Номер провадження2/2603/5486/12
12 листопада 2012 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Саламон О.Б.
при секретарях Солодухіній Н.С.
розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - Відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб РУ ГУ МВС України Деснянського району м. Києва, ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
Позивач звернувся до суду з позовом про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що відповідно до договору купівлі - продажу квартири він є власником АДРЕСА_1, однак у зазначеній квартирі зареєстрував доньку, її чоловіка, який є відповідачем та онуку. Відповідач не проживає в даній квартирі більше п'яти років, не цікавиться квартирою, не несе витрат по оплаті комунальних послуг.
У судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на викладене у позові.
Відповідач в суд не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином.
Представник третьої особи - Відділ у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб РУ ГУ МВС України Деснянського району м. Києва у судове засідання не з"явився, на адресу суду надійшов лист з проханням проводити розгляд справи за їх відсутності.
Третя особа - ОСОБА_3 позов підтримала, при цьому зазначила, що відповідач є її колишнім чоловіком, який тривалий час не проживає у квартирі.
Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути спір за відсутності відповідача відповідно до ст.ст. 224-227 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення, про що не заперечував позивач.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що на підставі договору купівлі - продажу квартири від 10 червня 2005 року (зареєстрованого у реєстрі нотаріальних дій за № 1424, реєстраційне посвідчення 000541 Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна), позивачу належить № 459 по вул. Милославській, 23 у м. Києві. (а.с.6-8)
Тобто, спірна квартира належить на праві власності позивачу.
Відповідно до довідки Ф -3, виданої ЖЕК-316 20.07.2012 р. у спірній квартирі зареєстровані відповідач, третя особа та їх дитина, (а.с.18)
Відповідач в спірній квартирі не проживає. Факт непроживання відповідача на спірній житловій площі з 2006 року підтверджується актом, складеним працівниками ЖЕК-316, згідно з якими відповідач, зареєстрований, але не проживає в спірній квартирі, (а.с.13)
Зокрема, ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 23 жовтня 2006 року оголошено розшук ОСОБА_2, оскільки місце знаходження встановити неможливо, (а.с.12,17)
Згідно з актом ЖЕК-316 та довідкою начальника Деснянського РУ ГУМВС України в м. Києві відповідач з заявами та скаргами з 2011 року і по теперішній час не звертався.
Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року з наступними змінами, у справах про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки, у разі їх поважності, суд може продовжити пропущений строк.
Відповідач не звертався до суду з вимогою про продовження строку на відсутність у спірній квартир.
Аналізуючи причини не проживання відповідача, останній жодного разу не ставив питання про вселення до спірної квартири, кварплату не сплачував, не звертався до правоохоронних органів з приводу усунення перешкод в користуванні спірною квартирою, неможливістю проживання у спірній квартирі через перешкоди, що чинили йому позивач або інші особи.
Суду не надані докази, які б свідчили про те, що відповідач не проживала в спірній квартирі понад рік з поважних причин. Вона виїхала із спірної квартири добровільно, ніяких перешкод у користуванні спірним житлом з боку позивача не чинилося.
Статтею 405 ЦК України встановлено, що член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік.
Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідач не проживаючи в спірній квартирі, але залишаючись зареєстрованою в ній, перешкоджає позивачу в користуванні власністю, що належить їм, оскільки в них виникають ускладнення з розпорядженням майном.
Приймаючи до уваги викладене, суд визнає вимоги позову обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 15, 30, 60, 62, 88, 212 -215, 224 - 233 ЦПК України, ст.ст. 391, 405 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням в АДРЕСА_2.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Деснянського О.Б. Саламон

районного суду м. Києва