АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
___________________________________________________________________________________________________
Провадження № 22ц/2090/5417/2012 Головуючий 1 інст.: Вовк Л.В.
Справа № 2022/158/2012 Доповідач: Хорошевський О.М.
Категорія: право власності
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 листопада 2012 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого, судді - Хорошевського О.М.,

суддів: Зазулинської Т.П., Кругової С.С. при секретарі - Шпарага О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за закону апеляційних скарг ОСОБА_1 на рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 13 червня 2012 року на додаткове рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 01 жовтня 2012 року та на ухвалу Краснокутського районного суду Харківської області від 01 жовтня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ВРЕР УДАІ ГУМВС в Харківській області по обслуговуванню Богодухівського та Краснокутського районів про визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на Ѕ частину майна, проведення реального поділу майна; за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння, -

встановила:

У січні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом у якому просив визнати автомобіль ВАЗ-21013, 1986 року випуску, двигун № НОМЕР_1, червоного кольору, державний номер НОМЕР_2 спільним сумісним майном ОСОБА_1 та ОСОБА_2, визнати за ним право власності на Ѕ частину майна виділити йому у володіння та користування зазначений транспортний засіб з виплатою на користь ОСОБА_2 вартості Ѕ частини цього автомобіля, визнавши за ним право власності на спірний автомобіль в цілому.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 17.02.1990 року він сумісно зі своєю матір'ю ОСОБА_2 придбав спірний автомобіль за 15000 радянських рублів. Автомобіль було зареєстровано за ОСОБА_2 Він користувався автомобілем на підставі довіреності.

У зв'язку з тим, що у нього з ОСОБА_2 склались неприязні відносини, остання скасувала довіреність, згідно якої він керував автомобілем.

ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом у якому просила витребувати від ОСОБА_1 спірний автомобіль, довіреність на управління цим автомобілем та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.

Зазначила, що 21 лютого 1990 року на її ім'я було зареєстровано автомобіль ВАЗ-21013, 1986 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, належний їй на праві власності.

22 травня 2007 року вона уповноважила за довіреністю ОСОБА_1 бути її представником з питань, пов'язаних з представництвом її інтересів щодо експлуатації та розпорядження від її імені та в її інтересах, користуватися та розпоряджатися належним їй автомобілем.

24 січня 2012 року вона скасувала довіреність видану нею на ім'я ОСОБА_1

Бажаючи розпоряджатися своєю власністю вона звернулась до суду з таким позовом, оскільки відповідач утримує автомобіль.

Ухвалою Краснокутського районного суду Харківської області від 14 лютого 2012 року позови ОСОБА_1 та ОСОБА_2 об'єднали в одне провадження.

Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 13 червня 2012 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Позов ОСОБА_2 задоволено. Витребувано у ОСОБА_1 автомобіль ВАЗ-21013, 1986 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 та повернуто його законному власнику ОСОБА_2 Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 215 грн.

Додатковим рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 01 жовтня 2012 року витребувано у ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії ГВ № 954594, видане на ім'я ОСОБА_2 21.02.1990 року та довіреність нотаріально посвідчену 22 травня 2007 року, згідно якої ОСОБА_2 уповноважила ОСОБА_1 користуватись та розпоряджатися належним їй транспортним засобом.

Ухвалою того ж суду від 01.10.2012 року виправлено описку у рішенні від 13.06.2012 року. Визнано вважати правильним, що № кузова спірного автомобіля 4840384.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції від 13червня 2012 року, додаткове рішення та ухвалу від 01.10.2012 року скасувати та ухвалити нове рішення яким задовольнити його позовні вимоги, а у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити. Постановити нову ухвалу з питання виправлення описки у рішенні суду.

Скарга містить посилання на те, що суд не обговорював клопотання про проведення судової автотоварознавчої експертизи.

Оскаржуваним рішенням суду у нього витребувано спірний автомобіль і повернуто законному власнику ОСОБА_2, хоча такі позовні вимоги не заявлялись, а тому суд вийшов за межі позовних вимог.

Позиція ОСОБА_3 спрямована на помсту,а не на захист порушеного або невизнаного права.

У оспорюваному рішенні суду кузов (коляска) зазначені за № 4840382, хоча згідно реєстраційних документів № кузова 48400384.

Суд не взяв до уваги, що відповідно довіреності від 22.05.2007 року, виданої ОСОБА_2 йому між іншим надано право подавати заяви, в тому числі, що цей транспортний засіб є спільною сумісною власністю.

Суд не врахував наявність полісу, який оформлено на нього, як водія. Тільки він використовував спірний автомобіль. ОСОБА_2 посвідчення водія не має.

Додатковим рішенням суду в нього витребувано довіреність, яку скасовано, а тому вона не має юридичної сили.

Вимоги ОСОБА_1 про витребування документів не оплачені судовим збором, а тому у суду не було підстав для їх розгляду.

У суду не було підстав для виправлення описки, оскільки судом у рішенні зазначено номер кузову автомобіля, зазначеного самою ОСОБА_2, яка цю помилку не виправила.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 та задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з того, що власником автомобіля ВАЗ-21013, 1986 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 є ОСОБА_2, що підтверджується технічним паспортом автомобіля серії ГВ № 954594.

Довіреність на експлуатацію та розпорядження цим автомобілем, видана на ім'я ОСОБА_1 22 травня 2007 року ОСОБА_2 скасовано 24 січня 2012 року.

Після скасування довіреності ОСОБА_1 автомобіль власнику не передав, не передав технічний паспорт на цей автомобіль і оригінал скасованої довіреності.

Додатковим рішенням суд вирішив позовні вимоги про витребування у ОСОБА_1 технічного паспорту на автомобіль та оригінал довіреності, які були предметом дослідження під час розгляду справи по суті але про результат їх розгляду не було зазначено у резолютивній частині рішення.

Ухвалою від 01 жовтня 2012 року суд виправив описку документу у рішенні від 13 червня 2012 року, правильно зазначивши номер кузова спірного автомобіля.

З висновками суду першої інстанції судова колегія погоджується, оскільки вони відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Так, сторонами не заперечувалось і достовірно встановлено судом, про право власності на спірний автомобіль зареєстровано за ОСОБА_2

Правові підстави для експлуатації спірного автомобіля відпали для ОСОБА_1 з поданням ОСОБА_2 заяви про скасування довіреності 24 січня 2012 року.

За правилами ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Доказів на підтвердження доводів позовної заяви та апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що спірний автомобіль придбано за рахунок сумісних коштів сторін суду надано не було.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_2 діє з метою помсти та що вона не має посвідчення водія і досвіду керування автомобілем не можуть бути взяті до уваги, оскільки правового значення не мають.

Помилка у номері кузову спірного автомобіля виправлена судом першої інстанції.

Зазначення у довіреності, виданої ОСОБА_2 22 травня 2007 року про надання довіреній особі права надавати заяви що цей автомобіль є спільною сумісною власністю не свідчить про те, що ОСОБА_1 належить право власності на частину цього автомобіля.

Клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи, викладена у апеляційній скарзі ОСОБА_1 на рішення суду від 13.06.2012 року задоволенню не підлягає, оскільки такого клопотання не заявлялось у суді першої інстанції. Крім того, це клопотання не містить питань до експертів, посилань на те якій саме експертній установі скаржник просить доручити проведення дослідження.

Оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують судова колегія не вбачає підстав для їх задоволення з урахуванням вимог ст. 308 та п. 1 ст. 312 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, п. 1 ст. 312, 315, 317, 319 ЦПК України судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційні скарги відхилити.

Рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 13 червня 2012 року, додаткове рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 01 жовтня 2012 року та ухвалу Краснокутського районного суду Харківської області від 01 жовтня 2012 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: Суддя