Справа № 2-2303/2011
03 квітня 2012 року Жовтневий районний суд м. Харкова
у складі: головуючого судді Шиянової Л.О.,
при секретарі Шевченко А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Жилкомсервіс»про спонукання до вчинення певних дій, стягнення зайво сплачених грошових коштів та моральної шкоди, -

ОСОБА_1 у червні 2011 року звернувся до суду зі вказаним позовом до КП «Жилкомсервіс», який вточнив у листопаді 2011 року та просив постановити рішення, на підставі якого зобовязати відповідача провести поточний ремонт місць загального користування, а саме : стін, стель, підлоги, освітлення та опалення, муссоропровода у будинку №52 по вул. Блюхера м. Харкова в строк до 01.06.2012 року; стягнути з відповідача на його користь суму 620,00 грн. зменшення наданих послуг та моральну шкоду у сумі 1840,00 грн.
У судовому засіданні позивач ще раз вточнив свої вимоги та просив не розглядати вимоги про ремонт муссорпровода, оскільки він на наступний час ліквідований та не функціонує.
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що житлова плаща кв.№10, третього поверху будинку №52 по вул..Блюхера у м. Харкові була зайнята його сімєю на підставі ордеру, виданого рішенням виконкому Київської ради народних депутатів м. Харкова №30 від 11.08.1981 року. Він неодноразово з 2008 року звертався до відповідача з питань приведення до належного експлуатаційного стану місць та внутрішньобудинкових систем загального користування , але відповідач ніяких заходів по його зверненням не зробив. З 1995 року один стояк опалення і тепловий прилад у коридорі 3 поверху не діє, с того ж часу у коридорах та сходовій клітині не має освітлення, штукатурка, масляна фарба та білення стін ,стель відшарувалася , поточний ремонт місць загального користування не проводився на протязі тридцяти років. Також позивач вважає, що він зайво сплатив відповідачу кошти за вивіз ТПВ, за очищення муссопровода, за освітлення місць загального користування та за технічне обслуговання внутрішньобудинкових систем опалення, тобто за житлово-комунальні послуги, які він вважає завищеними, сума зайво сплачених коштів відповідно його розрахунку складає 620,05 грн.( а.с.14).. Всі вищевикладені обставини вимусили позивача звернутися до суду з даним позовом.
В судовому засіданні позивач підтримав уточнені позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав, зазначених вище.
Представник відповідача, ОСОБА_2, який діяв на підставі довіреності №258-1/11 від 11 квітня 2011 року, прибув до суду , але в судове засідання не зявився, через канцелярію суду надав свої заперечення , які були передані судді після закінчення слухання справи. Тому суд розглядає справу за наявними матеріалами та ухвалює відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України , за згодою позивача, заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши відповідні обставини і визначивши відповідно до них правовідносини, вважає, що позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.
Відповідно до наданих позивачем документів, його сімї на підставі рішенням виконкому Київської ради народних депутатів м. Харкова №30 від 11.08.1981 року,був виданий ордер №001787 на право зайняття трьохкімтатної квартири №10, житловою площею 40,56 кв.м., у будинку №52 по вул. Блюхера у м. Харкові.( а.с.5). Відповідно пояснень позивача та доданих до справи його скарг, звернень до відповідача, він є наймачем вказаної квартири.
Вимогами ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», встановлено, що визначення виконавців послуг належить до компетенції органів місцевого самоврядування.
Частина 2 ст. 2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»чітко встановлює, що місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.
Відповідно до ст. 10 та ст. 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», саме міські ради та їх виконавчі органи є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
Отже, саме в інтересах та від імені громадян членів територіальної громади, були прийняті рішення виконавчого комітету від 20.12.2006 р. №1186 та рішення виконавчого комітету Харківської міської ради від 22.02.2007 року №188, Комунальне підприємство було визначено виконавцем послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків комунальної власності, та їх балансоутримувачем, а не виконавцем послуг з ремонту приміщень, будівел і споруд або виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Тобто, як визначено ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», особа, яка за договором з власником чи балансоутримувачем здійснює управління будинком , спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, забезпечує його належну експлуатацію відповідно до закону та умов договору.
Права та обовязки управителя визначені ст.24 Закону України Про житлово-комунальні послуги»та «Правилами управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд», затверджених Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 02.02.2009 року №13. Відповідно вказаних Правил на Управителя покладено виконання функцій по організації належної експлуатації та утримання обєкта відповідно до його цільового призначення згідно з вимогами п.п.3.7 та 3.8 вказаних Правил; організації забезпечення потреб мешканців обєкта в житлово-комунальних послугах відповідно до встановлених нормативів,норм, стандартів, порядку і правил згідно з вимогами пунктів 3.9 -3.11 Правил. Вказані пункти не покладають на Управителя( тобто відповідача) обовязок проводити будь-які ремонти. Таким чином, вимоги позивача у цій частині задоволенню не підлягають.
Що стосується зайво сплачених позивачем, як він вважає, сум за житлово-комунальні послуги у сумі 620,05 грн., то ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» чітко встановлює права споживача у сфері житлово-комунальних послуг. Так, відповідно п.1 ч.1 вказаної статті споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг.
01.01.2007 р. набрав законної сили публічний договір, опублікований в офіційному джерелі печаті Харківської міської ради, газеті «Слобода»95/1, укладений між КП «Жилкомсервіс»та Споживачами послуг, відповідно до умов якого Виконавець (КП «Жилкомсервіс») забезпечує надання послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкової території, а Споживач зобов'язується своєчасно сплачувати ці послуги за встановленими тарифами (п.1 договору). 29.12.2009 року у вказаний вище публічний договір були внесені зміни, згідно яких невідкладною частиною даного договору є рішення виконавчого комітету Харківської міської ради «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій , що знаходяться в комунальній власності територіальної громади м. Харкова.
Згідно з рішенням виконавчого комітету ХМР № 72 від 20.02.2009 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що знаходяться в комунальній власності територіальної громади м. Харкова»встановлено перелік послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, мінімально необхідних для забезпечення санітарно-гігієнічних вимог проживання та перебування в приміщеннях, забезпечення технічних вимог до експлуатації будинку, підтримання несучої спроможності конструкції та експлуатаційних характеристик внутрішньобудинкових мереж і систем будинків.
Так як позивач визнає умови публічного договору, не оскаржує їх, то він , як споживач, має право на одержання житлово-комунальних послуг, визначених укладеним договором та рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території». Тому він не має права самостійно зменшувати встановлені тарифи.
Крім того, відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Однак, позивачем не надано жодних доказів, які підтверджують його позовні вимоги, а саме: довідки про склад сімї та реєстрації у квартир №10, будинку №52 по вул. Блюхера у м. Харкові; документів, підтверджуючих наявність пільг по сплаті комунальних послуг; квитанцій про сплату вказаних комунальних послуг та інших , а тому вони задоволенню не підлягають.
Відповідно до ст..22 Закону України «Про захист прав споживачів»судом при задоволенні позовних вимог споживача одночасно вирішується питання про відшкодування моральної шкоди, заподіяної йому. Вважаючи на те, що підстав для задоволення вимог позивача не вбачається, то немає і підстав для стягнення моральної шкоди, яку позивач оцінив у сумі 1840,00 грн. Крім того, заподіяння вказаної моральної шкоди позивачем також не доведено.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.7,10,11,60,81,88,208,209,212-215,226-226 ЦПК України, ст.ст.1, 7,20,24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»; ст.,ст.2, 10, 11 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»; ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів»; «Правилами управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд»; суд
У задоволені позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Жилкомсервіс»про спонукання до вчинення певних дій, стягнення зайво сплачених грошових коштів та моральної шкоди відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Харкова протягом 10-ти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Л.О. Шиянова.