Справа № 1505/8864/2012
Номер рядка звіту 28
У х в а л а

про забезпечення позову

22 жовтня 2012 року
м.
Білгород-Дністровський

Суддя Білгород-Дністровського
міськрайонного суду Одеської області
Боярський О. О. , розглянувши заяву
ОСОБА_1 про забезпечення позову по
цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про повернення безпідставно
набутого майна ( грошей),

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною
заявою до ОСОБА_2 в якій, просить
стягнути з відповідача на користь
позивача безпідставно отримані гроші в
розмірі 186 000 грн.; стягнути з
відповідача на користь позивача 4 650
грн.; стягнути з відповідача на користь
позивача моральну шкоду в розмірі 35 000
грн.

19.10.2012 року від позивача до суду
надійшло клопотання про вжиття заходів
забезпечення позову, шляхом заборони
відчуження наступного нерухомого
майна: 4/12 часток житлового будинку
АДРЕСА_2, належних ОСОБА_2; 12 часток
житлового будинку АДРЕСА_2, належних
ОСОБА_3;

заборони відчуження транспортного
засобу марки MERCEDES-BENZ 213 CDI, 2004 року
випуску, № шасі НОМЕР_2, білого
кольору, д/н НОМЕР_1, належного ОСОБА_2.

В обгрунтувчання клопотання позивач
вказує, що 16 липня 2012 року у м.
Білгород-Дністровському в приміщенні
бізнес-центру по вул. Лазо, між ОСОБА_1
та ПП «Соната»було досягнуто згоди,
щодо купівлі транспортного засобу в
розстрочку, а саме шляхом внесення
коштів частинами, з можливістю
дострокової оплати ціни автомобіля та
можливістю повного повернення грошей
покупцю до передачі транспортного
засобу останньому.

Того ж дня позивачем були передані
гроші в розмірі 24 000 гривень, які в нього
прийняла відповідачка, після чого йому
була видана квитанція до прибутково
касового ордера, та відповідачка
пояснила позивачу, що Договір
купівлі-продажу буде укладено в
належній письмовій формі з дотриманням
вимог законодавства на протязі
декількох тижнів.

Починаючи з 16 липня 2012 року на протязі
трьох тижнів по 08 серпня 2012 року
включно позивачем були передані
відповідачці гроші на загальну суму 186
000 (сто вісімдесят шість тисяч) гривень,
що підтверджується відповідними
квитанціями до прибутково касового
ордера, підписанні власноруч
відповідачкою ОСОБА_2

Однак, на вимогу позивача надати йому
Договір, або повернути гроші,
відповідачка відповіла, що не має на
даний час можливості ані укласти
Договір ані повернути позивачу його
грошей, запевнивши позивача, що поверне
йому гроші на протязі наступного тижня.
До теперішнього часу відповідачка
ухиляється від повернення позивачу
грошей.

На даний час відповідачка перебуває у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3

Згідно ст. 60 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності незалежно
від того, що один з них не мав з поважної
причини (навчання, ведення домашнього
господарства, догляд за дітьми, хвороба
тощо) самостійного заробітку (доходу).
Вважається, що кожна річ,
набута за час шлюбу, крім речей
індивідуального користування, є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

Таким чином законодавець встановлює,
що все майно, набуте подружжям за час
шлюбу (тобто грошові кошти від участі у
суспільному виробництві, від
підприємницької та іншої суспільно
корисної діяльності, майно, створене
спільною працею, придбане за рахунок
спільних коштів подружжя тощо), є його
спільною сумісною власністю. Подружжю
належить майно на праві спільної
сумісної власності незалежно від
розміру внеску кожного окремо до
сімейного бюджету, відсутності
самостійного заробітку чи іншого
доходу в зв'язку з веденням домашнього
господарства, доглядом за
неповнолітніми чи непрацездатними
дітьми, хворобою чи інвалідністю або з
інших поважних причин.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду
України у п. 28 постанови від 21 грудня 2007
року № II «Про практику застосування
судами законодавства при розгляді
справ про право на шлюб, розірвання
шлюбу, визнання його недісним та поділ
спільного майна подружжя»ст. 12 Закону
України «Про господарські
товариства»від 19 вересня 1991 р.
встановлено, що власником майна,
переданого йому засновниками і
учасниками, є саме товариство. Вклад до
статутного фонду господарського
товариства не є об'єктом права спільної
сумісної власності подружжя.

Відповідно до змісту частин 2, 3 ст. 61
Сімейного кодексу України, якщо вклад
до статутного фонду господарського
товариства зроблено за рахунок
спільного майна подружжя, в інтересах
сім'ї, той із подружжя, хто не є
учасником товариства, має право на
поділ одержаних доходів.

Відповідно до резолютивної частини
рішення Конституційного суду України
№ 17-рп/12 від 19 вересня 2012 року у справі
за конституційним зверненням
приватного підприємства „ІКІО" щодо
офіційного тлумачення положення
частини першої статті 61 Сімейного
кодексу України, встановлено, що в
аспекті конституційного звернення
положення частини першої статті 61
Сімейного кодексу України треба
розуміти так, що статутний капітал та
майно приватного підприємства є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя.

У зв'язку із вищевикладеним позивач
вважає, що відповідачці окрім
належного їй майна, також може належати
частка у майні її чоловіка та частина
прибутку від доходів його
підприємницької діяльності, якщо таке
є, на підставі спільної сумісної
власності подружжя.

Оскільки для виконання судового
рішення у майбутньому важливе значення
матиме його забезпечення майном
відповідачки, та відповідачка має
реальну можливість відчужити належне
їй майно, що у майбутньому призведе до
утруднення виконання судового рішення
або унеможливить його виконання
взагалі, позивач просить вжити
зазначені вище заходи забезпечення
позову.

Розглянувши надану заяву про
забезпечення позову, позовну заяву та
документи надані позивачем, суд
приходить до наступного.

Відповідно до ст.151 ЦПК України
забезпечення позову за заявою осіб, які
беруть участь у справі, допускається на
будь - якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення позову
може ускладнити чи зробити неможливим
виконання рішення суду .

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України
позов забезпечується забороною
вчиняти певні дії.

Види забезпечення позову мають
бути співмірними із заявленими
позивачем вимогами.

Відповідно до відповіді відділення
РЕР ДАІ з обслуговування м.
Білгород-Дністровський та
Білгород-Дністровського району в
Одеській області від 16.10.2012 року за
ОСОБА_2 зареєстрований транспортний
засіб марки MERCEDES-BENZ 213 CDI, 2004 року
випуску, № шасі НОМЕР_2, білого кольору,
д/н НОМЕР_1.

Згідно відповіді КП
"Білгород-Дністровське БТІ" від 18.10.2012
року №2482 ОСОБА_2 є власницею 4/12 часток
житлового будинку АДРЕСА_2 на підставі
свідоцтва про право на спадщину від
06.12.1997 року.

ОСОБА_3 є власником 12 часток
житлового будинку АДРЕСА_2 на підставі
договору дарування від 03.04.2006 року.

Проаналізувавши зміст позовних
вимог, розглянувши подану позивачем
заяву про вжиття заходів забезпечення
позову, виходячи із пов'язаності
заходів забезпечення позову з його
предметом, співмірності таких заходів
заявленим позовним вимогам і
відповідності виду забезпечення
позову позовним вимогам, суд вважає, що
заява позивача про забезпечення позову
підлягає задоволенню, оскільки у суду є
всі підстави вважати, що невжиття
заходів забезпечення позову може
утруднити або зробити неможливим
виконання рішення суду у разі
задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України,
суд,-

У Х В А
Л И В :

Задовольнити заяву ОСОБА_1, адреса:
АДРЕСА_1 про забезпечення позову у
справі за позовом ОСОБА_1
Костянтиновичадо ОСОБА_2, адреса:
АДРЕСА_2 про повернення безпідставно
набутого майна ( грошей).

Заборонити відчуження наступного
нерухомого майна: 4/12 часток житлового
будинку АДРЕСА_2, належних ОСОБА_2; 12
часток житлового будинку АДРЕСА_2,
належних ОСОБА_3;

Заборонити відчуження транспортного
засобу марки MERCEDES-BENZ 213 CDI, 2004 року
випуску, № шасі НОМЕР_2, білого кольору,
д/н НОМЕР_1, належного ОСОБА_2.

Виконання ухвал з питань
забезпечення позову здійснюється
негайно в порядку, встановленому
законом для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про
забезпечення позову не зупиняє її
виконання, а також не перешкоджає
подальшому розгляду срави.

Строк пред'явлення даної ухвали
до виконання один рік з наступного дня
після ухвалення.

Ухвала може бути оскаржена в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Одеської області через суд першої
інстанції шляхом подачі в 5 -денний
строк з дня проголошення ухвали заяви
про апеляційне оскарження. У разі якщо
ухвалу було постановлено без участі
особи, яка її оскаржує, апеляційна
скарга подається протягом п'яти днів з
дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо скаргу не було подано. Якщо
було подано апеляційну скаргу , ухвала
якщо її не скасовано, набирає законної
сили після закінчення апеляційного
розгляду справи.

Суддя: