Справа № 2-2372/11
(2/401/635/12)
РІШЕННЯ

Іменем України

24.02.2012 року

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Спаї В.В.,

при секретареві - Коломієць Я.В.,

за участі представника відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом Дніпропетровського міжрайонного природоохоронного прокурора в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради до ОСОБА_2 про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки та відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Дніпропетровський міжрайонний природоохоронний прокурор звернувся до суду із даним позовом та заявленими у позові вимогами про зобов'язання ОСОБА_2 повернути самовільно зайняту ділянку загальною площею 0,0057 га, яка розташована на території Дніпропетровської міської ради в м. Дніпропетровську по вул. Калинова, в районі № 52/54 державі - в особі Дніпропетровської міської ради, привести вказану земельну ділянку в придатний для використання стан за власний рахунок, стягнути з відповідача шкоду, заподіяну внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки пл. 0,0057 га по вул. Калинова, в районі № 52/54 в м. Дніпропетровську у розмірі 2 852 грн. 92 коп. на користь держави в особі Дніпропетровської міської ради, стягнути з відповідача шкоду, заподіяну внаслідок використання земельних ділянок по вул. Калинова, в районі № 52/54 в м. Дніпропетровську не за цільовим призначенням у розмірі 6 698 грн. 61 коп. В обґрунтування вимог позову прокурор посилається на проведення перевірки додержання вимог земельного законодавства, яка була проведена Дніпропетровською міжрайонною природоохоронною прокуратурою із залученням фахівців Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель у Дніпропетровській області, за результатами якої було складено: акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 03.09.2009 р., акт обстеження земельної ділянки від 03.09.2009 р., розрахунок шкоди від 03.09.2009 р., припис від 03.09.2009 р. та за результатами перевірки винесено постанову про накладення адміністративного стягнення від 07.09.2009р. № 1371, згідно якої встановлено, що земельна ділянка пл. 0,0057 га по вул. Калинова, в районі буд. № 52/54 використовується за відсутності правовстановлюючих документів та притягнуто ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності; акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 03.09.2009р., акт обстеження земельної ділянки від 03.09.2009 р., розрахунок шкоди від 03.09.2009 р., припис від 03.09.2009 р. та за результатами перевірки винесено постанову про накладення адміністративного стягнення від 07.09.2009 р. №1372, згідно якої встановлено, що земельні ділянки площею 0,0886 га по вул. Калиновій, буд. 52/54 використовуються не за цільовим призначенням, так як надавалися для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, а фактично використовуються для розміщення та обслуговування магазину "АТБ", що є порушенням вимог ст. 96 Земельного кодексу України у звязку з чим ОСОБА_2 було притягнуто до адміністративної відповідальності.

У судове засідання 24.02.2012 р. прокурор не зявився, надав суду заяву, в якій зазначив, що позов підтримує повністю та просив суд розглядати справу у його відсутності; представник Дніпропетровської міської ради н скористався правом брати участь у судових засіданнях.

Представник відповідача позов не визнав повністю, просив відмовити у задоволенні вимог позову.

Заслухав пояснення учасників цивільного процесу та дослідивши докази відповідно до заявлених позивачем вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов висновку про наявність підстав для ухвалення про відмову в задоволенні позову повністю, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, вимоги позову обґрунтовані позивачем посиланням на акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 03.09.2009 р., акт обстеження земельної ділянки від 03.09.2009р., розрахунок шкоди від 03.09.2009 р., припис від 03.09.2009 р. та постанову про накладення адміністративного стягнення від 07.09.2009 р. № 1371, акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 03.09.2009 р., акт обстеження земельної ділянки від 03.09.2009 р., розрахунок шкоди від 03.09.2009 р., припис від 03.09.2009 р. та постанову про накладення адміністративного стягнення від 07.09.2009 р. №1372.

Так, за судового розгляду було встановлено, що ОСОБА_2 звернулась до суду із адміністративним позовом до Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель у Дніпропетровській області про скасування постанов про накладення адміністративних стягнень №1371 та №1372 від 07.09.2009 р., складених за результатами перевірки, з підстав їх невідповідності вимогам діючого законодавства.

Відповідно до постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 25.12.2009 р., яка не була оскаржена сторонами та набрала законної сили 05.01.2010 р., у справі (№ 2а-1303/09) за адміністративним позовом ОСОБА_2 до Державної інспекції з контролю за використанням і охороною земель у Дніпропетровській області, адміністративний позов був задоволений, визнано протиправними та було скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення від 07.09.2009 р. №1371 (щодо самовільного зайняття земельної ділянки площею 0,0057 га), та постанову про накладення адміністративного стягнення від 07.09.2009р. №1372 (щодо використання земельної ділянки не за цільовим призначенням).

Судом за розгляду справи було встановлено, що на момент проведення перевірки ОСОБА_2 була власником земельних ділянок загальною площею 0,0886 га у м. Дніпропетровську, вул. Калинова, 52/54 на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 130912 від 31.07.2008 р. та державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 130913 від 31.07.2008 р. Відповідно до вищевказаних державних актів на право власності на земельну ділянку, земельна ділянка загальною площею 0,0886 га у м. Дніпропетровську, вул. Калинова, буд. 52/54 була надана для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Земельного кодексу України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на такі категорії: землі сільськогосподарського призначення; землі житлової та громадської забудови; землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення; землі оздоровчого призначення; землі рекреаційного призначення; землі історико-культурного призначення; землі лісогосподарського призначення; землі водного фонду; землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення.

Згідно зі ст. 38 Земельного кодексу України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування.

Таким чином, надані ОСОБА_2 земельні ділянки по вул. Калиновій 52/54 за своїм цільовим призначенням є землями житлової та громадської забудови. Тому розміщення як жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами, так і будівлі магазину на земельній ділянці загальною площею 0,0886 га у м. Дніпропетровську, вул. Калинова, біля буд. 52/54 відбувалось у межах однієї і тієї ж категорії цільового призначення земель, визначеній ст. 19 Земельного кодексу України, - земель житлової та громадської забудови. Зважаючи на викладене, використання ОСОБА_2 земельної ділянки загальною площею 0,0886 га у м. Дніпропетровську, вул. Калинова, біля буд. 52/54 не за цільовим призначенням відсутнє.

Судом також встановлено, що такі ж самі обставини встановлені рішенням Господарського суду Дніпропетровської області від 17.10.2011 р., Дніпропетровським апеляційним господарським судом від 17.01.2012 р. у справі №17/5005/10556/2011 за позовом Дніпропетровського міжрайонного природоохоронного прокурора в інтересах держави в особі Дніпропетровської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю "Ріал Істейт" про звільнення самовільно зайнятої ділянки по вул. Калинова, 52/54 загальною площею 0,0057 га, приведення земельної ділянки в придатний для використання стан, стягнення шкоди, заподіяної внаслідок використання земельної ділянки не за цільовим призначенням та внаслідок самовільного зайняття земельної ділянки.

За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Утім, позивач не виконав обовязок доказування, не скористався правом брати участь у судових засіданнях, не заявляв про забезпечення доказів, зокрема, шляхом їх витребування, у звязку з чим суд мав змогу дійти до іншого висновку у справі, яка розглядалася.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Також постановою Дніпропетровського апеляційного господарського суду від 17.01.2012р. у справі № 17/5005/10556/2011 встановлено, що ОСОБА_3 не був і не є власником, ані користувачем спірної земельної ділянки (по вул. Калинова, 52/54), не має будь-яких інших прав щодо спірної земельної ділянки, тому ОСОБА_4 не мав і не має самостійних вимог на предмет спору по справі № 17/5005/10556/2011, а тому відсутні підстави для участі ОСОБА_4 у справі в якості третьої особи.

При ухваленні рішення у даній цивільній справі водночас враховується те, що відповідно до роз'яснень, наданих Державним комітетом України по земельних ресурсах (лист № 14-17-7/9942 від 27.12.2006 р.), якщо земельна ділянка була надана для розміщення об'єкту чи для використання в межах будь-якої категорії відповідно до статті 19 Земельного кодексу України, але через якийсь час там було розташовано інший об'єкт чи вона використовується по - іншому, але в межах тієї категорії, що була першочергово надана, то використання земельної ділянки не за цільовим призначенням в цьому випадку відсутнє.

Як уже було зазначено вище, відповідно до ст. 19 та ст. 38 ЗК України на землях житлової та громадської забудови допускається розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування. Будівля магазину є будівлею громадського призначення (відповідно до ДБН В.2.2 - 9 - 99 «Будинки та споруди. Громадські будинки та споруди. Основні положення», затверджених наказом Держбуду України № 187 від 04.08.99 р.).

При ухваленні даного рішення судом також враховується, що ОСОБА_2 не є власником земельних ділянок за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Калинова, 52/54, та не є власником обєктів нерухомості за даною адресою: ОСОБА_2 було здійснено відчуження земельних ділянок за вказаною адресою на користь ТОВ «АТБ-Інвест»(договір купівлі-продажу земельної ділянки від 09.10.2009 р. реєстраційний номер 3238, та договору купівлі-продажу земельної ділянки від 09.10.2009 р. реєстраційний номер 3239). Як встановлено судом, за договорами купівлі-продажу від 01.12.2009 р. (реєстраційні номери 5705 та 5704) право власності на зазначені вище земельні ділянки набуло ТОВ «Ріал Істейт». Таким чином, ОСОБА_2 не має прав та повноважень на здійснення будь-яких дій щодо земельних ділянок по вул. Калинова, 52/54 у м. Дніпропетровську.

Враховуючи наведене та з урахуванням предмета та підстави позову, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову; у звязку з відмовою в задоволенні вимоги позову про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки, й не підлягають задоволенню інші вимоги позову.

З огляду на результати вирішення справи питання про розподіл судових витрат при ухваленні судового рішення не вирішується.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя