Доповідач - Заришняк Г.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2012 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Мараєвої Н.Є.

При секретарі - Пазюк Є.С.

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2011 р. в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики та кредитного договору шляхом набуття ним права власності на предмет іпотеки - 1/2 частину житлового будинку та 1/2 частину земельної ділянки, площею 0,525 га, розташованих в АДРЕСА_1

Ухвалою Солом"янського районного суду м. Києва від 20 квітня 2010 року між сторонами затверджено мирову угоду та провадження у справі закрито з підстав, передбачених ст. 205 ЦПК України.

Ухвалою колегії суддів Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва від 17 березня 2011 року ухвала Солом"янського районного суду м. Києва від 20 квітня 2010 року скасована, а справу направлено на судовий розгляд.

Під час розгляду справи позивач збільшив позовні вимоги та просив задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття ним права власності на предмет іпотеки за рахунок виконання зобов'язань на загальну суму 182 314,06 грн. Зазначав, що 01.02.2007 p., 08.02.2007 р. та 15.02.2007 р. між ним та відповідачем у письмовій формі були укладені договори позики, за якими він передав відповідачу 01.02.2007 р. грошові кошти в розмірі 50 000 грн., які відповідач зобов'язався повернути до 01.03.2007 p.; за договором позики від 08.02.2007 р. він передав відповідачу грошові кошти в сумі 5 000 грн., які відповідач зобов'язався повернути до 01.03.2007 p.; за договором позики від 15.02.2007 р. відповідач взяв у нього в борг грошові кошти в сумі 20 000 грн. і зобов'язався повернути їх до 01.03.2007 р.

Загальна сума боргу за зазначеними договорами позики становить 75 000 грн.

Крім того, 20 червня 2007 р. він на підставі договору про відступлення права вимоги, укладеного між ним та ВАТ «Кредитпромбанк», набув право вимоги, належне банку до відповідача за кредитним договором № 27.5/190-ПК-04 від 10 серпня 2004 p., виконання зобов'язань по якому відповідачем було забезпечено шляхом передання в іпотеку майна, належного йому на праві власності: 1/2 частини житлового будинку та 1/2 частини земельної ділянки, площею 0,525 га, розташованих в АДРЕСА_1, про що було укладено договір іпотеки №10.1/27.5/190-ЗПК-04 від 10.08.2004 p., за яким іпотекодержателем визначено банк.

20.06.2007 р. між ним та банком було укладено нотаріально посвідчений договір про відступлення прав за іпотечним договором №10.1/27.5/190-ЗПК-04 від 10.08.2004 p., і він набув права іпотекодержателя замість банку. Ним були виконані договірні зобов'язання. Загальна сума боргових зобов'язань відповідача з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних за 1507 днів прострочення виконання зобов'язань становить 182 314,06 грн..

Просив задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття ним права власності на предмет іпотеки, а саме: належні відповідачу 1/2 частину будинку та 1/2 частину земельної ділянки по АДРЕСА_1.

Рішенням Солом'янського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2011 р. в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення його позову, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального закону.

В суді апеляційної інстанції позивач підтримав апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Відповідач та треті особи в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обгрунтованість постановленого рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18.08.2004 р. між відповідачем ОСОБА_2 та ВАТ «Кредитпромбанк» було укладено кредитний договір №27.5/190-ПК-04, за яким банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі в розмірі 16 000 доларів США строком до 10.08.2007 р. включно.

В забезпечення виконання зобов'язань за основним договором, 10.08.2004 р. між ОСОБА_2 та ВАТ «Кредитпромбанк» було укладено іпотечний договір № 10.1/27.5/190- ЗПК-04, відповідно до якого відповідач ОСОБА_2 передав банку у забезпечення зобов'язань по кредитному договору №27.5/190-ПК-04 належне йому майно, а саме: 1/2 частину земельної ділянки площею 0,525 га, що знаходиться АДРЕСА_1 та 1/2 частину будинку за тією ж адресою, що належить йому на праві власності.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Згідно зі ст. 24 Закону України «Про іпотеку» відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням.

Зі справи вбачається, що 20 червня 2007 року ВАТ «Кредитпромбанк» та ОСОБА_1 уклали договір про відступлення права вимоги, за яким останній набув право вимоги, належне банку за кредитним договором № 27.5/190-ПК-04 від 10 серпня 2007 року.

На підставі п. 1.3 цього договору ОСОБА_1 отримує право вимагати від боржника ОСОБА_2 сплати суми кредиту в розмірі 2 571, 74 доларів США, процентів за користування кредитом у сумі 78,93 доларів США, та пені у сумі 1 582, 89 доларів США, що станом на 20 червня 2007 року становить 21 379, 47 грн.

Згідно п. 1.2 договору про відступлення прав за іпотечним договором, позивач одержав право у разі невиконання або неналежного виконання боржником ОСОБА_2 зобов'язань, визначених кредитним договором, одержати задоволення вимог за рахунок майна, що знаходиться в іпотеці.

Як видно з матеріалів справи, умови кредитного договору № 27.5/190-ГЖ-04 були виконані ВАТ «Кредитпромбанк» в повному обсязі, надано позичальнику кредитні кошти на суму 16 000 доларів США.

Проте ОСОБА_2 умови кредитного договору щодо погашення тіла кредиту та нарахованих відсотків виконував не належним чином, в зв'язку з чим за ним утворилася заборгованість, яка станом на 17.05.2011 року становить 37 634, 42 грн.

Позивач просив задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Відповідно до ч.І ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Частиною 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі: 1) рішення суду, 2) виконавчого напису нотаріуса або 3) згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (тобто шляхом позасудового врегулювання).

Правовою підставою для передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання є договір про задоволення вимог іпотекодержателя (або застереження в іпотечному договорі).

Як вбачається з п. 4.1 Іпотечного договору № 10.1/27.5/190-ЗПК-04 від 10.08.2004 р. за рахунок майна Іпотекодерждатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, який визначається на момент фактичного задоволення разом із сумою кредиту, процентів, штрафними санкціями та відшкодуванням збитків, які виникли у зв'язку із прострочкою виконання Іпотекодавцем за кредитним договором, витратами пов'язаними із зверненням стягнення на майно та іншими витратами, обумовленими виконанням умов договору.

П. 4.3 Іпотечного договору передбачено, що звернення стягнення на майно здійснюється Іпотекодержателем шляхом позасудового врегулювання, згідно якого іпотекодержатель набуває право від свого імені продати майно у порядку, визначеному Законом України «Про іпотеку».

На підставі п. 4.5 Іпотечного договору реалізація майна здійснюється Іпотекодержателем самостійно шляхом укладення від свого імені договорів купівлі-продажу майна з третіми особами, а у разі звернення стягнення на підставі рішення суду, або виконавчого напису нотаріуса - в порядку, визначеному Законом України «Про іпотеку». Положення є застереженням по задоволення вимог іпотекодержателя і мають силу договору про задоволення вимог.

Разом з тим, дані застереження не передбачають передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

Окремий договір про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття ним права власності на майно, як це передбачено ст. 37 Закону України «Про іпотеку», між ВАТ «Кредитпромбанк» і ОСОБА_2 не укладався.

Крім цього, згідно ч. 2 статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

Судом встановлено, що заборгованість за кредитним договором, який забезпечений іпотекою, станом на 17.05.2011 року складає 37 634, 42 грн., що є не співмірною з вартістю іпотечного майна, інша частина заборгованості в загальній сумі 144 670, 64 грн. виникла у зв'язку з невиконанням договорів про надання позики від 01.02.2007 р., 08.02.2007 р. та 15.02.2007 р., яка не забезпечена іпотекою, а тому не може бути задоволена за рахунок майна за іпотечним договором.

Суд першої інстанції повно й всебічно з'ясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку та прийшов до правильного висновку про те, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, як це передбачено ст. 37 Закону України «Про іпотеку», між ВАТ «Кредитпромбанк» і ОСОБА_2 не укладався, відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання, немає, а тому суд обгрунтовано відмовив у задоволенні позову ОСОБА_1

Доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасованим з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду міста Києва від 06 жовтня 2011 р.. залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді