АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Справа №22-ц/2690/4051/12
Головуючий у 1 інстанції: Оксюта Т.Г.
Доповідач: Немировська О.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2012 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.

суддів - Ящук Т І., Чобіток А.О.

при секретарі - Бабіч К.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 19 грудня 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, Публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» про розірвання договору поруки, -

ВСТАНОВИЛА:

позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому просила розірвати договір поруки від 21 лютого 2008 року, укладений між ОСОБА_4 та ВАТ «Родовід Банк», правонаступником прав та обов'язків якого є ПАТ «Родовід Банк».

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 19 грудня 2011 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ПАТ «Родовід Банк» про розірвання договору поруки відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник позивача подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що рішення є необґрунтованим, постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В судові засідання позивачка та її представник не з'являються. На адреси, які були вказані апелянтом в апеляційній сказі направлялись повідомлення про день, час та місце розгляду справи, проте, апелянт та її представник ухиляються від отримання, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність.

Заслухавши доповідь судді Немировської О В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за такими підставами.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка в обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що 26 лютого 2007 року між ВАТ «Родовід Банк» та ПП «Блокер» було укладено кредитний договір № 22.1/36-КЛВ-07, відповідно до умов якого банк відкрив кредитну лінію на загальну суму 1 700 000 грн., а ПП «Блокер» зобов'язався повернути наданий кредит, сплатити відсотки в розмірі 22 % річних, а також комісію у встановлений даним договором строк до 20 січня 2010 року. У забезпечення виконання боргових зобов'язань за кредитним договором, ОСОБА_4, який є її чоловіком, виступив поручителем ПП «Блокер» перед банком відповідно до договору поруки № 22.1/36-П-07 від 21 лютого 2008 року. Згідно умов вказаного договору ОСОБА_4 зобов'язався солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань ПП «Блокер» за кредитним договором, а саме повернення кредиту в розмірі 10 000 000 грн., сплати відсотків за користування кредитом та нарахованої пені за рахунок власних коштів та майна. Оскільки ПП «Блокер» свої зобов'язання за кредитним договором від 26 лютого 2007 року не виконав, банк звернувся до ОСОБА_4, як поручителя, з вимогою погасити заборгованість в розмірі 13 846 414 грн. 46 коп. Однак, у зв'язку зі світовою фінансовою кризою відповідач не може виконати свої обов'язки за договором поруки у повному обсязі. Одночасно з кредитним договором № 22.1/36-КЛВ-07 від 26 лютого 2007 року між ВАТ «Родовід Банк» і ПП «Блокер» було укладено договір застави № 22.1/36-3-07 від 28 лютого 2007 року, відповідно до умов якого в заставу передане майно на суму 29 930 863 грн. 04 коп. Позивачка вважає, що у разі, якщо банк задовольнить свої вимоги зверненням стягнення на вказану квартиру, вона з чоловіком та малолітньою дитиною залишаться жити на вулиці, у зв'язку з чим просила задовольнити її позовні вимоги, а саме розірвати договір поруки від 21 лютого 2008 року.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 19 грудня 2011 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ПАТ «Родовід Банк» про розірвання договору поруки відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що з боку ПАТ «Родовід Банк» відсутні порушення діючого законодавства України при укладенні договору поруки, а отже відсутні порушення прав позивача ОСОБА_2

Такий висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, відповідає встановленим по справі обставинам.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та послався на положення ст.ст. 509, 525, 526, 554, 638, 1054 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, 26 лютого 2007 року між ВАТ «Родовід Банк», правонаступником прав та обов'язків якого є ПАТ «Родовід Банк» та ПП «Блокер» було укладено кредитний договір № 22.1/36-КЛВ-07. 28 лютого 2007 року між ПАТ «Родовід Банк» та ПП «Блокер» було укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору, відповідно до умов якої банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 15 000 000 грн., а позичальник зобов'язується повернути кредит не пізніше 25 лютого 2008 року та сплатити проценти за користування кредитом. 21 лютого 2008 року було укладено додаткову угоду №2 до кредитного договору, відповідно до умов якої термін дії кредитного договору було продовжено до 25 лютого 2009 року, а також банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 10 000 000 грн., а позичальник зобов'язується повернути кредит згідно з графіком зниження ліміту. 15 травня 2008 було укладено додаткову угоду №3 до кредитного договору, відповідно до умов якої банк надає позичальнику кредит згідно

з цією додатковою угодою в сумі 1 000 000 грн., в межах суми, встановленої в п.1.1. кредитного договору. 10 жовтня 2008 року було укладено додаткову угоду №6, відповідно до умов якої договором встановлюється мета, порядок та умови видачі банком кредиту позичальнику в сумі 10 000 000 грн., а також термін погашення заборгованості за кредитами в строк до 25 лютого 2009 року. 23 січня 2009 року було укладено додаткову угоду № 7 до кредитного договору, відповідно до умов якої банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 10 000 000 грн., а позичальник зобов'язується повернути кредит згідно з графіком зниження ліміту. 28 вересня 2009 року було укладено додатковий договір №8 до кредитного договору, відповідно до умов якого сторони дійшли взаємної згоди встановити строк погашення простроченої заборгованості за кредитом в розмірі 5 000 000 грн. до 31 жовтня 2009 року, а також банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 10 000 000 грн., а позичальник зобов'язується повернути кредити згідно графіку зниження ліміту. 28 лютого 2007 року між ПАТ «Родовід Банк» і ПП «Блокер» було укладено договір застави № 22.1/36-3-07, відповідно до умов якого в заставу передане майно, а саме вугілля на суму 29 930 863 грн.

04 коп. 21 лютого 2008 року, з метою забезпечення повного та своєчасного виконання зобов'язань ПП «Блокер» перед банком за кредитним договором, між ПАТ «Родовід Банк» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки № 22.1/36-П-07, відповідно до умов якого поручитель зобов'язався солідарно відповідати перед банком у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язань ПП «Блокер» за кредитним договором.

Доводи представника позивачки в апеляційній скарзі про те, що суд першої інстанції не звернув уваги та не встановив тієї обставини, коли надавалась згода дружини на підписання відповідачем договору поруки та чи давалась згода дружини на укладення додаткових угод до договору поруки, є необґрунтованими, оскільки умовою банку для укладення договору поруки з ОСОБА_4 була обов'язкова згода дружини ОСОБА_2 відповідно до положень ст. 31 ЦК України. 21 лютого 2008 року ОСОБА_2 надала письмову згоду своєму чоловікові ОСОБА_4 на укладення із банком договору поруки № 22.1/36-П-07 у забезпечення виконання зобов'язань ПП «Блокер» перед банком за кредитним договором, зі змістом якого ОСОБА_2 була ознайомлена. Таким чином, ОСОБА_2 надала згоду на солідарну відповідальність ОСОБА_4 перед банком за виконання зобов'язань ПП «Блокер» за кредитним договором.

Посилання апелянта в апеляційній скарзі на те, що між кредитором та боржником було укладено до кредитного договору низку додаткових угод, які значно збільшили обсяг відповідальності поручителя, є безпідставними, оскільки договір поруки створює обов'язки лише для сторін договору поруки у випадку невиконання зобов'язань боржником. Поручитель несе відповідальність перед кредитором в межах належної йому частки майна, тому права другого із подружжя не порушуються.

Як пояснив представник відповідача в судовому засіданні, на даний час в Солом'янському районному суді м. Києва розглядається справа про стягнення заборгованості з ОСОБА_4 До позивачки вимог не заявлено, оскільки вона не є поручителем по даному кредитному договору.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, перевірено їх доказами, правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст. 303, 304, 313-317 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити, а рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 19 грудня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді