконувала іншу роботу.

Свідок ОСОБА_13 пояснила, що позивачка та померлий проживали однією сімєю з 1988 року та тримали господарство до 2000 року. Біля будинку був город, який вони спільно обробляли, інколи їм допомагала ОСОБА_2

Останні два роки життя померлий погано ходив, після взагалі лежав, позивач сиділа біля нього та здійснювала догляд.

Свідок ОСОБА_11 пояснила, що позивачка зі своїм чоловіком проживала в м. Броварах як сімя, влітку останні жили в с. Красилівка. У 1991 році планували одружитися, замовили для цієї події костюм та плаття позивачці на весілля, однак у покійного загинули діти і весілля фактично не відбулося.

Свідок ОСОБА_14 пояснила, що померлий проживав із позивачкою однією сімєю, вели господарство, працювали на городі, купували поросят, курей та курчат. В с. Красилівка проживали в сараї, де стояв телевізор, буфет, шафа плита, на якій готували їжу. Останнього разу вона бачила померлого за три місяці до смерті, той лежав та скаржився на біль в ногах. Підтвердила, що позивач не будувала будинку в с. Красилівка, будь-якого відношення до нього не має.

Судом також допитувалися і свідки з боку відповідачів, так свідок ОСОБА_15 пояснила, що проживає по сусідству в будиночку № 9. Спадковий будинок № 2 по вул. Садовій в с. Красилівка будувала мати відповідачів по даній справі, земельна ділянка була виділена саме їй від колгоспу. Позивач не має право на спадкове майно ОСОБА_4, оскільки вони не проживали разом, вона приїздила до померлого періодично, спільно город не обробляли, господарства не тримали, ніколи не бачила, щоб прала білизну та сушила її. Додала, що подвіря біля будинку № 2 занедбане, багато сміття.

Свідок ОСОБА_16, пояснила, що народилася в с. Красилівка, померлий ОСОБА_4 приїхав до села та став працювати трактористом, його дружина була дояркою, вони спільно проживали в будинку, що належить радгоспу. Після стали будувати будинок по вул. Садовій, 2 та поруч сарай. ОСОБА_4 почав зловживати спиртними напоями, тому перша дружина його залишала. Ніколи не бачила ОСОБА_4 спільно із позивачкою, останній сам ходив до сільської ради, сплачував за світло та інші послуги

Додала, що є депутатом Красилівської сільської ради Броварського району Київської області.

Свідок ОСОБА_17 ,пояснила, що будинок № 2 по вул.. Садовій будувався померлим ОСОБА_4 та його дружиною в 1970 роках, спільно із позивачкою вони нічого не будували. ОСОБА_4 сам працював на городі, до самої смерті був ходячий.

Свідок ОСОБА_18 пояснила, що позивачка періодично приїздила до померлого по своїх потребах, спільно із ОСОБА_4 вона нічого не будувала, а лише привела до занедбаності, будинок, який практично був побудований. Покійний зловживав спиртними напоями, господарства взагалі не тримав.

При оцінці показів свідків з боку обох сторін, судом враховується, що безспірної інформації по суті заявлених позовних вимог вони не містять, при цьому їх покази не є обєктивними і такими, що можуть бути покладені в основу рішення.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень.

Разом з тим в судовому засіданні не здобуто доказів, які б давали суду право змінити черговість спадкування позивачкою у першу чергу після смерті ОСОБА_4 Сторона позивача не надала суду доказів, що ОСОБА_1 протягом тривалого часу опікувалася померлим спадкодавцем, матеріально забезпечувала його та надавала будь-яку іншу допомогу, який через свій похилий вік, тяжку хворобу та каліцтво був у безпорадному стані. При цьому судом враховується, що згідно із довідкою № 2547 від 02.11.2010 року, виданою Управлінням праці і соціального захисту населення Броварської міської ради Київської області ОСОБА_1 є інвалідом першої групи довічно, яка відповідно сама потребує сторонньої допомоги з цих підстав.

Факт матеріального забезпечення спадкодавця впродовж тривалого часу також не знайшов свого підтвердження. Відповідно до довідки, виданої Управлінням Пенсійного Фонду України в м. Броварах та Броварському районі Київської області ОСОБА_1 знаходиться на обліку в Управлінні, отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання інвалід І групи. розмір її пенсії становить 897,77 грн., що фактично є мінімальним.

Доказів, що ОСОБА_4 не був працездатним за станом здоров»я та потребував сторонньої допомоги судом не здобуто, також судом враховується, що померлий був ІНФОРМАЦІЯ_2, а позивачка по справі ІНФОРМАЦІЯ_3, вважати що останній через свій похилий вік не міг себе обслуговувати також неможливо.

Правилами ст. 3 СК України передбачено, що сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки.

У судовому засіданні не було здобуто доказів спільного проживання померлого ОСОБА_4 та ОСОБА_1, саме як однієї сім»ї без реєстрації шлюбу, при цьому стороною позивача не було надано доказів ведення спільного господарства, наявності спільних коштів та бюджету, поєднання спільним побутом та наявності взаємних особистих немайнових та майнових прав та обовязків подружжя, тобто ознак сімї.

Відповідно до довідки за № 1908 від 05.10.2011 року, виданою Красилівською сільською радою Броварського району Київської області на час смерті ОСОБА_4 до дня смерті 13.09.2011 року був зареєстрований та проживав в ІНФОРМАЦІЯ_4, в спадковому будинку прописаних і проживаючих не має. За життя померлий не здійснив ніяких реальних дій щодо позивачки, не зареєстрував її за місцем свого проживання.

На думку суду позивачка не має права на спадщину померлого ОСОБА_4, тому відсутні будь-які підстави для встановлення юридичного факту проживання однією сімєю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, метою встановлення яких по суті є оформлення спадкових прав.

Аналізуючи в сукупності всі докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 оскільки вони є такими, що не підлягають задоволенню з підстав наведених вище.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1218, 1258, 1259, 1261, 1264 ЦК України, ст. 3 СК України, ст. ст. 10, 58, 59, 60, 212-215, 256-259 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання спадкоємцем першої черги відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Суддя Н. П. Маценко