Справа № 909/51/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 листопада 2012 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Потятинника Ю.Р.,

секретаря Васильчук Я.В.,

представника заявника ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Коломиї цивільну справу за позовом ПАТ "ОСОБА_3 та Кредит" до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення боргу за кредитним договором у зв»язку із заявою ОСОБА_5 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Коломийського міськрайсуду від 07.02.2012р. частково задоволено позов ПАТ "ОСОБА_3 та Кредит" до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ТзОВ «Сузір»я ЛТД» та стягнуто з відповідачів в користь позивача в солідарному порядку 1740199 грн. 45 коп. заборгованості за кредитним договором.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Івано-Франківської області від 25.09.2012р. рішення Коломийського міськрайсуду від 07.02.2012р. в частині стягнення з ТзОВ «Сузір»я ЛТД» скасовано і ухвалено нове рішення, яким в позові до ТзОВ «Сузір»я» відмовлено. В частині стягнення заборгованості з ОСОБА_4 і ОСОБА_5 в солідарному порядку рішення залишено без зміни.

ОСОБА_5 звернулась до суду із заявою про перегляд рішення Коломийського міськрайонного суду від 07.02.2012 року за нововиявленими обставинами, яке мотивує тим, що задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Банк «ОСОБА_3 та Кредит» Коломийський міськрайонний суд виходив з того, що між ПАТ «Банк «ОСОБА_3 та Кредит» (кредитор) та ОСОБА_5 (поручитель) було укладено договір поруки б/н від 09.07.2007 року, згідно умов якого у випадку невиконання боржником (ОСОБА_4В.) зобов'язань за кредитним договором №1252ру07 від 09.07.2007 року, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники; вищевказаний договір поруки на момент прийняття судового рішення є чинним та не припинив свою дію.

Однак, при прийнятті рішення, суду не було відомо про наявність листа-вимоги .N 4782/02-1)1 від 24.12.2009 року, згідно якого кредитор вимагав в позичальника протягом 10 днів банківських днів з моменту отримання даної вимоги, достроково повернути кредитні кошти, сплатити проценти по них та неустойку. Крім, того згідно листа-вимоги №4788/02-02 від 24.12.2009 року банк вимагав дострокового повернення виданих кредитних коштів до 08.01.2010 року.

Згідно статті 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Пунктом 3.4 кредитного договору передбачено, що банк має право вимагати дострокового повернення кредитних ресурсів, оплати нарахованих відсотків по них, неустойки відповідно до умов договору, зокрема у випадках порушення позичальником будь-яких умов кредитного договору та допущення порушень зобов'язань, що виникають із забезпечувальних договорів.

Таким чином, строк виконання зобов'язань за кредитним договором від 09.07.2007 року настав після спливу 10 банківських днів з моменту отримання Позичальником листа-вимоги №4782/02-01 від 24.12.2009 року та після 08.01.2010 року, згідно листа-вимоги №4788/02-02 від 24.12.2009 року.

Пунктом 5.1. договору поруки б/н від 09.07.2007 року встановлено, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язань за кредитним договором не заявив позовні вимоги до поручителя.

Кредитором не було пред'явлено позовної вимоги до поручителя на протязі вищевказаного строку, позовна заява була подана після спливу майже двох років з моменту настання строку виконання зобов'язань за кредитним договором.

Таким чином, на момент вирішення справи порука, яка виникла на підставі договору б/н від 09.07.2007 року, була припиненою, що унеможливлює задоволення позову про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_5

Вищевказані обставини не були відомі та не могли бути відомі заявнику, оскільки листи-вимоги №4782/02-01 від 24.12.2009 року та №4788/02-02 від 24.12.2009 року, з якими пов'язано настання строку виконання зобов'язання за кредитним договором, були адресовані виключно позичальнику (ОСОБА_4В.) та направлені кредитором за місцем його проживання.

Про обставини, що мають істотне значення для правильного вирішення спору заявнику стало відомо після отримання від позичальника відповіді на запит б/н від 03.08.2012 року, а саме 08.08.2012 року, в той час коли рішення набрало законної сили та ще не було оскаржено в апеляційному порядку ТзОВ «Сузір'я ЛТД».

Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримав, просить рішення Коломийського міськрайсуду від 07.02.2012р. в частині стягнення з ОСОБА_5 в користь позивача в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором та судових витрат скасувати і прийняти нове рішення про відмову в позові в цій частині.

Представник позивача проти заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами заперечив, подав письмові заперечення. Вважає, що позивач не пропустив строк позовної давності, оскільки строк погашення кредиту ОСОБА_4 згідно укладеного кредитного договору 09.07.2022р., що є кінцевим терміном виконання зобов»язання. Підтвердив дійсність листів-вимог №4782/02-01 та №4788/02-02 від 24.12.2009. Договір страхування предмету застави про який йдеться в листі вимозі 4788/02-02 від 24.12.2009р. не був укладений.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з»явилась, хоча повідомлялась про час і місце судового розгляду.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, аналізуючи обставини встановлені в судовому засіданні та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підставна і підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Судом встановлено, що 09 липня 2007 року між "ОСОБА_3 та Кредит" та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 1252 ру-07, згідно якого останній надано кредит в сумі 150000,00 доларів США.

У зв'язку із збільшенням процентної ставки за користування кредитними коштами по кредитному договору до 16 % річних 10 червня 2008 року між ПАТ "ОСОБА_3 та Кредит" та ОСОБА_4 було укладено додаткову угоду.

Для мінімізації кредитних ризиків та забезпечення повернення кредитних котів наданих позичальнику ОСОБА_4, банк прийняв в додаткове забезпечення фінансову поруку ОСОБА_5

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства України.

Відповідач ОСОБА_4 умови договору не виконала, внаслідок чого станом на 19 січня 2012 року виникла заборгованість в сумі 2629291,85 грн., з яких: 1334296,60 грн. - заборгованість по сплаті кредиту, 405902,85 грн. - заборгованість по сплаті відсотків, 889092,40 грн. - пеня за прострочення сплати платежів.

При вирішенні справи суд, врахував те, що відповідачка протягом всього строку дії кредитного договору сумлінно, щомісячно перераховувала на рахунок позивача обов'язкові платежі, які складають біля 8000 грн., не ухилялась від сплати відсотків за користування кредитом, а тому вважав за можливе відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення пені, як засобу неустойки.

Заявниця посилається на те, що на час винесення рішення від 07.02.2012р. їй не було відомо про існування адресованих позивачем відповідачу ОСОБА_4 листів-вимог №4782/02-01 та №4788/02-02 від 24.12.2009р. щодо дострокового повернення кредитних коштів, сплати процентів по них та неустойки протягом 10-банківських днів з моменту отримання вимоги та до 08.01.2010р. Заявниця пояснила, що дізналась про існування цих листів лише 08.08.2012р. після отримання від ОСОБА_4 відповіді на письмовий запит від 03.08.2012р, які долучила до матеріалів справи. Дані твердження заявниці не спростовані в судовому засіданні. Вищевказаних листів-вимог не було в матеріалах справи на час винесення рішення від 07.02.2012р. Тому, суд приходить до висновку, що данні листів-вимог№4782/02-01 та №4788/02-02 від 24.12.2009р. є істотними для справи обставинами, які не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи, що у відповідності до п.1 ч.2 ст. 361 ЦПК України є підставою для перегляду рішення суду у зв'язку з нововиявленими обставинами. Дані листи містять вимогу про дострокове у встановлений ними строк повернення кредитних коштів, процентів та пені, що відповідає п.3.4 кредитного договору, тобто позивачем було змінено строк виконання зобов»язання за кредитним договором.

Пунктом 5.1 договору поруки б/н від 09.07.2007 року встановлено, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов'язань за кредитним договором не заявив позовні вимоги до поручителя.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до ч.1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч.1 ст. 252 ЦК України).

Із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов»язує термін, який визначається календарною датою чи вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч.2 ст. 251, ч.2 ст. 252 ЦК України).

Позивач звернувся до суду з позовом , в тому числі і до заявниці як поручителя, лише 10.01.2012р.

Посилання представника позивача на те, що згідно кредитного договору позичальник зобов»язаний повернути кредит до 09.07.2022р., а тому позивач не пропустив строк звернення до суду, а також на трирічний строк позовної давності суд, вважає безпідставними, оскільки в ч.4 ст. 559 ЦК України та п.5.1 договору поруки передбачено спеціальний строк заявлення вимоги до поручителя, який позивач порушив, що тягне за собою припинення поруки.

У відповідності до ч.2 ст. 365 ЦПК України розглянувши заяву про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, суд може скасувати судове рішення, що переглядається, і прийняти нове судове рішення або залишити заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами без задоволення.

Таким чином, з вищенаведених підстав, суд вважає, що оспорюване рішення в частині стягнення з ОСОБА_5 в користь ПАТ "ОСОБА_3 та Кредит" в солідарному порядку 1740199 грн. 45 коп. заборгованості за кредитним договором та 2823 грн. судових витрат слід скасувати і прийняти нове рішення яким в позові до ОСОБА_5 відмовити.

Рішення Коломийського міськрайонного суду від 07.02.2012р. в частині стягнення з ОСОБА_4 в користь ПАТ "ОСОБА_3 та Кредит" заборгованості за кредитним договором та судових витрат залишається в силі.

На підставі викладеного, керуючись ст. 213-215, 361, 365 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Скасувати рішення Коломийського міськрайонного суду від 07.02.2012р. в частині стягнення з ОСОБА_5 в користь ПАТ "ОСОБА_3 та Кредит" в солідарному порядку 1740199 грн. 45 коп. заборгованості за кредитним договором та 2823 грн. судових витрат і прийняти в цій частині нове рішення яким в позові ПАТ "ОСОБА_3 та Кредит" до ОСОБА_5 відмовити.

Рішення Коломийського міськрайонного суду від 07.02.2012р. в частині стягнення з ОСОБА_4 в користь ПАТ "ОСОБА_3 та Кредит" заборгованості за кредитним договором та судових витрат залишається в силі.

На рішення може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Івано-Франківської області протягом 10 днів з дня його проголошення чи отримання копії повного рішення, через Коломийський міськрайсуд.

Суддя: ПотятинникЮ. Р.