РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2012 року Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі: судді Тананайської Ю.А., при секретарі Новоселецькій К.В., за участю представників позивача, відповідача, третьої особи, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Марганець справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат», третя особа Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м.Марганці про визнання недійсним акту по формі НПВ, зобовязання скласти акт по формі Н-1 розслідування нещасного випадку на виробництві

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання акту № 11/2 по формі НПВ про нещасний випадок на підприємстві, що не пвязаний з виробництвом від 26.09.2011 року незаконним, посилаючись на те, що з 1971 року працював у Марганецькому ГЗК, 19 грудня 1985 року він повертався з робочої зміни на автобусі ЛАЗ Марганецького автопідприємства 03134, з яким комбінатом, внаслідок відсутності власного автопарку, було укладено договір на перевезення. 20 грудня 1985 року складено акт комісії. Вироком Марганецького міського суду від 20 травня 1986 року водія ОСОБА_2, який керував автобусом ЛАЗ 695, визнано винним в ДТП, а також зазначено, що ОСОБА_1 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості. В 2011 році звернувся до керівництва з приводу складення акту за формою Н-1, розслідування не було проведено та був вимушений звернутись до суду. Рішенням суду зобовязано Відповідача провести розслідування. 26.09.11 року ПАТ «МГЗК» складено акт№ 11/2 по формі НПВ та визнано, що нещасний випадок не пов'язаний з підприємством. Вважає, що акт є незаконним оскільки відповідно до п.14 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків на виробництві визнаються повязаними з виробництвом нещасні випадки, що сталися з працівниками під час виконання трудових обовязків... у тому числі ті, що сталися у період проїзду на роботу чи з роботи на транспортному засобі, що належить підприємству аюо на іншому транспортному засобі, наданому роботодавцем. В автобусі також їхав ОСОБА_3, в 2009 році ПАТ МГЗК було складено акт за формою Н-1 за травмою 1985 року. Просить суд визнати незаконним акт по формі НПВ від 26.09.2011 року.

В травні 2012 року ОСОБА_1 збільшив позовні вимоги та просив суд визнати незаконним акт по формі НПВ від 26.09.2011 року, визнати отриману травму, повязаною з виробництвом та зобовязати ПАТ «МЕЗК» скласти акт за формою Н-1.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити.

Представники Відповідача позов не визнали та суду пояснили, що позивач працював на шахті 4/7, до шахти їздив приміський транспорт. Автобус , в якому знаходився Позивач, належав автотранспортному підприємству, а не Марганецькому ГЗК. Договір на перевезення з комбінатом відсутній. Просили відмовити в задоволенні позов них вимог.

Представник третьої особо позов не підтримала та просила відмовити в повному

обсязі.

Суд дослідив докази надані позивачем, оглянув в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ПАТ «МГЗК».

Суд приходить до наступного:

ОСОБА_1 працював у Марганецькому гірничо-збагачувальному комбінаті з 1971 року, що не оспорюється сторонами.

19 грудня 1985 року о 23 год. 15 хв. від шахти 4/7 Марганецького ГЗК в місто Марганець, рухався автобус ЛАЗ 695, який належав Марганецькому АТП 03134, під керуванням ОСОБА_2 ОСОБА_2 виконуючи маневр обїзду автомобіля КРАЗ, який знаходився на узбіччі, не впорався з керування та здійснив наїзд. В результаті ДПТ ОСОБА_1, який знаходився в автобусі, були завдані тілесні ушкодження середньої тяжкості. Винним в ДТП було визнано водія автобусу ОСОБА_2 Зазначенні обставини підтверджуються вироком Марганецького міського суду від 20 травня 1986 року та відповідно до ст.. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Рішенням Марганецького міського суду від 28 березня 2011 року зобовязано ПАТ «Марганецький ГЗК» провести розслідування нещасного випадку, який стався з ОСОБА_1

26 вересня 2011 року комісією ПАТ «МГЗК» за результатами розслідування складено Акт за формою НПВ № 11/2 про нещасний випадок на підприємстві, який не пов'язаний з виробництвом.

Згідно ст.22 Закону України «Про охорону праці» роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об'єднаннями профспілок.

Відповідно до п.14 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України № 1112 від 21.08.2004 року ( який діяв на момент розслідування випадку), визначаються пов'язані з виробництвом нещасні випадки, що сталися з працівником під час проїзду на роботу чи з роботи на транспортному засобі, що належить підприємству, або на іншому транспортному засобі, наданому роботодавцем.

Суд вважає доведений той фат, що транспорт - автобус ЛАЗ 695 було надано роботодавцем.

В матеріалах справи за заявою ОСОБА_3, який також рухався в зазначеному автобусі та був постраждалим в ДТП, знаходиться Наказ № 258 від 25 червня 1993 року, відповідно до якого в звязку з отриманням автобусів та організацією перевезень трудящих комбінату автобусами автоцеху з 1 липня 1993 року створено в автоцеху МГЗК автоколону № 4. Згідно прослуханого запису судового засідання від 18 січня 2008 року представник ВАТ «МГЗК» ОСОБА_4 пояснював, що до 1993 року в комбінаті не було особистого транспорту для перевезення працівників та підприємство укладало договори з автотранспортним підприємством для перевезення працівників на роботу, особистий транспорт на підприємстві з 1993 року.

До пояснень представників ПАТ «МГЗК» , що сполучення з шахтами було приміським транспортом, суд відноситься критично, оскільки відповідно до відповіді виконкому Марганецької міської ради від 23.04.2012 року згідно Генерального плану м.Марганця 1982 року, територія шахти 4/7 ПАТ «Марганецький ГЗК» знаходилася на землях Томаківського району. Інформація про здійснення перевезень до шахти 4/7 міським пасажирським транспортом в грудні 1985 року в архіві відсутня.

У відповідності до ч.З ст.10 та до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін виник спір. Згідно ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може гуртуватись на припущеннях.

Відповідачем не надано доказів , які б спростовували доводи позивача.

За таких обставин адміністрація підприємства за наслідками розслідування нещасного випадку повинна була скласти акт за формою Н-1, тому позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, згідно зі ст.. 88 ЦПК України. Керуючись ст. ст. 10,11, 58,59, 60, 209,212 -214 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ :

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати незаконним акт № 11/2 по формі НПВ про нещасний випадок на підприємстві, що не повязаний з виробництвом від 26 вересня 2011 року.

Зобовязати Публічне акціонерне товариство «Марганецький гірничо- збагачувальний комбінат» скласти акт за формою Н-1 про нещасний випадок на виробництві, який стався з ОСОБА_1 під руху на автобусі ЛАЗ- 695 Марганецького автотранспортного підприємства 03134, 19 грудня 1985

року о 23 год.15 хв. на території Публічного акціонерного товариства «Марганецький гірничо-збагачувальний комбінат» , та видати ОСОБА_1 примірник складеного акту Н-1. )

Рішення може бути оскаржене позивачем в Апеляційний суд Дніпропетровської області, через Марганецький міський суд в десятиденний строк з дня проголошення рішення, шляхом подачі апеляційної скарги.