Справа № 420/667/12
Провадження № 2/420/281/12
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29 березня 2012 року Криворізький районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Бондарчука Г. Д.

при секретарі Ференц Я. З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Златоустівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеною заявою та уточнюючи свої позовні вимоги вказала на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її батько ОСОБА_2 Після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1, яку фактично прийняла його дружина - ОСОБА_3

ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла мати позивачки - ОСОБА_3, після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй за час життя майно.

Після смерті своїх батьків, позивач по справі, яка є єдиним спадкоємцем першої черги за законом спадщину фактично прийняла, що виразилося в тому, що всі документи на спадкове майно знаходяться у неї, постійно проживала з батьками до дня їх смерті, піклувалася про них.

Будучи єдиним спадкоємцем першої черги за законом позивачка звернулася до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, проте їй було відмовлено, через відсутність документального підтвердження факту прийняття спадщини та оригінала правовстановлюючого документу на житловий будинок.

В зв'язку з чим позивачка просила постановити рішення, яким визнати за нею право власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3

Позивач та її представниця, яка діє на підставі довіреності в судове засідання не з'явилися, подавши до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги підтримали та наполягали на їх задоволенні, просили розгляд справи провести за їх відсутності.

Представник відповідача по справі - Златоустівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області в судове засідання не з'явився, в матеріалах справи є їх письмова заява про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивача визнали та не заперечували проти їх задоволення.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити з урахуванням вимог передбачених ст. 197 ч. 2 ЦПК України і без фіксування судового процесу.

Відповідно ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_2, про що свідчить свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 (а.с 9), якому за час його життя належав житловий будинок АДРЕСА_1, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 08.08.1989 року (а.с. 21) та технічним паспортом (а.с.17-20).

Право власності на домоволодіння зареєстровано в державному органі реєстрації нерухомого майна - КП ДОР «Криворізьке БТІ», що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 18) та інформаційною довідкою про належність домоволодіння (а.с.15).

Згідно відомостей з нотаріальної контори ОСОБА_2 за час свого життя заповіту не складав (а.с. 29), тому його спадкоємці спадкують належне йому за час життя майно за законом.

Як встановлено в судовому засіданні і підтверджено матеріалами справи, що дружина померлого ОСОБА_3 (а.с.11) фактично прийняла спадщину, що виразилося в тому, що вона до дня смерті свого чоловіка постійно проживала з ним у будинку АДРЕСА_1 (а.с.13), продовживши проживати у ньому і після його смерті, тобто вступивши в управління та володіння спадковим майном.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 (а.с. 10). Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку АДРЕСА_1.

До дня смерті ОСОБА_3 позивачка проживала разом з нею у будинку АДРЕСА_1, доглядала за нею, а після її смерті фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, тим самим фактично прийнявши спадщину після смерті своєї матері (а.с.14).

Згідно довідки з нотаріальної контори № 458/01-16 від 15.03.2012 року ОСОБА_3 за час життя розпорядження своїм майном на випадок смерті не здійснила (а.с. 29), тому її спадкоємці спадкують належне їй за час життя майно за законом.

Будучи єдиною спадкоємцею першої черги за законом позивач звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті своєї матері, проте їй було відмовлено, через відсутність документального підтвердження факту прийняття спадщини та оригінала правовстановлюючого документу на житловий будинок (а.с.12).

Відповідно до п.5 Перехідних та прикінцевих положень ЦК України в редакції 2003 року правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Оскільки ОСОБА_3 померла в ІНФОРМАЦІЯ_2 тобто до набрання ЦК України (в редакції 2003 року) чинності, позивач по справі фактично прийняла спадщину, тому суд, вирішуючи питання про визнання за позивачем права власності на спадкове майно керується нормами Цивільного кодексу Української РСР в редакції 1963 року.

Згідно ч. 1 ст. 529 ЦК Української РСР в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 року, що підтверджується свідоцтвом про її народження серії НОМЕР_3, згідно якого її батьками вказані: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 8), і є єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті своєї матері ОСОБА_3, що померла ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Аналізуючи вищевикладені докази, суд вважає доведеним той факт, що позивачка фактично прийняла спадщину після смерті своєї матері, інших спадкоємців не має, відповідач визнав позов та не заперечував проти задоволення позовних вимог, а тому вважає за потрібне визнати за позивачем право власності на спадкове майно у вигляді домоволодіння АДРЕСА_1, що залишилося після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

На підставі викладеного, ст. ст. 529, 548, 549 ЦК Української РСР в редакції 1963 року та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 130, 209, 213-215, ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Златоустівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровької області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарчими побудовами, який розташований за адресою: АДРЕСА_1, який складається з: житлового будинку під літерою «А-1», загальною площею 51,9 кв. м., житловою площею 36,7 кв. м., літньої кухні під літерою «Б», погрібу під літерою «В», сараю під літерою «Г», вбиральні під літерою «Д», водоколонки І, вимощення II, ворота 1, огорожі 2, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: