АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-2516/11 Головуючий в 1-й інстанції Провадження № 22-ц/491/1599/12 ОСОБА_1
Категорія 57 (1) Доповідач Грищенко Н.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Грищенко Н. М.

суддів: Савіної О.Г., Барильської А.П.

при секретарі: Євтодій К.С.

за участю: позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 03 квітня 2011 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_2 звернувся у вересні 2011 року до суду з позовом до ОСОБА_3 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, посилаючись на те, що згідно рішення Центрально-Міського райсуду м. Кривого Рогу від 05 жовтня 2006 року з нього стягнуто щомісячно аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) , але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, на утримання доньки Ірини ІНФОРМАЦІЯ_1, до її повноліття на користь матері ОСОБА_3, починаючи стягнення з 19 липня 2006 року.

Державною виконавчою службою йому нарахована заборгованість зі сплати аліментів за період з липня 2007 року по травень 2011 року у розмірі 12331 грн. 26 коп.

З об,єктивних причин за весь час він не мав можливості працевлаштуватись на роботу з більшим заробітком.

З листопада 2004 року по 3 березня 2009 року він відбував покарання в Криворізькій виправній колонії № 80 Управління державного департаменту України з питань виконання покарань в Дніпропетровській області на підставі вироку Центрально-Міського районного суду від 30 червня 2004 року. За період перебування його в місці позбавлення волі з листопада 2004 року по лютий 2009 року включно його заробіток склав 2363 грн. 42 коп., сума утриманих аліментів 520 грн. 05 коп. Установа виконання покарань не забезпечувала його, як засудженого, працею щомісячно, що є об,єктивною причиною не сплати ним аліментів в відповідному розмірі.

Після звільнення з місць позбавлення волі, з березня 2009 року він не мав постійного заробітку, оскільки не міг влаштуватися на роботу, що також вважає об,єктивною причиною несплати ним аліментів в розмірі, встановленим рішенням суду.

В зв,язку з цим він просить суд звільнити його від сплати заборгованості по аліментним платежам на утримання доньки Ірини повністю за період перебування в місці позбавлення волі і відсутності заробітку за період з 3 липня 2007 року по лютий 2008 року, в сумі 1485 грн.; звільнити його від сплати заборгованості по аліментним платежам на утримання доньки Ірини ІНФОРМАЦІЯ_1 повністю за період перебування в місцях позбавлення волі з березня 2008 року по лютий 2009 року в сумі 1952 грн. 55 коп.; звільнити його від сплати заборгованості по аліментним платежам на утримання доньки Ірини ІНФОРМАЦІЯ_1 частково за період з січня по грудень 2010 року, зменшивши розмір заборгованості на 300 грн. Просить звільнити його від сплати заборгованості по аліментним платежам на утримання доньки Ірини ІНФОРМАЦІЯ_1 частково за період з січня по червень 2011 року, зменшивши розмір заборгованості на 600 грн.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 03 квітня 2012 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами, відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, яким задовольнити його позов в повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення норм матеріального та процесуального права. Він вважає, що зроблені судом висновки не відповідають встановленим обставинам. Суд при ухваленні рішення дійшов невірного висновку, що перебування його в місці позбавлення волі не є істотною обставиною, яка може бути підставою для звільнення його від сплати заборгованості за аліментами, суд не врахував той факт, що саме адміністрація зобов,язана створювати умови, що дають змогу засудженим займатися суспільно корисною оплачуваною працею, є невірним мотивування судом відмови в задоволенні позову в зв,язку із відсутністю його звернення до суду з позовом про зміну розміру аліментів на підставі ст. 192 Сімейного кодексу України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з,ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, та не заперечується сторонами, що вони мають спільну малолітню дитину дочку ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка знаходиться на утриманні відповідача.

Згідно рішення Центрально-Міського райсуду м. Кривого Рогу від 05 жовтня 2006 року з нього стягнуто щомісячно аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) , але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, на утримання доньки Ірини ІНФОРМАЦІЯ_1, до її повноліття на користь матері ОСОБА_3, починаючи стягнення з 19 липня 2006 року ( а.с. 6).

Як вбачається з довідки про звільнення - серія ДНП № 01458 (а.с. 8) позивач ОСОБА_2 з 18 листопада 2003 року по 3 березня 2009 року відбував покарання в Криворізькій виправній колонії № 80 Управління державного департаменту України з питань виконання покарань в Дніпропетровській області на підставі вироку Центрально-Міського районного суду від 30 червня 2004 року.

Згідно довідки Дзержинського відділу ДВС Криворізького міського управління юстиції № 20883 від 08 вересня 2011 року розмір його заборгованості за виконавчим листом за період з липня 2007 року по травень 2011 року складає 12331 грн. 26 коп. ( а.с. 7).

Звертаючись до суду з позовом про звільнення від сплати заборгованості по аліментам позивач, як на підставу задоволення позовних вимог в цій частині, посилався на норму ч. 3 ст. 197 Сімейного кодексу України, виходячись з того, що він відбував покарання в місцях позбавлення волі.

Суд першої інстанції, відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2, правильно виходив із того, що позивач в період перебування в місцях позбавлення волі не приймав необхідних мір для виконання належним чином рішення суду про стягнення з нього аліментів, та мір для виконання обов,язку утримувати дитину, а також те, що засудження позивача до позбавлення волі не припиняє його аліментного обов,язку.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з наступних підстав.

Відповідно до ст. 180 СК України, позивач ОСОБА_2, як батько неповнолітньої дитини, зобов,язаний утримувати її до досягнення нею повноліття.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд при ухваленні рішення не застосував, як істотну обставину, факт знаходження позивача у місці позбавлення волі, колегія суддів не може прийняти до уваги тому, що відповідно до ч. 5 ст. 180 СК України « у разі засудження матері, батька до позбавлення волі, ця обставина не припиняє їхнього аліментного обов,язку, але може ускладнити можливість його добровільного чи примусового виконання.». Таким чином, засудження позивача до позбавлення волі, не припиняє його аліментного обов,язку.

Посилання апелянта на обов,язкове зобов,язання адміністрації колонії створювати умови, що дають змогу засудженим займатися суспільно корисною оплачуваною працею, яке йому не було предоставлено адміністрацією виправної колонії № 80, також на думку колегії суддів безпідставні.

Згідно відповіді начальника Криворізької виправної колонії Дніпропетровської області № 80 № 80/2-853 від 13.02.012 року (а.с. 62) за час відбування покарання засуджений ОСОБА_2 був залучений до робіт як без оплати праці, так і з відповідною заробітною платою. При цьому, як вбачається із зазначеного листа, позивач з вимогою про надання йому роботи з відповідною заробітною платою для того, щоб він мав змогу виконувати рішення Центрально міського райсуду м. Кривого Рогу, до начальника колонії не звертався.

Також колегія суддів погоджується з висновками суду щодо не звертання позивача до районного суду про зміну розміру аліментів через його матеріальний стан, якщо на його думку існували на той час істотні обставини, які перешкоджали йому виконувати рішення суду, так як відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України «розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров,я когось із них.

Згідно ч. 4 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору судом.

Якщо платник аліментів не погоджується з розміром заборгованості, визначеним державним виконавцем, він має право оскаржити його постанову до суду.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2М не оскаржував і не оскаржує до суду постанову державного виконавця щодо визначення заборгованості по аліментним платежам.

Доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі про те, що він після звільнення з місць позбавлення волі не міг сплачувати аліменти, оскільки не мав постійного заробітку, не міг влаштуватися на роботу, колегія суддів вважає безпідставними. Як пояснив в суді першої інстанції сам позивач, він після звільнення з місць позбавлення волі не звертався в Криворізький центр зайнятості з приводу працевлаштування. Ці обставини також підтверджуються і довідкою з Криворізького міського центру зайнятості № 07/07/373 від 31. 01.2012 року, з якої вбачається, що ОСОБА_2 з 3 березня 2009 року до часу розгляду справи у суді на обліку в Криворізькому міському центрі зайнятості не перебуває ( а.с. 57)

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов,язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Суд першої інстанції, на думку колегії суддів, дійшов правильного висновку про те, що позивачем не надано переконливих доказів на підтвердження обставин, які б давали суду підстави для звільнення його від сплати заборгованості по аліментним платежам за період з липня 2007 року по червень 2011 року на підставах, зазначених в ч. 2 ст. 197 СК України.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Таким чином, установивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору, та дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги позивачем не доведені, не обґрунтовані, а тому немає підстав для задоволення позову.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, при його ухваленні досліджено всі обставини справи, у зв'язку з чим повинне бути залишене без зміни, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст. ст. 303,307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 03 квітня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:ОСОБА_5

Судді:ОСОБА_6

ОСОБА_7