Справа № 2-8013/11 Головуючий у 1
інстанції:Плахтій І.Б. Провадження №
22-ц/0390/583/2012 Категорія:46 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 березня 2012 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого судді - Гапончука В.В.,

суддів - Данилюк В.А., Подолюка В.А.,

при секретарі - Понєдєльнику О.А.,

з участю

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про усунення перешкод у
спілкуванні з дитиною та у її
вихованні, за апеляційною скаргою
відповідача ОСОБА_2 на рішення Луцького
міськрайонного суду від 14 лютого 2012
року,

В С Т А Н О В И Л А :

Відповідач ОСОБА_2 подала
апеляційну скаргу на рішення Луцького
міськрайонного суду від 14 лютого 2012
року, яким частково задоволено позов
ОСОБА_1.

Ухвалено встановити ОСОБА_1 спосіб
участі у вихованні та спілкуванні з
сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме:
систематичний спільний відпочинок з
дитиною кожну суботу тижня з 11.00 години
до 20.00 години. У випадку співпадання
робочого дня ОСОБА_1 з суботою, день і
час його спільного відпочинку з
дитиною переноситься на неділю цього ж
тижня. Зобов'язано ОСОБА_2 не
перешкоджати ОСОБА_1 брати участь у
вихованні сина ОСОБА_3 Стягнуто з
ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 94,10 грн.
судового збору.

В поданій скарзі відповідач ОСОБА_2
просила скасувати оскаржуване рішення
та ухвалити нове рішення, яким
встановити позивачу спосіб участі у
вихованні та спілкуванні з сином
ОСОБА_3 у її присутності. Пояснює це тим,
що позивач є агресивною, конфліктною і
скандальною людиною. Крім того, не
погоджується із рішенням про стягнення
судового збору, оскільки вона є
інвалідом 2 групи і звільнена від його
сплати.

Судом першої інстанції встановлено, що
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3,
ІНФОРМАЦІЯ_1. Сторони перебували в
шлюбі, який розірвали 04.05.2011 року. Після
розірвання шлюбу дитина залишилась
проживати з відповідачем.

Частково задовольняючи позов суд
першої інстанції виходив з того, що
відповідач не має права перешкоджати
позивачу спілкуватись з дитиною та
брати участь у її вихованні, оскільки
таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвиткові дитини і для
цього є належні умови.

Такі висновки відповідають
обставинам справи і зроблені
відповідно до вимог норм матеріального
права.

Апеляційну скаргу слід відхилити з
наступних мотивів.

Відповідно до ст. 153 Сімейного кодексу
України (далі СК України) мати, батько
та дитина мають право на безперешкодне
спілкування між собою, крім випадків,
коли таке право обмежене законом.

Відповідно до ст. 141 СК України мати і
батько мають рівні права та обов'язки
щодо дитини.

Як вбачається з матеріалів справи та
встановлено судом, сторони перебували
в зареєстрованому шлюбі, під час якого,
04.10.2007 року, в них народився син - ОСОБА_3.

З травня 2011 року, з часу припинення
шлюбних відносин, ОСОБА_2 разом із
дитиною переселилась проживати до її
батьків, які проживають за адресою:
АДРЕСА_1.

Як встановлено під час судового
розгляду та вбачається зі змісту
висновку служби у справах дітей
Луцької міської ради мати - відповідач
у справі, не надає дозволу позивачу для
спілкування і виховання сина без її
присутності.

Службою встановлено, що батько дитини -
позивач ОСОБА_3 сплачує на дитину
аліменти у розмірі 500 грн., виявляє
бажання брати участь у вихованні та
утриманні дитини, забирати до себе на
вихідні, оскільки працює охоронником.
Також вказано, що для виховання,
розвитку та проживання дитини створено
відповідні умови в тому числі житлові.

Цим же висновком визначено ОСОБА_1
можливий спосіб участі у вихованні та
спілкуванні з малолітнім сином -
щотижня у суботу (або неділю) з 11.00 год.
до 20.00 год.

Згідно ст. 159 СК України, якщо той із
батьків, з ким проживає дитина, чинить
перешкоди тому з батьків, хто проживає
окремо, у спілкуванні з дитиною та у її
вихованні, зокрема якщо він ухиляється
від виконання рішення органу опіки та
піклування, другий із батьків має право
звернутися до суду з позовом про
усунення цих перешкод. Суд визначає
способи участі одного з батьків у
вихованні дитини (періодичні чи
систематичні побачення, можливість
спільного відпочинку, відвідування
дитиною місця його проживання тощо),
місце та час їхнього спілкування. В
окремих випадках, якщо це викликано
інтересами дитини, суд може обумовити
побачення з дитиною присутністю іншої
особи. Під час вирішення спору щодо
участі одного з батьків у вихованні
дитини береться до уваги ставлення
батьків до виконання своїх обов'язків,
особиста прихильність дитини до
кожного з них, вік дитини, стан її
здоров'я та інші обставини, що мають
істотне значення, в тому числі стан
психічного здоров'я одного з батьків,
зловживання ним алкогольними напоями
або наркотичними засобами.

Суд першої інстанції належним чином
дослідив вказані обставини і пояснення
сторін, та мотивував висновок про
доцільність та можливість виховання
дитини позивачем без присутності
відповідача, прийняв до уваги висновок
служби у справах дітей Луцької міської
ради та умови проживання позивача, дав
належну оцінку обставинам справи та
поясненням сторін у їх сукупності.

Також суд правильно звернув увагу на
рівність прав та обов'язків батька й
матері щодо своїх дітей, врахував, що із
позивачем проживає його мати - баба для
малолітнього ОСОБА_3, яка добре впливає
на внука, що не заперечується
відповідачем, та ухвалив правильне
рішення, яке відповідає інтересам
неповнолітньої дитини.

Підстав для зміни чи скасування
оскаржуваного рішення немає.

Доводи скарги щодо стягнутого судового
збору не приймаються з наступних
мотивів.

Розподіл судових витрат врегульований
ст. 88 ЦПК України, відповідно до якої
стороні, на користь якої ухвалено
рішення, суд присуджує з другої сторони
понесені нею і документально
підтверджені судові витрати.

Звільнення відповідача від сплати
судового збору, як інваліда 2 групи, не
звільняє від відшкодування понесених
іншою стороною, на користь якої
ухвалене рішення, судових витрат. У ст.
88 ЦПК України передбачено
компенсування таких витрат лише у разі
якщо обидві сторони звільнені від їх
сплати.

Часткове задоволення позову ОСОБА_1 не
впливає на присудження з відповідача
судового збору в повному об'ємі,
оскільки спір є немайнового характеру.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 - 315, 319 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду
від 14 лютого 2012 року в даній справі
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
до Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Судді :