АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/1690/2815/2012 Номер провадження 22-ц/1690/2815/2012Головуючий у 1-й інстанції Шаповал Т.В. Доповідач ап. інст. Обідіна О. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2012 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого Обідіної О.І.

Суддів Дорош А.І., Прядкіної О.В.

при секретарі Зеленській О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 22 червня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав, про влаштування дитини та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини,

колегія суддів , заслухавши доповідь судді - доповідача Обідіної О.І.

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 22.06.2012 р. в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав та про влаштування дитини , за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача , посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи внаслідок помилкової оцінки доказів , що призвело до невірного вирішення спору, просить рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні первісного позову скасувати та постановити нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та змінити рішення в частині відмови в задоволенні зустрічного позову відповідно до доводів апеляційної скарги.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержання норм матеріального та процесуального права.

По справі встановлено , що позивач ОСОБА_2 є бабусею , а відповідач ОСОБА_5 батьком ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Мати дитини - ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Батьки дитини розірвали свій шлюб в 2007 році.

Після смерті матері, малолітня ОСОБА_7 постійно проживала з бабусею ОСОБА_2

У відповідача, який проживає в АДРЕСА_1, утворилась нова сім»я, в якій народилося двоє дітей - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що по справі не встановлені ті виключні обставини, з якими закон пов»язує позбавлення батьківських прав. Оскільки питання про передачу дитини бабі чи діду в порядку ст. 167 СК України пов»язане з неможливістю передати дитину другому з батьків у зв»язку з позбавленням його батьківських прав , а в даному випадку суд відмовив в задоволенні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав , місцевий суд прийшов до висновку про безпідставність вимоги про влаштування дитини.

Одночасно суд першої інстанції відмовив в задоволенні зустрічного позову , виходячи з інтересів дитини, її прихильності до бабусі, з якою вона проживає тривалий час та називає «мамою» , а також взявши до уваги особисті побажання малолітньої щодо проживання разом з ОСОБА_2

З вказаними висновками погоджується колегія суддів з наступних підстав.

Статтею 164 СК України визначенні підстави позбавлення батьківських прав, зокрема якщо батьки ухиляються від своїх обов»язків вихованню дитини.

Обґрунтовуючи свій позов, ОСОБА_2 посилалася на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов»язків, не сплачує аліменти на утримання дитини , не цікавиться її життям , повністю самоусунувся від виховання онуки.

Забтосовуючи роз»яснення Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 р. , суд першої інстанції зазначив, що розцінювати фактори ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов»язків як окремо,так і їх сукупності, необхідно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов»язками .оскільки позбавлення батьківських прав є крайнім заходом.

В даному випадку суд встановив, що в діях відповідача не вбачається свідомого нехтування своїми батьківськими обов»язками, оскільки він по мірі своїх можливостей виконував останні . При цьому судом обгрунтовано взято до уваги сімейний стан ОСОБА_5 , перебування на його утриманні інших малолітніх дітей, одна з яких має тяжку хворобу та потребує значних витрат на лікування .

Встановивши відсутність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав, місцевий суд правильно застосував норми ст. 167 СК України при вирішенні питання про відмову в: влаштуванні дитини.

При цьому, прийшов до вірного висновку, що в інтересах малолітньої буде залишення її проживати разом з бабусею.

Доводи апеляційної скарги не містять нових фактів чи засобів доказування, які б спростували висновки суду першої інстанції.

Посилання апелянта на те, що при розгляді позову про стягнення аліментів суд вже встановив факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов»язків по утриманню дитини, тому вказвана обставина не потребує доказування , колегія суддів не

приймає до уваги , оскільки вказана обставини мала місце при вирішенні питання про стягнення аліментів і не може в даній справі являтись тією безумовною підставою в розумінні вимог ст. 164 СК України, за наявності якої суд приймає рішення про позбавлення батьківських прав. При цьому , посилання ст. 61 ЦПК України є невірними, оскільки встановлення вказаної обставини мало місце по справі , в якій приймали участь інші учасники - позивач ОСОБА_10 та ОСОБА_5, тому вона не є обов»язковою при вирішенні спору, в якому приймають участь інші особи .

Оцінюючи зміст апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що остання здебільшого містить цитування норм матеріального права та власний коментар апелянта щодо обставин справи.

Оскільки доводи апеляційної скарги не доводять обставини, з якими закон пов»язує наявність підстав для скасування рішення суду, колегія суддів приходить до висновку про відхилення останньої та залишення судового рішення без змін.

Керуючись ст. 303,308,315,317 ЦПК У країни, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_4 відхилити, а рішення Київського районного суду м. Полтави від 22 червня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ. '

С У Д Д І :