Апеляційний суд Херсонської області
Справа №22ц-2190/2572/2012р. Головуючий в І інстанції Ведмідська Н.І. Категорія: 42 Доповідач: Лісова Г.Є.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2012 року вересня місяця 4 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Лісової Г.Є.

Суддів: Семиженка Г.В.

ОСОБА_1

при секретарі: Ващенко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3 на рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 31 травня 2012 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_6, третя особа-служба у справах дітей Скадовської районної державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням шляхом виселення

В С Т А Н О В И Л А:

23 серпня 2011 року ОСОБА_4 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_6, третя особа служба у справах дітей Скадовської районної державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням шляхом виселення.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що йому на праві власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами розташований по вул. Гагаріна,80 в селищі Лазурне, Скадовського району. в якому проживають єдиною сім»єю та ведуть спільно господарство, він з дружиною, дочка ОСОБА_7 з чоловіком ОСОБА_8 та сином ОСОБА_9.

Відповідач ОСОБА_3, його співмешканка ОСОБА_5 та їхня дочка ОСОБА_10 не є членами його сім»ї, не ведуть з ним спільне господарство. Між ними склалися неприязні стосунки, відповідач погрожує, влаштовує бійки, нищить майно, в будинку проводився обшук у звязку з порушеною проти нього кримінальною справою за ч.1 ст.309 КК України.

Вважає, що він як власник будинку має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, право на спокійне проживання, користування, володіння будинком. Відповідачка ОСОБА_5 не зареєстрована в спірному жилому приміщенні, їй виділено селищною радою земельну ділянку під будівництво.

Просив усунути перешкоди в користуванні житловим будинком по вул. Гагаріна,80 в селищі Лазурне шляхом виселення ОСОБА_3, ОСОБА_5 та їх неповнолітньої дочки ОСОБА_6. Стягнути понесені судові витрати.

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 31 травня 2012 року позов задоволено, усунено перешкоди ОСОБА_4 у користуванні житловим будинком по вул. Гагаріна,80 в селищі Лазурне Скадовського району Херсонської області шляхом виселення з будинку ОСОБА_3, ОСОБА_5 разом з неповнолітньою дитиною ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2, який діє в інтересах відповідача ОСОБА_3, просить скасувати рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які мають значення для справи, які суд вважав встановленими.

У судовому засіданні ОСОБА_3 та його представники апеляційну скаргу підтримали з підстав викладених у ній, просять рішення суду скасувати як незаконне.

Позивач ОСОБА_4 та його представник апеляційну скаргу не визнали, посилаючись на законність і обгрунтованість рішення суду просять її відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_3 вселилися разом з ОСОБА_5 в жиле приміщення, що знаходиться в селищі Лазурне по вул. Гагаріна,80 Скадовського району в 2001 році як син позивача з його дозволу, тобто дозволу власника житлового будинку та інших членів сім»ї. На час вселення в спірне жиле приміщення відповідач перебував з ОСОБА_5 у фактичних шлюбних відносинах, шлюб між ними зареєстровано 20.03.2012 року.

Задовольняючи позовні вимоги і виселяючи ОСОБА_3, ОСОБА_5 та їх неповнолітню дочку ОСОБА_6 з житлового будинку, що знаходиться в селищі Лазурне по вул. Гагаріна,80, суд виходив з того, що оскільки згідно з ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, а відповідачі перешкоджають позивачу користуватися належним йому будинком, то відповідачі мають бути виселені із займаного ними жилого будинку.

Проте застосовуючи такий спосіб захисту порушеного права як виселення суд першої інстанції не врахував, що виселення бувшого члена сім»ї власника з жилого приміщення може проводитись лише на підставі норм житлового законодавства.

Так, ч.1 ст.116 ЖК встановлено: якщо наймач, члени його сім»ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявилися безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Для застосування норм ч.1 ст.116 ЖК необхідна наявність двох умов: систематичне порушення правил співжиття, а також вжиття заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів.

Як вбачається зі змісту позовної заяви позивач посилався на те, що відповідачі систематично порушують правила співжиття, роблять неможливим проживання з ними в одному будинку, влаштовують бійки і на підтвердження зазначеного надав суду акти судово-медичного обстеження від 26.05.2012 року, якими встановлено наявність тілесних ушкоджень у позивача та його дружини ОСОБА_11, однак вимогу про захист порушеного права заявив не на підставі житлового законодавства, яке передбачає підстави та порядк виселення з жилого приміщення, а на підставі ст. 391 ЦК України, яка регламентує цілком інші конкретні цивільні правовідносини.

Ухваливши рішення про виселення відповідачів разом із малолітньою дитиною із займаного ними жилого приміщення, суд першої інстанції не зясовував чи є в діях відповідачів порушення, за які вони можуть бути виселені, в чому вони полягають та чи застосовувалися до відповідачів заходи попередження або громадського впливу.

Оскільки при вирішенні даного спору суд першої інстанції не встановив характер спірних правовідносин, обставин, що мають значення для справи, допустив порушення норм матеріального права, рішення не можна вважати законним і обґрунтованим, його слід скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_3, задовольнити.

Рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 31 травня 2012 року скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Судді: