Справа № 2011/428312
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2012 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді - ЛОСЄВОЇ Д.А.

при секретарі - ДОЛГОВІЙ К.С.

за участю представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , 3-я особа житлово-будівельний кооператив «Сокіл-2»про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

встановив:

07.09.2012 року позивач, ОСОБА_1 , звернувся до суду с позовною заявою, в якій просить визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку успадкування за законом після матері ОСОБА_4 , померлої в м. Харкові ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Свої позовні вимоги він обґрунтовує тим, що протягом встановленого законом 6-ти місячного строку після смерті матері звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Після спливу 6-ти місячного терміну відкриття спадщини, звернувся до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, яка залишилася після смерті матері ОСОБА_4 , надавши при цьому необхідні документи. Оглянувши надані для оформлення документи, державний нотаріус 6-ї Харківської державної нотаріальної контори відмовила йому у видачі свідоцтва про право на спадщину кв. АДРЕСА_1 в цілому, посилаючи на те , що із наданих документів вбачається, що пай на кооперативну квартиру АДРЕСА_1 виплачено під час шлюбу спадкодавця з відповідачем ОСОБА_3 , а тому вона може видати свідоцтво лише на Ѕ частку квартири.

Позивач зазначив, що в 1987 році його батьки ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_5 припинили шлюбні відносини. Шлюб між ними розірвано за рішенням суду, а 30 липня 1991 року його матір`ю отримано свідоцтво про розірвання шлюбу.

Батьки поділили майно. Матері залишилася квартира АДРЕСА_1 , а батько в порядку поділу майна подружжя, забрав собі автомобіль та гараж.

Відповідач загальним зборам ЖБК «Сокіл-2»подав заяву про передачу паю, виплаченого за кв. АДРЕСА_1 ОСОБА_4 , в якій зазначив, що ніколи не буде претендувати на квартиру.

Рішенням виконавчого комітету Дзержинської районного ради народних депутатів № 239/33 від 03.09.91 року затверджене рішення загальних зборів членів ЖБК «Сокіл-2»про прийняття до членів ЖБК ОСОБА_4 .

Право власності за ОСОБА_4 зареєстровано в БТІ. На протязі з 1992 року відповідач не претендував на квартиру.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні заявленому позову.

Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував та пояснив, що він вважає квартиру АДРЕСА_1 своєю власністю, що пай він передав своїй жінці ОСОБА_4 , а не синові. Він на теперішній час мешкає в комунальній квартири, яка залишилася йому у спадок, але квартира на має комунальних зручностей. Відповідач вважає, що син повинен передати йому однокімнатну квартиру, в якій мешкає, а тоді претендувати на спадкову квартиру.

Представник 3-ї особи - житлово-будівельного кооперативу «Сокіл-2»в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Надали суду розписку, в якій зазначили, що проти позову не заперечує та просять слухати справу за їх відсутності.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, свідків, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Суд, заслухавши представника позивача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, вважає що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

У відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, згідно з витягом з Реєстру прав власності на нерухоме майно на праві власності двокімнатна ізольована квартира АДРЕСА_1 житловою площею 26,9 кв. м, загальною площею 42,8 кв. м зареєстрована за ОСОБА_4 на підставі довідки ЖБК «Сокіл-2» від 07.05.1992 року. (а.с. 8)

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 померла. (а.с. 6)

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі, зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя який його пережив, та батьки.

Як вбачається з свідоцтва про народження НОМЕР_1 позивач, ОСОБА_1 є син померлої ОСОБА_4 та є спадкоємцем першої черги майна, яке залишилося після її смерті. (а.с. 7)

06.01.2012 року позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, яка залишилася після смерті матері, що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. Заява про прийняття спадщини подана позивачем у встановлений ст. 1270 ЦК України 6-ти місячний строк.

Після спливу 6-ти місячного строку з дня відкриття спадщини, позивач звернувся до 6-ої Харківської державної нотаріальної контори, але у видачі свідоцтва про право на спадщину на кв. АДРЕСА_1 йому відмовлено з підстав, що до складу спадщини входить майно, яке є спільним майном подружжя згідно ст. 60-63 Сімейного кодексу України. (а.с. 39)

Крім того, державним нотаріусом 6-ої Харківської державної нотаріальної контори від 09.11.2012 року позивачу надано постанову про відмову у вчинення нотаріальної дії, з якої вбачається що згідно п. 4-21 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затв. наказом МЮУ від 22.02.2012 року № 296/5 при оформленні спадщини як за законом так і за заповітом нотаріус у випадках, коли із правовстановлюючого документа вбачається, що майно може бути спільною сумісною власністю подружжя повинен з`ясувати, чи є у спадкодавця той з подружжя, який його пережив і який має право на Ѕ частку у спільному майні подружжя. (а.с. 40)

Державний нотаріус 6-ої Харківської державної нотаріальної контори в своїй постанові зазначив , що відповідно до п. 1-2 глави 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012 року свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя може бути видано як під час шлюбу, так і після його розірвання та згідно зі ст. 68 Сімейного Кодексу України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Відповідно до ст. 16 Цивільного Кодексу України кожна особа може звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права та інтересу є , зокрема, визнання права.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого ОСОБА_4 30 липня 1991 року, шлюб між ОСОБА_4 та відповідачем розірвано 5 липня 1988 року, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис за № 684. (а.с. 9)

Відповідно до ст. 29 Кодексу про шлюб та сім`ю в редакції 1969 року, який діяв на час розірвання шлюбу між ОСОБА_4 та відповідачем, до вимог про поділ майна подружжя встановлюється 3-річний строк позовної давності.

Відповідач у судовому засіданні не спростовував того факту, що ним дійсно в порядку поділу майна подружжя було передано колишній дружині пай, сплачений за кв. АДРЕСА_1 , а ним отримано автомобіль та гараж. Автомобіль відповідачем було продано, а гаражем він користується до теперішнього часу. Реєстрацію права власності за спадкодавцем на спірну квартиру він с 1992 року він не оспорював.

Крім того, видача свідоцтв про право на спадщину регулюється главою 10 та 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012 року, відповідно до яких, видача свідоцтв про право власності на частку у спільному майні подружжя видається лише пережившму подружжя. На час відкриття спадщини відповідач не був пережившим подружжям. Шлюб між спадкодавцем ОСОБА_4 та відповідачем розірвано в 1991 році.

Тому, суд вважає, що позивачу державним нотаріусом 6-ої Харківської державної нотаріальної контори безпідставно відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

За таких обставин, суд вважає, за необхідним визнати право власності за позивачем на кв. АДРЕСА_1 .

Разом з тим, суд вважає можливим відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 7 000 гривень за надання правової допомоги та 3219 гривень судового збору виходячи з того, що позивач змушений був звернутися до суду із позовом про визнання за ним права власності на кв. АДРЕСА_1 у зв`язку з незаконною відмовою державним нотаріусом 6-ої Харківської нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину, а не з вини відповідача.

Крім того, відповідно до ст. 84 ЦПК України витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача 3219 грн., суд виходив також з того, що відповідач є пенсіонером, похилого віку, отримує пенсію та іншого доходу не має.

Керуючись ст. 3, 4, 10, 11, 57, 60, 61, 84, 114, 209, 212-215 ЦПК України, ст. 1261, 1269, 1270, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012 року, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково:

Визнати за ОСОБА_1 право власності на двокімнатну ізольовану квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після матері ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Харкові.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участі у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: