Справа №
Провадження №22-ц-3877/12
Головуючий у І інстанціїОСОБА_1
Категорія19Доповідач у 2 інстанції Савченко
УХВАЛА

Іменем України

9 серпня 2012 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Іванової І.В., Даценко Л.М.,

при секретарі Мироненко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою заступника прокурора Києво-Святошинського району Київської області на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 травня 2012 року у справі за позовом прокурора Києво-Святошинського району Київської області в інтересах держави в особі Києво-Святошинської районної державної адміністрації, Головного управління Держкомзему в Київській області до Лісниківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання протиправними та скасування рішень сільської ради, скасування реєстрації державного акту на землю, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, визнання права власності за державою на ділянку та її витребування з незаконного володіння, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2010 року заступник прокурора Києво-Святошинського району Київської області звернувся до суду в інтересах держави із вказаним позовом, який мотивував тим, що рішенням Лісниківської сільської ради Києво-Святошинського району від 30 серпня 2008 року відповідачу ОСОБА_2 надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування будинку площею 0,2500 га в с.Лісники, вул.Підлісна б/н. Рішенням Лісниківської сільської ради від 10 жовтня 2008 року відповідачу ОСОБА_2 затверджено проект землеустрою і дана ділянка передана у власність. 24 жовтня 2008 року відповідач отримав державний акт на землю.

Вказував, що передача ділянки у власність відповідача відбулася з порушенням вимог чинного законодавства, зокрема ст.32 ЛК України, відповідно до якої районні державні адміністрації передають у власність чи надають у постійне користування для нелісогосподарських потреб земельні лісові ділянки площею до 1 га. Спірна земельна ділянка входила до складу ділянки площею 9,7999 га, яка була передана до земель запасу (землі комунальної власності) в межах с.Лісники на підставі розпорядження Києво-Святошинської РДА № 854 від 2 листопада 2006 року, яким в тому числі припинено право постійного користування вказаною земельною ділянкою ДП Боярська ЛДСі яке за рішенням суду визнано недійсним. Крім того, при передачі у власність ОСОБА_2 вказаної земельної ділянки було порушено вимоги п.4 ст.20 ЗК України, відповідно до якої зміна цільового призначення земель, зайнятих лісами, проводиться з урахуванням висновків органів виконавчої влади з питань охорони навколишнього природнього середовища та лісового господарства.У проекті землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки відсутній позитивний висновок Київського обласного управління лісового і мисливського господарства. За таких обставин відповідач отримав державний акт на землю без законних підстав.

Посилався, що у подальшому відповідач ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу від 8 грудня 2008 року продав вказану ділянку відповідачу ОСОБА_3 Вважає, що договір купівлі-продажу слід визнати недійсним, поскільки він суперечить цивільному і земельному законодавству, бо земельна ділянка незаконно вибула із власності держави.

Просив визнати протиправними і скасувати оспорювані рішення Лісниківської сільської ради від 30 серпня 2008 року, від 10 жовтня 2008 року, скасувати реєстрацію державного акта на право власності на землю серія ЯЖ № 685963, виданого на імя ОСОБА_2 24 жовтня 2008 року, визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки для будівництва і обслуговування будинку площею 0,2500 га в с.Лісники, вул.Підлісна б/н, укладений 8 грудня 2008 року між ОСОБА_2 і ОСОБА_3, визнавши за державою право власності на вказану ділянку та витребувавши її на користь держави з незаконного володіння відповідачки ОСОБА_3

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 травня 2012 року у задоволенні позову відмовлено.

Заступник прокурора Києво-Святошинського району Київської області подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким позовні вимоги задоволити в повному обсязі, посилаючись на неповне зясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення і неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні вимог заступника прокурора, суд обгрунтовував свої висновки тим, що розпорядження голови Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 854 від 2 листопада 2006 року, яким затверджено проект землеустрою щодо припинення права постійного користування земельною ділянкою ДП Боярська ЛДСта передачі її до земель запасу в межах села Лісники, на час вирішення справи є чинним, не визнане незаконним і не скасовано. Крім того, прокурор не надав належних і допустимих доказів, що спірна ділянка належить до категорії землі лісу.

Отже передача Лісниківською сільською радою земельної ділянки, що перебувала в межах села Лісники, у власність ОСОБА_2 здійснена згідно вимог діючого на той час земельного законодавства, а відтак відсутні підстави для визнання незаконними і скасування оспорюваних прокурором рішень сільської ради та державного акту на землю.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ч.3 ст.116 ЗК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян проводиться у разі одержання земельних ділянок із земель комунальної власності у межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч.6 ст.118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для будівництва і обслуговування житлового будинку у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної місцевої ради за місцезнаходженням ділянки. У заяві зазначаються бажані розмірі та мета її використання.

Відповідно до ч.7 ст.118 ЗК України відповідна рада розглядає заяву і в разі згоди на передачу ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення.

Відповідно до ч.10 ст.118 ЗК України відповідна рада розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу ділянки у власність.

Відповідно до п.12 Перехідних положень Земельного кодексу України (в редакції чинній на час ухвалення сільською радою рішень про передачу ділянки у власність ОСОБА_2М.) до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Судом першої інстанції встановлено і вбачається з матеріалів справи, що розпорядженням голови Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області № 854 від 2 листопада 2006 року затверджено проект землеустрою щодо припинення права постійного користування земельною ділянкою ДП Боярська ЛДС(відокремлений підрозділ Національного аграрного університету) та передачі її до земель запасу (землі комунальної власності) в межах с.Лісники Києво-Святошинського району Київської області. На підставі вказаного розпорядження припинено право постійного користування земельною ділянкою Боярської ЛДС площею 9,7999 га (ліси І групи, вкриті лісом) та передано цю ділянку до земель запасу в межах с.Лісники (а.с.104).

26 липня 2008 року Лісниківська сільська рада прийняла рішення про використання під житлову забудову земельної ділянки площею 9,7999 га, яка знаходиться в комунальній власності територіальної громади с.Лісники на підставі розпорядження РДА № 854 від 2 листопада 2006 року, а також про внесення відповідного коригування до містобудівної документації, що і було зроблено (а.с.105).

Також, судом встановлено, що рішенням Лісниківської сільської ради від 30 серпня 2008 року відповідачу ОСОБА_2 надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для будівництва і обслуговування будинку площею 0,2500 га в с.Лісники, вул.Підлісна б/н (а.с.8). Виготовлений відповідачем проект землеустрою пройшов державну експертизу (а.с.107-135). Рішенням Лісниківської сільської ради від 10 жовтня 2008 року відповідачу ОСОБА_2 затверджено проект землеустрою і вказана ділянка передана у власність (а.с.9). 24 жовтня 2008 року відповідач отримав на вказану ділянку державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯЖ № 685963 (а.с.10). Згідно договору купівлі-продажу від 8 грудня 2008 року ОСОБА_2 продав вказану ділянку ОСОБА_3 (а.с.13).

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

За таких обставин з урахуванням того, що спірна земельна ділянка перебувала у межах села Лісники і сільська рада згідно п.12 Перехідних положень ЗК України мала повноваження розпоряджатися ділянкою, а також враховуючи дотримання радою вимог закону при передачі ділянки у власність ОСОБА_2, суд обгрунтовано відмовив у задоволенні вимог заступника прокурора про визнання нечинними і скасування рішень сільської ради і державного акту.

Також, суд правильно відмовив у задоволенні решти вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки та її витребування і повернення у власність держави, як похідних від вимог про скасування рішень і державного акту, у задоволенні яких відмовлено.

Доводи апеляційної скарги заступника прокурора про те, що розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області № 854 від 2 листопада 2006 року винесене з порушенням вимог закону, спростовуються постановою Окружного адміністративного суду м.Києва від 19 травня 2011 року, залишеною без змін ухвалою

Київського апеляційного адміністративного суду від 20 березня 2012 року, якою відмовлено у задоволенні позову міжрайонного природоохоронного прокурора Київської області до Києво-Святошинської РДА про скасування розпорядження № 854 від 2 листопада 2006 року.

Постановою суду встановлено, що райдержадміністрація виносячи розпорядження про припинення права користування земельною ділянкою ДП Боярська ЛДСта передачі її до земель запасу в межах с.Лісники, діяла в межах своєї компетенції та відповідно до положень закону (а.с.79-82).

Посилання заступника прокурора на те, що суд відповідно до п.4 ч.1 ст.201 ЦПК України був зобовязаний зупинити провадження до вирішення Вищим адміністративним судом України касаційної скарги на вказані судові рішення, необгрунтовані, поскільки спір вирішено і рішення адміністративних судів набрали законної сили.

Твердження апелянта про невідповідність рішень Лісниківської сільської ради постанові КМ України від 10 квітня 2008 року По деякі питання розпорядження земельними лісовими ділянкамиколегія суддів вважає безпідставними, поскільки дана постанова стосується виключно Мінприроди, Мінагрополітики, Міноборони, Держкомлісгоспу та Держкомзему, яких зобовязано зупинити прийняття ними рішень про надання згоди на вилучення з їх користування земельних лісових ділянок, їх передачу у власність та оренду із зміною цільового призначення, а також зобовязано відкликати згоди, надані раніше. Тобто місцевих рад дана постанова взагалі не стосується, поскільки при передачі спірної земельної ділянки ОСОБА_2 рада керувалася ЗК України, який має вищу юридичну силу і до якого змін не було внесено.

Посилання апелянта на те, що надана ОСОБА_2 земельна ділянка призначена для ведення лісового господарства і не може передаватися у власність відповідача, необгрунтовані, поскільки прокурор не надав належних і допустимих доказів, що спірна ділянка належить до категорії землі лісу.

Судом встановлено, що розпорядженням Києво-Святошинської РДА ділянка площею 9,7999 га (до складу якої входить і спірна ділянка) передана до земель запасу (землі комунальної власності) в межах селаЛісники. Рішенням Лісниківської сільської ради від 26 липня 2008 року вирішено використовувати ділянку під житлову забудову та внесено відповідне коригування до містобудівної документації.

Відповідно до ч.2 ст.55 Земельного кодексу України та ст.4 Лісового кодексу України до земель лісогосподарського призначення не належать землі, зайняті зеленими насадженнями у межах населених пунктів, які не віднесені до категорії лісів.

З метою повного та всебічного зясування доводів прокурора апеляційний суд зробив запит до Управління держкомзему у Києво-Святошинському районі Київської області про те чи мала земельна ділянка, що перебувала із 2006 року в землях запасу в межах села Лісники, статус землі лісудо передачі її у приватну власність ОСОБА_2 Згідно листа Управління держкомзему від 6 серпня 2012 року останнє не має можливості надати суду такі відомості у звязку із відсутністю документації із землеустрою, що свідчить про безпідставність доводів прокурора.

Посилання прокурора на порушення Лісниківською сільською радою п.4 ст.20 ЗК України при передачі у власність відповідачу земельної ділянки не грунтуються на законі, поскільки вказана стаття не регулює спірних відносин. Стаття 20 ЗК України регулює питання віднесення земель до іншої категорії, а рішення сільської ради від 30 серпня 2008 року і від 10 жовтня 2008 року, які оспорює прокурор стосується передачі земельної ділянки у власність фізичній особі, а не зміни категорії земель, як помилково вважає прокурор.

З урахуванням наведеного, викладені в апеляційній скарзі доводи колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони матеріалами справи не підтверджуються, не грунтуються на вимогах закону і висновків суду про відмову у позові не спростовують.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Києво-Святошинського району Київської області відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 травня 2012 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її проголошення.

Головуючий : ___________________

Судді : ___________________ ________________