Справа № 2-996/11 Головуючий у 1
інстанції:Костюкевич О.К. Провадження
№ 22-ц/0390/436/2012 Категорія:42 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2012 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Матвійчук Л.В.,

суддів - Русинчука М.М., Мудренко Л.І.,

при секретарі - Семенюк О.А.,

з участю представника позивача -
Волчука Ю.О.,

відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4,

представника відповідача - ОСОБА_5,

представника третьої особи -
Котельчука Б.Я.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Луцьку цивільну
справу за позовом СГПП "Дружба" до
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_9, третя
особа, що не заявляє самостійних вимог
щодо предмета спору на стороні
позивача - орган опіки і піклування
Ківерцівської районної державної
адміністрації про виселення за
апеляційною скаргою представника
відповідача ОСОБА_5 на рішення
Ківерцівського районного суду
Волинської області від 25 січня 2012 року,

В С Т А Н О В И
Л А:

Рішенням Ківерцівського
районного суду Волинської області від
25 січня 2012 року позов задоволено.

Ухвалено виселити ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_4, ОСОБА_9 з приміщення дитячого
садочка, яке розташоване за адресою
АДРЕСА_1 і перебуває на балансі СГПП
«Дружба».

В апеляційній скарзі представник
відповідача ОСОБА_5 просить скасувати
це рішення і ухвалити нове рішення про
відмову в задоволенні позову,
посилаючись на неповноту встановлення
обставин, які мають значення для справи
та порушення норм матеріального і
процесуального права.

Судом першої інстанції
встановлено, що приміщення в АДРЕСА_1 є
власністю СГПП "Дружба" і перебуває на
балансі підприємства з 1993 року. ОСОБА_7
прийнята на роботу в колгосп "Дружба"
Ківерцівського району вет.фельдшером з
10.04.1991 року, а звільнена з посади вет.
фельдшера з 01.02.2006 року за згодою сторін
(п. 1. ст. 36 КЗпП України). Відповідачі
ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4 зареєстровані та
проживають за адресою АДРЕСА_1,
неповнолітній ОСОБА_9 зареєстрований,
але не проживає у вищезазначеному
приміщенні. Відповідачі зареєстровані
і проживають у приміщенні бувшого
дитячого садочка, яке є нежитловим
приміщенням, а також йому не було
надано статус житлового приміщення.
Рішення про надання спірного
приміщення для проживання ОСОБА_7
відсутні.

Заслухавши осіб, які беруть участь у
справі, перевіривши законність і
обґрунтованість рішення суду першої
інстанції в межах доводів апеляційної
скарги та вимог, заявлених в суді
першої інстанції, колегія суддів
приходить до висновку, що апеляційна
скарга підлягає відхиленню, а рішення
суду першої інстанції -залишенню без
змін з таких підстав.

Згідно ст. 391 ЦК України власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном.

Відповідно до п.4 Прикінцевих та
перехідних положень Цивільного
кодексу України ЦК України
застосовується до цивільних відносин,
що виникли після набрання ним чинності.
Щодо цивільних відносин, які виникли до
набрання чинності Цивільним кодексом
України, положення цього Кодексу
застосовується до тих прав і
обов'язків, що виникли або продовжують
існувати після набрання ним чинності.

Як роз'яснив Пленум Верховного
Суду України у п. 5 Постанови від 12
квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання,
що виникли в практиці застосування
судами Житлового кодексу України»при
вирішенні питання щодо виселення з
приміщень, що не входять до складу
житлового фонду (виробничих і інших
нежилих приміщень і т.д.) слід
застосовувати норми, що регулюють
договір майнового найму, а не житлового
законодавства.

Встановлені судом першої
інстанції та наведені вище обставини,
крім пояснень осіб, які беруть участь у
справі, підтверджуються всією
сукупністю наявних у справі доказів,
зокрема: випискою з протоколу № 4,
згідно якого ОСОБА_7 прийнята на роботу
вет.фельдшером колгоспу "Дружба"
Ківерцівського району з 10.04.1991 року (а.с.
8); наказом СГПП "Дружба" №1 від 01.02.2006
року про звільнення з роботи, згідно
якого ОСОБА_7 звільнено з посади вет.
фельдшера з 01.02.2006 року за згодою сторін
(п. 1. ст. 36 КЗпП України) (а.с. 7); довідкою
СГПП "Дружба" № 71 від 31.10.2011 року
відповідно до якої приміщення, що
розташоване в АДРЕСА_1 є власністю СГПП
"Дружба" і знаходиться на балансі
підприємства з 1993 року( а.с.5);
інвентаризаційним описом основних
засобів станом на 31.12.2010 року
сільськогосподарського приватного
підприємства «Дружба»відповідно до
якого приміщення за адресою: АДРЕСА_1
перебуває на балансі у даному
підприємстві як приміщення бувшого
дитячого садочка ( а.с.48);
повідомленням Державного архіву
Волинської області № 697/01-23 від 29.11.2011
року, з якого вбачається, що в
протоколах загальних зборів
уповноважених, засідань правління,
засідань комітету профспілки
акціонерно-пайового товариства
«Дружба»с. Журавичі Ківерцівського
району за 1992-1993 роки рішення про
виділення житлового приміщення ОСОБА_7
в с. Журавичі Ківерцівського району не
виявлено. Документи вищевказаного
товариства в державний архів області
передані по 1993 рік включно (а.с. 21);
повідомленням з державного архіву
Волинської області № 02/01-23 від 03.01.2012
року, відповідно до якого в перевірених
протоколах профспілкових конференцій,
протоколах засідань профспілкового
комітету, протоколах засідань
правління та загальних зборів
уповноважених колгоспу «Дружба»(з 03
лютого 1992 року -акціонерно-пайового
товариства «Дружба») с. Журавичі
Ківерцівського району Волинської
області за 1991-1992 роки відомостей про
виділення будинку ОСОБА_7 не виявлено
(а.с. 43); довідкою виконавчого комітету
Журавичівської сільської ради № 890 від
05.12.2011 року, з якої вбачається, що за
адресою АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_7,
ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_9 (а.с. 23); довідкою
виконавчого комітету Журавичівської
сільської ради Ківерцівського району
Волинської області № 927 від 16.12.2011 року
згідно якої що приміщення, яке
знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є
нежилим приміщенням бувшого дитячого
садочка (а.с. 33); довідками № 1.3/1/2-12 від
10.01.2012 року, № 27/19/2-12 від 11.01.2012 року з
яких вбачається, що ні Журавичівською
сільською радою Ківерцівського району,
ні Ківерцівською районною радою не
приймались рішення про переведення
приміщення, що розташоване в АДРЕСА_1 із
нежитлового у житлове (а.с. 47, 51).

Виходячи з викладеного, повно та
об'єктивно дослідивши всі обставини
справи і наявні у ній докази, суд першої
інстанції прийшов до вірного висновку,
що спірне приміщення, в якому без
законних підстав проживають
відповідачі, в установленому законом
порядку не набуло статусу житлового, а
тому обґрунтовано задовольнив позов
виселивши відповідачів з спірного
приміщення, проте не зазначив в
рішенні, що відповідачів слід виселити
без надання іншого жилого приміщення, в
зв'язку з чим резолютивну частину
рішення слід доповнити словами "без
надання іншого жилого приміщення".

Доводи апелянта про те, що
відповідачам надавалось спірне
приміщення для постійного проживання,
було надано дозвіл на реконструкцію
вказаного приміщення під житлове,
внаслідок чого сім'єю було вкладено
чималі кошти на переобладнання цього
приміщення не заслуговують на увагу,
оскільки відповідачі всупереч вимогам
ст.ст. 10, 60 ЦПК України не надали суду
жодних доказів, які б підтверджували
дану обставину. Крім того, у
встановленому законом порядку будівля
колишнього дитячого садочка ніколи не
переводилася із нежитлового фонду у
житловий. Тривалість проживання
відповідачів у спірному приміщенні,
яке в установленому законом порядку не
набуло статусу житлового та проведення
переобладнання за власні кошти не
породжує у них будь-яких прав, що
випливають із договору найму житлового
приміщення, і не створюють у ОСОБА_7,
ОСОБА_4, ОСОБА_4, ОСОБА_9 самостійного
права на житло.

Твердження апелянта про те, що
відповідно до вимог ст.ст. 109, 110, 111, 112 ЖК
України відповідачі можуть бути
виселенні з спірного приміщення тільки
з наданням іншого жилого приміщення є
безпідставними, оскільки
правовідносини, пов'язані з
використанням під житло приміщень у
нежилих будинках, не призначених для
постійного проживання громадян,
регулюються нормами цивільного, а не
житлового законодавства незалежно від
їх тривалості. Оскільки спірне
приміщення ніколи не було
зареєстроване як жиле, норми Житлового
кодексу України на нього не
розповсюджуються.

Покликання апелянта на ту
обставину, що суд не взяв до уваги, що в
даному приміщенні зареєстрована
неповнолітня дитина не заслуговують на
увагу, оскільки з пояснень відповідача
ОСОБА_7 в суді апеляційної інстанції
встановлено, що неповнолітній ОСОБА_9
проживає і перебуває на утриманні і
вихованні у рідної сестри останньої.

Інші доводи апеляційної скарги не
спростовують висновків суду і не
містять підстав для скасування чи
зміни оскаржуваного рішення, яке
постановлено з додержанням вимог
матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника
відповідача ОСОБА_5 відхилити, а
рішення Ківерцівського районного суду
Волинської області від 25 січня 2012 року
в даній справі залишити без змін
доповнивши друге речення резолютивної
частини рішення після слів СГПП
"Дружба" словами "без надання іншого
жилого приміщення".

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена в
касаційному порядку безпосередньо до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання законної сили.

Головуючий

Судді: