Справа № 2214/3158/2012
Провадження № 2/2214/946/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2012 року. Славутський міськрайонний
суд Хмельницької області в складі :

головуючого судді Тончук Р.І.

при секретарі Придачук Г.Л.,

за участю представника позивача
адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_2 до селянсько-фоермерського
господарства «Кривинське», третя
орсоба без самостійних вимог
Славутське бюро технічної
інвентаризації, про визнання права
власності в порядку набувальної
давності та права на державну
реєстрацію права власності,

встановив:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до
СФГ»Кривинське» про визенання права
власності в порядку набувальної
давності та визнання права на
реєстрацію права власності.
Посилається на те, що 5 вересня 1997 року
він уклав з ССГ «Кривинське»,
правонаступником якого є СФГ
«Кривинське», договір оренди будівлі
овочесховища, що належить цьому
господарству і розташоване у АДРЕСА_1.
Договір укладено в простій письмовій
формі. Пунктом 1.2 зазначеного договору
передбачено, що післдя повного
погашення залишкової балансової
вартості будівлі орендар має право
зареєструвати його в БТІ на правах
приватної власності. Він сплатив
залишкову вартість будівлі, яка станом
на 13.09.1997 року становила 1124 грн. Він
сплатив у 1998 році 448 грн. орендної плати,
в 2002 році 1000 грн. такої плати. Станом на
26.07.2002 року балансова вартість
приміщення овочесховища становила
згідно доваідки Славутського БТІ 1000
грн. Отже, повністю сплативши балансову
вартість будівлі, відповідно до умов
договолру він набув з 15.07.2002 року права
власності на неї. Однак, БТІ відмовило в
реєстрації за ним права власності на
будівлю овочесховища з посиланням на
відсутність у СФГ «Кривинське»
правовстановлюючих документів на цю
будівлю. Свідоцтво про право власності
на неї було видане СФГ»Кривинське»
24.07.2002 року. Однак, йому знову було
відмовлено в реєстрації права
власності з посиланням на те, що
договір оренди не посвідчений
нотаріально. З 15.07.2002 року він відкрито
та безперервно володієж будівлею
овочесховища, а тому відповідно до ст.
328 ЦК України набув права власності на
нього за набувальною давністю. Просив
визнати таке право на будівлю
овочесховища та право на державну
реєстрацію права власності на
набувальною давністю.

У судове засідання позивач ОСОБА_2 не
з»явився. Про день та час слухання
справи повідомлений у встановленому
порядку. Надав суду письмову заяву про
підтримання позову та слухання справи
у його відсутність за участю його
представника.

Представник позивача адвокат ОСОБА_1
позов підтримав лише в частині
визнання за ОСОБА_2 права власності на
приміщення овочесховища за
набувальною давністю.

Представник відповідача у судове
засідання не з»явився. ОСОБА_3, який зі
слів і на даний час є головою СФГ
«Кривинське», не надав документу, що
стверджує його повноваження,
пояснивши, що документ про його
обрання головою СФГ втрачений,а тому не
був допущений до участі в справі в
якості представника відповідача і
допитувався як свідок. Представник
позивача та представник третьої особи
не заперечують проти заочного розгляду
справи з винесенням заочного рішення.

Представник третої особи без
самостійних вимог Славутського БТІ
Коцюба І.М. дала пояснення про те, що КП
«Славутське БТІ» здійснює реєстрацію
права власності на підставі
Тимчасового положення про порядок
державної реєстрації права власності
та інших речових прав на нерухоме
майно, затв. Наказом МЮ України від
7.02.2002 року № 7/5 з наступними змінами і
підстав для реєстрації за ОСОБА_2 права
власності на будівлю овочесховище
немає.

Заслухавши пояснення представника
позивача ОСОБА_1, третьої особи, свідка
ОСОБА_3, вивчивши матеріали справи, суд
приходить до висновку, що позов не
підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 5 вересня 1997 року
ССГ»Кривинське», правонаступником
якого є СФГ «Кривинське», та фізична
особа ОСОБА_2 у простій письмовій формі
уклали договір оренди будівлі
овочесховища, що розташована у
сАДРЕСА_1 і перебувала на балансі ССГ.
Строк дії договору не зазначений.
Відповідно до ст. 763 чинного ЦК України
та ст. ЦК України 1963 року, що діяв на
час укладення договору оренди, якщо
строк оренди не встановлениц, договір
найму(оренди) вважається укладеним на
невизначений строк. Кожна з сторін
договору найму(оренди), укладеного на
невизначений строк, може відмовитися
від договору в будь-який час, письмово
попередивши про це другу сторону за
один місяць, а в разі найму нерухомого
майна - за три місяці. Договором або
законом може бути встановлений інший
строк для попередження про відмову від
договору найму(оренди), укладеного на
невизначений строк. Оскільки в
договорі оренди від 5 вересня 1997 року не
зазначено, на який строк укладено
договір, він вважається укладеним на
невизначений строк. Жодна з сторін
письмово не попереджала іншу сторону
про відмову від цього договору.
Орендодавець також не ставив питання
про розірвання договору оренди у
зв»язку з несплатою упродовж тривалого
часу орендної плати. Отже, він є діючим
і в даний час.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України
особа, яка добросовісно заволоділа
чужим майном і продовжує відкрито,
безперервно володіти нерухомим майном
протягом 10 років, набуває права
власності на це майно, якщо інше не
встановлено цим Кодексом. Частиною
третьою цієї ж норми закону
передбачено, що якщо особа заволоділа
майном на підставі договору з його
власником, який після закінчення
строку договору не пред»явив вимоги
про його повернення, вона набуває права
власності за набувальною давністю на
нерухоме майно через п»ятнадцять років
з часу спливу позовної давності. Із
змісту ст. 344 ЦК України випливає, що
набувальна давність поширюється на
випадки фактичного,
безтитульного(незаконного) володіння
чужим майном. Наявність у володільця
певного юридичного титулу(договору
найму,оренди, зберігання тощо) виключає
застосування набувальної давності.
Ознакою володіння чужим майном є
добросовісність, тобто, володілець не
знав і не міг знати про те, що він
володіє чужою річчю. В даному випадку
взаємовідносини сторін регулюються
договором оренди і позивачу відомо про
належність майна СФГ»Кривинське», на
балансі якого на час укладення
договору оренди перебувала будівля
овочесховища і якокому 24.07.2002 року
Старокривинською сільською радою
видане свідоцтво про власності на
нього.

Допитаний в якості свідка голова СФГ
ОСОБА_3 ствердив факт укладення
договору оренди з ОСОБА_2 та
належності овочесховища СФГ.Заперечує
проти визнання права власності за
позивачем на овочесховище, мотивуючи
тим, що воно є колективною власністю.

З врахуванням наведних обставин
підстави для визнання за ОСОБА_2 права
власності на будівлю овощесховища за
набувальною давністю відсутні.

Керуючись ст. 344 ЦК України, 8,10,212,213, 224-226
ЦПК України, суд

вирішив:

ОСОБА_2 з позові до
селянсько-фермерського господарства
«Кривинське» про визнання права
власності за набувальною давністю на
будівлю овочесховища, що розташована у
АДРЕСА_1, відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте
за письмовою заявою відповідача. Заява
про перегляд заочного рішення може
бути подана протягом 10 днів з дня
отримання його копії.

Заочне рішення може бути оскаржене
позивачем до апеляційного суду
Хмельницької області протягом 10 днів з
дня його проголошення.

Головуючий: