Дата документу 17.04.2012 Справа № 2-4284/11
Номер провадження 2/814/904/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2012 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі

головуючого судді Турбіної Т.Ф.

при секретарі Шульженко О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 міської ради до ОСОБА_2, треті особи: КП «РЕПОГ», СГІРФО Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області, ВДВС Ленінського ЗМУЮ в Запорізькій області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, скасування реєстрації -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2011 року ОСОБА_1 міська рада звернулась до суду із вказаним позовом, який 07.04.2011 року було уточнено. Вобгрунтування позову зазначено, що гуртожиток по вул. Каховська, 26 є власністю територіальної громади м. Запоріжжя, знаходиться на обслуговуванні та в господарському віданні Комунального підприємства «Ремонтно-експлуатаційне підприємство по обслуговуванню гуртожитків».

У кімнаті 502 гуртожитку з 02.04.2004р. зареєстрована ОСОБА_2 Перевірками встановлено, що з квітня 2009 року по теперішній час відповідачка у гуртожитку не проживає, про що за участю мешканців гуртожитку складено ряд актів. Із вказаного періоду її місце знаходження невідомо. Тому, оскільки відповідачка відсутня за місцем реєстрації понад 6 місяців, позивач просив визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування кімнатою №502 гуртожитку по вул.. Каховській, 26 у м. Запоріжжі, а також зобовязати Ленінський ВДВС Запорізького МУЮ звільнити кімнату від особистих речей відповідачки та передати речі під опис адміністрації КП «РЕПОГ» на відповідальне зберігання, зобовязати СГІРФО Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області зняти ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 міської ради за довіреністю підтримала позов та викладене в ньому з урахуванням уточненої позовної заяви, просила уточнений позов задовольнити.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що ОСОБА_2 поселилася у гуртожиток на законних підставах, проживає у гуртожитку, у кімнаті знаходяться її речі, оплачує надані їй комунальні послуги за весь час проживання у кімнаті 502 «б» гуртожитку. Факт користування спірним житлом підтверджується також тим, що відповідачка обслуговувалась за територіальністю в КУ «ОСОБА_1 міська багатопрофільна клінічна лікарня №9». Періодично її відсутність за місцем реєстрації і проживання була повязана з тим, що вона перебувала у відпустці, тривалі проміжки часу доглядала хвору матір у м. Приморську Запорізької області, тобто була відсутня з поважних причин. При цьому її відсутність жодного разу не тривала 6 місяців і більше. Із зазначених підстав у задоволенні позову просить відмовити.

Представники третіх осіб повідомлялись про дату, час та місце розгляду справи належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню у звязку з наступним.

Згідно зі ст.ст. 29, 310 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання, а також має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом.

Відповідно до ст.10 ЦПК України розгляд і вирішення справ в порядку цивільного судочинства здійснюється на засадах змагальності та свободи сторін у наданні доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення.

Судом встановлено, що кімната №502 гуртожитку по вул. Каховській, 26 у м. Запоріжжі є власністю територіальної громади м. Запоріжжя та знаходиться на обслуговуванні та господарському віданні КП «РЕПОГ», що підтверджується рішенням ОСОБА_1 міської ради №113 від 25.03.2009р.

З 02.03.2004р. відповідачка була зареєстрована у кімнаті 502 «б» (18 кв.м.) гуртожитку по вул. Каховська, 26 у м. Запоріжжя тимчасово до 02.03.2005р. Відповідно до договору №21-05 від 14.11.2005р., ВАТ «Запоріжжяобленерго» надало ОСОБА_2 право на поселення і проживання за вказаною адресою, у звязку з чим тимчасова прописка була змінена на постійну. Згідно довідки КП «РЕПОГ», ОСОБА_2 зареєстрована за цією адресою на теперішній час.

На підтвердження того, що ОСОБА_2 не проживає у кімнаті 502 «б» гуртожитку з 2009 року, позивач посилається на акти комісії КП «РЕПОГ» від 07.10.2009р., 20.01.2010р., 15.04.2010р., 22.11.2010р., 15.04.2009р., 07.04.2009р., 19.08.2010р.,20.10.2010р., 16.12.2010р., 21.01.2011р., 21.09.2010р., складених за участі мешканців гуртожитку, якими встановлено, що у кімнаті №502 «б» гуртожитку ОСОБА_2 не проживає з квітня 2009 року, фактичне місце проживання ОСОБА_2 не відомо.

Проте, вказані акти про не проживання ОСОБА_2 в зазначеному приміщенні складені у шаблонній формі, були підписані одними і тими ж особами завідуючим гуртожитком ОСОБА_3, мешканкою кімнати №502 «а» ОСОБА_4, мешканками гуртожитку ОСОБА_5, ОСОБА_6, ліфтером КП «РЕПОГ» ОСОБА_7, не містять ніяких конкретних фактів, на підставі яких зроблено висновок, що відповідачі не проживають у жилому приміщенні. Акти складені без опитування інших сусідів відповідачів та без огляду житлового приміщення. В актах зазначено, що мешканці гуртожитку підтверджували, що ОСОБА_2 не проживає в кім. 502 «б» з 01.04.2009р., однак хто саме це підтверджував, не вказано. Начальником КП «РЕПОГ», печаткою та штампом підприємства ці акти не завірені належним чином.

ОСОБА_4, яка мешкає постійно у кімнаті №502 «а» гуртожитку, вказує на те, що ОСОБА_2 не мешкає у гуртожитку з травня 2008 року. Показання свідків не містять відомостей щодо точного періоду не проживання, причин не проживання у спірному жилому приміщенні, їх пояснення щодо періоду відсутності відповідачки за вказаною адресою є суперечливими.

Доводи відповідачки, що в кімнаті знаходяться її речі, представником позивача, свідком ОСОБА_4, не заперечувалися. Із матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи у суді і після винесення заочного рішення у справі позивач виставляє відповідачці рахунки на сплату житлово-комунальних послуг. Згідно наданих письмових доказів відповідачка оплачує надані їй комунальні послуги за весь час проживання у кімнаті 502 «б» гуртожитку.

Факт користування відповідачкою спірним житлом підтверджується довідкою КУ «ОСОБА_1 міська багатопрофільна клінічна лікарня №9», яка свідчить про обслуговування відповідачки за місцем реєстрації та проживання.

Відповідачка не заперечувала, що періодично з поважних причин була відсутньою за місцем реєстрації і проживання, що повязане з тим, що вона перебувала у відпустці, тривалі проміжки часу доглядала хвору матір у м. Приморську Запорізької області, і на підтвердження цих обставин надала відповідні довідки.

Стаття 47 Конституції України та ст. 9 ЖК України передбачають, що кожен має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користуванням інакше ніж з підстав і в порядку визначеним законом. Право на повагу до житла гарантує і ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод.

ОСОБА_2 набула права користування жилим приміщенням в установленому порядку, а тому слід виходити з того, що вона на законних підставах користується жилим приміщенням і відповідно до зазначених правових норм має обґрунтовану презумпцію своїх прав.

Доводи позивача про відсутність ОСОБА_2 у спірному жилому приміщенні з квітня 2009 року понад шість місяців підряд без поважних причин не підтверджені безспірними доказами, які позивач повинен був надати відповідно до вимог ст. 10 ЦПК України, а тому відсутні передбачені ст. 71 ЖК України підстави для задоволення позову.

Питання про поворот виконання рішення підлягає вирішенню відповідно до вимог ст. 380 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 209, 212, 214-215, 218, 380 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 міської ради про визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зняття реєстрації, - відмовити.

В порядку повороту виконання скасованого заочного рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06.07.2011р. поновити реєстрацію ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою м. Запоріжжя вул.. Каховська, 26, кім. 502 «б» з дати скасування такої реєстрації за заочним рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 06.07.2011р.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів після проголошення рішення суду. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Турбіна