Справа № 2-/1416/3129/2012р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2012 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі судді:

головуючого судді Тихонової Н.С.,

при секретарі Бреженюк Н.С.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виселення,

ВСТАНОВИВ:

04 вересня 2012р. ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_3 про виселення.

Вказувала на те, що є власником квартири АДРЕСА_1. В зазначеній квартирі, без жодних правових підстав, проживає відповідачка, яка не зареєстрована за цією адресою, не є членом сім`ї ОСОБА_2, договору найму житла з власником квартири не укладала. На прохання позивачки звільнити самовільно зайняту квартиру не реагує.

В звязку з чим просила виселити ОСОБА_3 із квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав.

Відповідачка не зявилась, повідомлена належним чином.

Відповідно до ухвали суду проводиться заочний розгляд справи.

Вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності від 26.09.2011р. та зареєстрованого в ММБТІ за № 17282 від 04.10.2011р.

Вказана квартира була нею придбана з прилюдних торгів арештованого нерухомого майна, які були проведені 22.09.2011р. Миколаївською філею ТОВ «ТД ОСОБА_4».

Але, користуватися та розпоряджатися належною на праві власності позивачки квартири вона не має можливості, оскільки в квартирі без згоди позивача проживає відповідачка - ОСОБА_3, яка є членом сім`ї колишнього власника квартири.

Договору найму житла з власником квартири ОСОБА_3 не укладала. На прохання позивачки звільнити самовільно зайняту квартиру не реагує.

Відповідачка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Конституцією (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб ( ст.316,317,319, 321 ЦК України).

Згідно ст.317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження майном.

Гарантуючи захист власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386,391 ЦК України.

На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Об`ектом власності особи може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379,382 ЦК ).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатись своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, права позивача порушено відповідачем та підлягають відновленню шляхом задоволення позовних вимог.

На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір 107 грн. 30 коп.

На підставі ст.ст. 311, 316, 317, 319, 321, 383, 386, 391 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 14, 60, 62, 88, 212, 214, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виселення - задовольнити.

Виселити ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1, без надання іншого жилого приміщення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору 107 грн. 30 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: