Справа № 1407/5193/2012
РІШЕННЯ

іменем України

"29" листопада 2012 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді Вуїва О.В.,

при секретарі Кашарайло А.А.,

за участю: позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вознесенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 21 березня 2011 року близько 11 години 30 хвилин в м. Вознесенську ОСОБА_2, керуючи мопедом «VIPER», рухаючись по вул. Садовій з боку с. Таборівка в напрямку центру міста на Т-подібному перехресті рівнозначних доріг з вулицею Димитрова в порушення п.п. 2.3-б, 10.1, 16.3, 16.12 ПДР України не врахував дорожню обстановку, хоча зобовязаний був та мав обєктивну можливість постійно контролювати свій рух, не надав перевагу для руху автомобілю «FORD FIESTA», реєстр номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1, що наближався до даного перехрестя праворуч, виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з цим автомобілем, який виїхав на перехрестя з вулиці Димитрова та здійснював поворот ліворуч на вилицю Садову, пошкодивши належний позивачу транспортний засіб.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1 були завдані матеріальні збитки в звязку з пошкодженням належного йому автомобіля в розмірі 13 333,27 грн.

Враховуючи вказані обставини, позивач просив стягнути з відповідача завдані йому матеріальні збитки.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої вимоги підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним в позові.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до висновку про необхідність застосування передбачених ст. 174 ЦПК України наслідків визнання позову відповідачем, оскільки визнання позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб.

Зокрема судом встановлено, що 21 березня 2011 року близько 11 години 30 хвилин в м. Вознесенську ОСОБА_2, керуючи мопедом «VIPER», рухаючись по вул. Садовій з боку с. Таборівка в напрямку центру міста на Т-подібному перехресті рівнозначних доріг з вулицею Димитрова в порушення п.п. 2.3-б, 10.1, 16.3, 16.12 ПДР України не врахував дорожню обстановку, хоча зобовязаний був та мав обєктивну можливість постійно контролювати свій рух, не надав перевагу для руху автомобілю «FORD FIESTA», реєстр номер НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1, що наближався до даного перехрестя праворуч, виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з цим автомобілем, який виїхав на перехрестя з вулиці Димитрова та здійснював поворот ліворуч на вилицю Садову, пошкодивши належний позивачу транспортний засіб.

Обставини події та вина ОСОБА_2 в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди повністю підтверджується вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 03 червня 2011 року.

В цій частині вирок набрав законної сили, а тому вказані обставини не підлягають повторному доказуванню під час розгляду цивільної справи.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_1, як власнику автомобіля «FORD FIESTA», реєстр номер НОМЕР_1, були заподіяно матеріальні збитки.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками зокрема є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Збитки відшкодовуються в повному обсязі, якщо законом або договором не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Оскільки мопед є немеханічним транспортним засобом, а тому відповідач повинен нести відповідальність за завдану шкоду, як володілець транспортного засобу.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, п.п. 2, 3 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (далі постанова Пленуму) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме винною особою.

Положення ч. 1 ст. 1166 ЦК України вказують на те, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, повинна бути відшкодована винною особою в повному обсязі.

Згідно п. 9 постанови Пленуму при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, слід враховувати, що якщо відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. При цьому повинна враховуватися зношеність пошкодженого майна.

При визначенні розміру завданих матеріальних збитків суд виходить з даних висновку автотоварознавчої експертизи за №2186 від 08 квітня 2011 року, згідно якої розмір таких збитків становить 13 333,27 грн.

Вказаний розмір не оспорювався жодною зі сторін та узгоджується з іншими письмовими доказами, зокрема доказами щодо розміру шкоди та переліку пошкоджених деталей та відновлювальних робіт, які необхідно провести для відновлення автомобіля до попереднього стану (а.с. 5-7).

За таких обставин суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає повному задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь державного бюджету Вознесенського району також підлягають стягненню 214,60 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальні збитки в розмірі 13 333 (тринадцять тисяч триста тридцять три) гривні 27 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 214 (двісті чотирнадцять) гривень 60 копійок судового збору на користь державного бюджету Вознесенського району (банк ГУ ДКУ в Миколаївській області, МФО 826013, код платежу 22030001, код отримувача 38037770, , р/р 0113).

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: