Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 2-1310/12
РІШЕННЯ

Іменем України

14.03.2012 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

головуючої судді Ковальчук Л.М.,

при секретарі Гуменній Ю.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2012 року ОСОБА_1 звернулася із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, посилаючись на те, що 4 липня 2009 року та 7 жовтня 2009 року вона уклала з ОСОБА_2 договори позики, відповідно до яких передала грошові кошти та зобов'язалась їх повернути приблизно через місяць, у розмірі 850 доларів США до 5 серпня 2009 року та 520 доларів США до 2 листопада 2009 року відповідно. Договори укладено у письмовій формі у вигляді розписок.

Вона неодноразово в усній та письмовій формі зверталась до ОСОБА_2 з проханням повернути позичені кошти, що підтверджується листом від 04.01.2012 року та 09.05.2011 року до Президії ОСОБА_3 наук України за місцем роботи ОСОБА_4 чоловіка відповідача. У листі-відповіді з ОСОБА_3 наук України зазначено, що академік НАН України ОСОБА_5 провів відповідну бесіду з ОСОБА_4, під час якої той запевнив, що його сім'я готова розрахуватися до кінця серпня 2011 року. Однак, на час звернення до суду ОСОБА_2 позичені кошти не повернула, посилаючись на скрутний майновий стан.

Згідно наданої довідки з КБ «ПРИВАТБАНК» № 136731 від 05.01.2012 року курс продажу становить 8,08 грн. за 1 долар США. Відповідно до розрахунку заборгованості, загальний борг за курсом 8,08 грн. за 1 долар США становить 11 069,60 грн., врахування 3% річних від простроченої заборгованості становить 792,66 грн., врахування індексу інфляції від простроченої заборгованості становить 1 932,17 грн. Згідно квитанції КБ «ПРИВАТБАНК» вона сплатила 30 грн. за отримання довідки про курс валют.

Згідно з п.п 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування матеріальної та моральної (немайнової шкоди).

Слід вважати, що вона уклала з ОСОБА_2 два договори позики на загальну суму 1 370 доларів США. У визначені договорами строки, останній з яких минув 8 листопада 2009 року, та пізніше ОСОБА_2 борги у сумах, які зобов'язувалась повернути, не повернула.

Враховуючи викладене, ОСОБА_1 просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь заборгованість за договорами позики від 4 липня 2009 року та 7 жовтня 2009 року, в розмірі 11 069,6 грн., 3% річних від простроченої заборгованості у сумі 792,66 грн., грошові кошти урахування індексу інфляції від суми заборгованості у розмірі 1 932,17 грн., судовий збір в розмірі 158,24 грн., плата за отримання довідки про курс валют в розмірі 30 грн. та грошові кошти на відшкодування моральної шкоди в розмірі 2 000 грн., а всього стягнути грошові кошти на загальну суму 15 982,67 грн.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити.

У судовому засіданні відповідач визнала заявлений позов в частині щодо стягнення з неї основного боргу в сумі 11 069 грн. 60 коп., 3% річних від простроченої суми заборгованості в сумі 792 грн. 66 коп., 1 932 грн. 17 коп. з урахуванням індексу інфляції, а також понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору, у решті позов не визнала та заперечувала проти його задоволення.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором.

З матеріалів справи вбачається, що за договором позики ОСОБА_2 4 липня 2009 року позичила у ОСОБА_1 грошові кошти та зобовязувалась повернути їх в розмірі 850 доларів США до 5 серпня 2009 року, про що видала письмову розписку.

7 жовтня 2009 року ОСОБА_2 знову взяла у борг в ОСОБА_1 грошові кошти та зобовязувалась повернути їх в розмірі 520 доларів США до 2 листопада 2009 року, про що видала письмову розписку.

Однак, як пояснила позивач в судовому засіданні, відповідач до даного часу борг в добровільному порядку не повернула.

В судовому засіданні відповідач пояснила, що не може повернути борг у звязку з тяжким матеріальним становищем.

Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України якщо позичальник не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК цього Кодексу.

Згідно вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що ОСОБА_2 не виконує належним чином взяті зобовязання по поверненню коштів за договором позики, а тому позов у частині стягнення боргу за договорами позики підлягає задоволенню і на користь позивача слід стягнути 1 370 доларів США, що еквівалентно 11 069 грн. 60 коп.

Також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача три проценти річних від простроченої суми позики за період з 06.08.2009 року по 27.01.2012 року, що становить 510 грн. 87 коп., та за період з 03.11.2009 року по 27.01.2012 року, що становить 281 грн. 79 коп., що в загальному складає 792 грн. 66 коп.

Індекс інфляції внаслідок несвоєчасного повернення суми позики за період з 06.08.2009 року по 27.01.2012 року становить 1 243 грн. 11 коп., за період з 03.11.2009 року по 27.01.2012 року 689 грн. 06 коп., що в загальному становить 1 932 грн. 17 коп., що також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Щодо заявлених вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 2 000 грн., то суд відмовляє у задоволенні даної вимоги, оскільки згідно укладеного договору позики, а також чинного законодавства України не передбачено відшкодування моральної шкоди за невчасне виконання грошового зобовязання за договором позики.

Вимога щодо стягнення плати за отримання довідки про курс валют в розмірі 30 грн., також не підлягає до задоволення, оскільки не ґрунтується на нормах чинного законодавства.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 137 грн. 94 коп. слід стягнути з відповідача на користь позивача у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 625, 1046, 1049, 1050 ЦК України, ст. ст. 10, 60, 213-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за договором позики 1370 доларів США, що еквівалентно 11 069 грн. 60 коп., 792 грн. 66 коп. 3% річних від простроченої суми заборгованості за договором позики, 1 932 грн. 17 коп. з урахуванням індексу інфляції, а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 137 грн. 94 коп.

У решті позову відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення суду або шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення в разі відсутності в судовому засіданні осіб, які брали учать у справі, під час проголошення судового рішення.

Суддя Ковальчук Л.М.