АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2012 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Кулянди М. І.

суддів: Бреславського О.Г., Перепелюк Л.М.

секретар Тодоряк Г.Т.

за участю : прокурора Балицької Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом прокурора м. Чернівці, в інтересах держави в особі Чернівецької міської ради до ОСОБА_1 про звільнення та повернення самовільно зайнятої земельної ділянки та за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради про визнання права власності на самочинно добудоване нерухоме майно, за апеляційною скаргою ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1, на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 листопада 2011 року, -

В С Т А Н О В И Л А :

В січні 2010 року прокурор м. Чернівці, в інтересах держави в особі Чернівецької міської ради звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про звільнення та повернення самовільно зайнятої земельної ділянки.

Посилався на те, що до прокуратури міста надійшли матеріали з управління контролю за використанням та охороною земель у Чернівецькій області щодо предявлення позову до ОСОБА_1 про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки площею 0,0008 га. по вул. Ентузіастів, 5 в м. Чернівці.

В добровільному порядку земельна ділянка відповідачкою не повернута.

Просив зобов'язати відповідача повернути Чернівецькій міській раді самовільно зайняту земельну ділянку, площею 0,0008 га., розташовану по вул. Ентузіастів, 5 в м. Чернівці та привести її у придатний для використання стан.

ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Чернівецької міської ради про визнання права власності на самочинно добудоване нерухоме майно.

Посилалась на те, що вона є власником квартири АДРЕСА_1. Квартира знаходиться на першому поверсі і складається з 2-х кімнат житловою площею 28,4 кв.м., в тому числі кімната 12,1 кв.м., кімната 16,3 кв.м., кухня площею 7,8 кв.м., ванна кімната площею 2,5 кв.м., вбиральня площею 1,1 кв.м., коридор 10,6 кв.м., комора 1,0 кв.м. та балкон з лоджією, а всього загальна площа квартири 60,6 кв.м..

Протягом 2000 року вона провела реконструкцію квартири, а саме, збільшила балкон, переобладнала кухню-столову, збільшила лоджію і переобладнала під веранду підвали.

Після реконструкції, квартира включає наступні приміщення підвал під літ.І загальною площею 4,5 кв.м., підвал під літ.П площею 6,4 кв.м., коридор „217-1 площею 10,6 кв.м., кімната „217-2 площею 12,1 кв.м., кімната „217-3 площею 16,3 кв.м., кухня-столова „217-4 площею 12,5 кв.м., вбиральня „217-5 площею 1,1 кв.м., ванна „217-6 загальною площею 2,5 кв.м., комора „217-7 площею 1,0 кв.м., веранда „217-8 площею 7,3 кв.м., а всього площею 74,3 кв.м., в тому числі житловою площею 28,4 кв.м..

Вказувала на те, що перепланування та добудова квартири були виконані без будь-яких порушень будівельних норм та основних конструктивних елементів будинку.

Просила суд визнати за нею право власності на самочинно добудоване нерухоме майно, а саме, квартиру АДРЕСА_2.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 12 липня 2010 року вказані позови обєднано в одне провадження.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 листопада 2011 року позов прокурора міста Чернівці в інтересах Чернівецької міської ради задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку розміром 0,0008 га по вул. Ентузіастів, 5 в м. Чернівці та привести земельну ділянку у придатний для використання стан.

В задоволені позову ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво відмовлено.

На дане рішення суду ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1, подано апеляційну скаргу на предмет його скасування з постановленням нового рішення, про задоволення її позовних вимог, а в задоволенні позову прокурора відмовити.

Апелянт вважає, що суд постановляючи оскаржуване рішення неповно зясував обставини по справі, висновки суду не відповідають обставинам справи та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідача про суть оскаржуваного рішення, доводи апеляційної скарги, пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги прокурора м. Чернівці в інтересах Чернівецької міської ради до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, суд першої інстанції правильно виходив з того, що спірна земельна ділянка не надавалась відповідачу у власність чи користування. Її дії щодо зайняття земельної ділянки та здійснення добудови до квартири АДРЕСА_3 є самовільними.

Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи та ґрунтуються на досліджених судом доказах.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель»самовільне зайняття земельної ділянки - це будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування / оренду/ або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

За матеріалами справи встановлено, що відповідач ОСОБА_1 без правових підстав самовільно займає земельну ділянку, площею 0,0008 га. земель житлової та громадської забудови м. Чернівці, яка знаходиться по вул. Ентузіастів, 5 в м. Чернівці , а саме, нею здійснено добудову до квартири № 217.

Зазначене підтверджується актами перевірки державної інспекції з контролю за використанням та охороною земель у Чернівецькій області від 28 липня 2009 року № 122, від 07 вересня 2009 року № 157, від 05 жовтня 2009 року № 199, постановою про накладення адміністративного стягнення від 28 липня 2009 року № 74.

Відповідачем не надано будь-яких доказів про те, що спірна земельна ділянка перебуває у його правомірному користуванні чи у власності.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що відповідач самовільно зайняв спірну земельну ділянку і зобовязав звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 0,0008 га, що знаходиться по вул. Ентузіастів,5 в м. Чернівці та привести її у придатний для використання стан.

З огляду на наведене, посилання апелянта на правомірність користування спірною земельною ділянкою є необґрунтованими, оскільки у матеріалах справи відсутні будь-які докази про передачу у власність або надання у користування ОСОБА_1 земельної ділянки по вул. Ентузіастів,5 в м. Чернівці, площею 0, 0008 га, наявності цивільно-правової угоди щодо земельної ділянки.

Доводи апелянта про застосування до даних правовідносин строку позовної давності тривалістю у три роки є безпідставними.

Оскільки про самовільно зайняту земельну ділянку державні інспектори з контролю за використанням і охороною земель дізналися під час проведення перевірки з питань дотримання вимог земельного законодавства 28 липня 2009 року, що підтверджується актом перевірки ( а.с. 6).

За таких обставин рішення суду першої інстанції в цій частині ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради про визнання права власності на самочинно добудоване нерухоме майно, суд першої інстанції також правильно встановив обставини справи на підставі належних та допустимих доказів і застосував до встановлених правовідносин норми матеріального права, які їх регулюють.

Відповідно до ч.ч.1, 2-5, 7 ст.376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобовязати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобовязана відшкодувати витрати, повязані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

Відповідно до ч.3 ст.375 ЦК України право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

З врахуванням наведеного, суд може визнати право власності на самочинне будівництво, якщо зацікавлена особа, тобто відповідач, надасть підтверджуючі документи на відповідність самочинно побудованого обєкта архітектурним, будівельним, санітарним, екологічним та іншим нормам і правилам, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням.

Судом встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 загальною площею 54,7 кв.м. в тому числі житловою 28,4 кв.м. і складається з 2 житлових кімнат.

Не вирішивши питання набуття права власності або права користування земельною ділянкою, не отримавши дозвіл в інспекції архітектурно-будівельного контролю у Чернівецькій області, протягом 2000 року провела реконструкцію квартири, а саме збільшила балкон, переобладнала кухню-столову, збільшила лоджію і переобладнала під веранду підвали.

Після реконструкції, квартира включає наступні приміщення підвал під літ.І загальною площею 4,5 кв.м., підвал під літ.П площею 6,4 кв.м., коридор „217-1 площею 10,6 кв.м., кімната „217-2 площею 12,1 кв.м., кімната „217-3 площею 16,3 кв.м., кухня-столова „217-4 площею 12,5 кв.м., вбиральня „217-5 площею 1,1 кв.м., ванна „217-6 загальною площею 2,5 кв.м., комора „217-7 площею 1,0 кв.м., веранда „217-8 площею 7,3 кв.м., а всього площею 74,3 кв.м., в тому числі житловою площею 28,4 кв.м..

На заходи вжиті до неї державною інспекцією по контролю за використанням і охороною земель, яка вносила їй припис про звільнення та повернення земельної ділянки і приведення її в попередній стан, та притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 не реагувала.

У матеріалах справи відсутні погодження архітектора щодо відповідності самочинного будівництва будівельним нормам і правилам.

Главою 18 Правил використання та забудови території міста Чернівці, затверджених рішенням 34 сесії ІV скликання від 07 липня2005р. №763 визначено порядок реконструкції квартир, вбудованих, вбудовано-прибудованих приміщень та їх розширення.

Реконструкція квартир визначається наявністю технічних можливостей, визначених комісійно із залученням спеціалістів управлінь житлово-комунального господарства, містобудування і архітектури, відповідних виконкомів районних рад, проектної організації, СЕС, державного пожежного нагляду.

Пунктом 18.7 Правил передбачено, що дозвіл на добудову лоджій, житлових кімнат та інших приміщень багатоквартирних житлових приміщень надається при умові комплексної реконструкції всього будинку.

У матеріалах справи відсутні документи, які б засвідчували дотримання вимог вказаного нормативного акта, а саме рішення виконавчого комітету районної у місті ради про надання дозволу на реконструкцію та добудову до квартири.

Доводи апелянта про те, що самочинна добудова не порушує права інших осіб, не підтверджено належними доказами, оскільки у матеріалах справи відсутні докази того, що всі жильці будинку дали відповідну згоду на проведення відповідачкою добудови.

Помилковим є також посилання апелянта на те, що самочинна добудова до квартири відповідає архітектурно-будівельним, санітарним і протипожежним нормам, так як висновки відповідних служб зроблено щодо проекту, виготовленого після здійснення будівництва, а не щодо самої добудови.

Рішення суду відповідає обставинам справи, вимогам норм матеріального права та цивільно-процесуального законодавства, а тому підстав для його скасування колегія суддів не знаходить.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 24 листопада 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: