Справа № 1416/5321/12
Номер провадження 2/1416/2616/12
РІШЕННЯ

Іменем України

30 липня 2012 року Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді Кокорєва В. В., при секретарі Антоненко А. С., за участі позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання угоди дійсною,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 в якому просила визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 в Миколаєві, укладений між нею та відповідачкою ОСОБА_2, яка діяла по довіреності від ОСОБА_3 - дійсним.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 06.03.2001 між нею та ОСОБА_2, яка діяла за дорученням від ОСОБА_3, був укладений договір купівлі-продажу вищезазначеної квартири. Вказаний договір був оформлений на Універсальній біржі «Номінал» за № 0755-Н та зареєстрований Миколаївським БТІ за № 16957 від 30.03.2001.

Сторонами за договором було виконано усі суттєві умови. Однак на теперішній час вона позбавлена можливості розпорядитися належним їй нерухомим майном, в звязку з відмовою нотаріуса від посвідчення угоди.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені нею в позовній заяві, наполягала на задоволенні позову.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнала. Проти задоволення позову не заперечувала.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

Допитана в якості свідка в порядку ст. 62 ЦПК України ОСОБА_2 показала, що ОСОБА_3 є її рідною внучкою, а саме донькою її сина. ОСОБА_3 була власницею квартири АДРЕСА_1 в Миколаєві та у звязку з проживанням в Ізраїлі попросила її продати вказану квартиру. На підтвердження надала доручення, посвідчене консулом Посольства України в Державі Ізраїль ОСОБА_4 від 30.10.2000 за № 572/1587-2000. Між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було достягнуто згоди про продаж квартири. Після чого ОСОБА_1 передала їй обговорену суму коштів, а вона звільнила квартиру та передала ключі від неї. Договір купівлі-продажу було укладено на біржі, після чого гроші були передані нею власниці квартири ОСОБА_3 Претензій ані в ОСОБА_2, ані в ОСОБА_3 до ОСОБА_1 не має.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини.

06.03.2001 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, яка діяла за дорученням від ОСОБА_3, р.№ 572/1587-2000 від 30.10.2000, посвідченого Консулом Посольства України в державі Ізраїль, був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2.

Зазначений договір був оформлений на Універсальній біржі «Номінал» № 0755-Н та зареєстрований Миколаївським БТІ 30.03.2001 за № 16957. Сторонами за договором було повністю виконано усі суттєві умови договору.

Статтею 227 ЦК УРСР (1963 р., що діяв на час укладення договору) визначено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Як вбачається з реєстраційного посвідчення від 30.03.2001 право власності та договір зареєстровані Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації, яке підпорядковане Миколаївській міській раді.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР (1963 р.) якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, а друга сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоди, визнати угоду дійсною. При цьому наступне нотаріальне посвідчення угоди не потрібно.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 набула права власності на квартиру АДРЕСА_2. Її право посвідчене реєстраційним свідоцтвом та відповідачем не оспорюється.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов обґрунтований, а відтак підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі ст. 47, 227 ЦК УРСР (1963 р.), керуючись ст.ст. 10, 14, 30, 31, 60, 62, 212-214 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання угоди дійсною задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, укладений між ОСОБА_1, з однією сторони та ОСОБА_2, яка діяла за дорученням р.№ 572/1587-2000 від 30.10.2000, посвідченого Консулом Посольства України в державі Ізраїль з іншої сторони, зареєстрований 06.03.2001 на Універсальній біржі «Номінал» за № 0755-Н дійсним.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою яка не брала участі у судовому засіданні протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В. В. Кокорєв