АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 2-411/2011 р. Головуючий 1 інст.: Островська Н.І.
Провадження № 22ц/2090/3436/2012 р Доповідач:Піддубний Р.М.
Категорія - «сімейні правовідносини»
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2012 року. м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого: судді Піддубного Р.М.,

суддів: Швецової Л.А., Даниленка В.М.,

при секретарі: Колісник Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційними скаргами прокурора Шевченківського району Харківської області та ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 29 листопада 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: служба у справах дітей Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області, орган опіки та піклування Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області про позбавлення батьківських прав та за зустрічним позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2, третя особа - служба у справах дітей Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області про визначення місця проживання малолітньої дитини, -

встановила:

У вересні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду з названим позовом, мотивуючи який зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в сім'ї його сина - відповідача ОСОБА_3 та його дружини ОСОБА_4 народилася дитина - син ОСОБА_5. Посилаючись на те, що дитина з дня народження постійно проживає з ним, а не з батьками, які ухиляються від виконання своїх обов'язків по її вихованню, з дитиною не спілкуються, матеріальної допомоги на утримання сина не надають, його навчанням не цікавляться, ОСОБА_2 просив позбавити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 батьківських прав відносно сина ОСОБА_5 та призначити його опікуном дитини.

Відповідачі первісний позов не визнали, заперечували проти його задоволення посилаючись на те, що мають всі необхідні умови для виховання сина, турбуються про нього, в родині виховується ще двоє неповнолітніх дітей, у зв'язку з чим сину ОСОБА_5 можливо приділяють недостатньо уваги, що не є підставою для позбавлення їх батьківських прав. Посилаючись на те, що за час проживання сина ОСОБА_5 в родині його дідуся, останній настроїв дитину проти них, але вони бажають щоб син проживав з ними, звернулись до суду із зустрічним позовом, в якому просили визначити місце проживання їх сина ОСОБА_5, залишивши його на їх утриманні та вихованні за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням Шевченківського районного суду Харківської області від 29 листопада 2011 року у задоволенні позову ОСОБА_2 про позбавлення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 батьківських прав та зустрічного позову ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення місця проживання малолітньої дитини відмовлено. Попереджено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про необхідність змінити ставлення до виховання сина ОСОБА_5, зобов'язано службу у справах дітей Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області здійснювати контроль за виконанням ОСОБА_3 та ОСОБА_4 своїх батьківських обов'язків.

В апеляційних скаргах прокурор Шевченківського району Харківської області та ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, невідповідність висновків судів обставинам справи, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просили рішення суду в частині відмови у задоволенні позовних вимог про позбавлення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 батьківських прав скасувати, ухвалити нове рішення, яким заявлений ОСОБА_2 позов задовольнити.

В частині відмови у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визначення місця проживання дитини рішення суду в апеляційному порядку не оскаржене.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності передбачених ст. 164 СК України підстав для позбавлення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 батьківських прав відносно сина ОСОБА_5.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з наступних підстав.

Згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 є батьком, а ОСОБА_4 - матір'ю ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Підстави позбавлення батьківських прав передбачені ст. 164 СК України.

Так, відповідно до п 2 ч. 1 ст. 164 СК України батько, мати можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 р. N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Відповідно до положень ст. 19 СК орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Як убачається із висновку служби у справах дітей Шевченківської районної державної адміністрації Харківської області від 25 жовтня 2011 року ОСОБА_3 намагався забрати свого сина ОСОБА_5, який проживає у дідуся, але останній перешкоджає цьому, налаштовуючи дитину проти батьків. Враховуючи з'ясовані обставини службою надано висновок про недоцільність позбавлення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 батьківських прав відносно сина ОСОБА_5.

Із висновку служби у справах дітей Богодухівської районної державної адміністрації Харківської області вбачається, що ОСОБА_3 має намір забрати сина додому, але під час спілкування з сином останній виявив бажання проживати з дідусем та бабусею в с. Павлівка, де він відвідує школу та має багато друзів.

Враховуючи те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а позивачем безспірних доказів свідомого нехтування відповідачами своїми обов'язками щодо виховання дитини не надано, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для позбавлення відповідачів батьківських прав та відмовив у задоволенні відповідного позову.

Оскільки судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права та встановленим обставинам справи, апеляційна скарга відповідно до вимог ч. 1 с. 308 ЦПК України підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційні скарги прокурора Шевченківського району Харківської області та ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду Харківської області від 29 листопада 2011 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді