РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2027/3198/2012

Провадження № 2/2027/2614/12

11.12.2012 Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого Скотаря А.Ю.;

при секретарі Алієвій А.Я.;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові цивільну справу за зустрічними позовами ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Харківська міська рада, 11-а Харківська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом і ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання права власності на частину квартири, грошових вкладів в порядку спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності в порядку спадкування обовязкової частки, -

ВСТАНОВИВ:

03.12.2010 до суду надійшов позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, треті особи: Харківська міська рада, 11-а Харківська державна нотаріальна контора про визнання права власності на 1/9 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку права спільної сумісної власності подружжя, в обґрунтування якого позивачка зазначила, що знаходилась з померлим власником квартири ОСОБА_5 в шлюбі з травня 1985 року по травень 1992 року і в цей час ними був сплачений пайовий внесок на спірну квартиру в розмірі 2170,56 руб., її частка у внеску складає 1085,28 руб. Враховуючи, що загальний пайовий внесок на квартиру склав 9002,00 рублів, її частка внеску фактично відповідає 1/9 частині квартири, право власності на яку вона просила визнати за собою.

Під час розгляду справи від ОСОБА_1 та ОСОБА_2 надійшов зустрічний позов про визнання за ними по ? частині спірної квартири в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_5, померлого 26.01.2010, до участі у справі в якості співвідповідача залучена ОСОБА_4 і заочним рішенням від 24.01.2011 в задоволенні первісного позову відмовлено, а зустрічний позов задоволено в повному обсязі.

Ухвалою від 20.02.2012 заочне рішення за заявою ОСОБА_4 скасовано, в одне провадження з наявною справою обєднана справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання права власності на частину квартири, грошових вкладів в порядку спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності в порядку спадкування обовязкової частки. Зазначений позов визнано другим зустрічним по відношенню до первісного позову ОСОБА_3

В ході розгляду справи ухвалою від 01.10.2012 первісний позов ОСОБА_3 залишено без розгляду через повторну неявку позивачки до суду, отже судом розглядаються два зустрічні позови.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в судовому засіданні наполягли на задоволенні свого позову, позов ОСОБА_4 просили залишити без задоволення, надавши письмові заперечення на нього, і дали пояснення відповідно до викладених в позові і запереченнях обставин.

ОСОБА_4 просила задовольнити свій позов, проти позову ОСОБА_1 і ОСОБА_2 заперечувала, в останнє судове засідання не зявилась, від представника ОСОБА_4 надійшла заява про слухання справи за його відсутності на підставі наявних доказів, на задоволенні позову наполіг.

Відповідачка ОСОБА_3 в судовому засіданні визнала позов ОСОБА_1 і ОСОБА_2, проте заперечувала проти задоволення позову ОСОБА_4

Треті особи до суду не зявились, причин неявки не повідомили, що не є перешкодою для розгляду справи за їх відсутності.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши сторони, встановив наступні обставини і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про право власності від 07.04.2000 та витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 02.06.2009 квартира АДРЕСА_1 була зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_5. (а.с. 7-8).

Окрім того, на імя ОСОБА_5 зареєстрований автомобіль НОМЕР_1 та відкрито рахунок № 21236 в ТВБВ «Ощадбанку» № 10020/0298, на якому знаходиться 5039, 98 грн. (а.с. 68, 98).

Згідно довідок адміністрації ОЖК «Брест-39», який обслуговує вказану квартиру, пайовий внесок за квартиру сплачувався частинами: перший пайовий внесок сплачено ОСОБА_5 в сумі 4023,00 руб. 01.06.1978; до 10.04.1985 сплачено ще 2617,44 грн.; за період з травня 1985 року по 01.05.1991 сплачений внесок в сумі 2170,56 грн. Повна вартість квартири складає 9002,00 руб. и повністю оплачена 01.05.1991 (а.с. 10-11, 99).

Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб, реєстрація шлюбу між ОСОБА_4 і ОСОБА_5 відбулась 31.12.1975, при цьому дружина обрала прізвище чоловіка, а 10.04.1985 шлюб між зазначеними особами розірвано (а.с. 91).

В наступному ОСОБА_4 ще кілька разів одружувалась та розривала шлюб з ОСОБА_5, а саме 20.08.1999 шлюб між ними було зареєстровано, а 08.04.2003 розірвано; 20.03.2009 знову зареєстровано і до смерті ОСОБА_5 ОСОБА_6 знаходилась з ним у шлюбі (а.с. 39, 101).

Отже, можна зробити висновок, що перший пайовий внесок за квартиру в сумі 4023,00 руб. від 01.06.1978, як і наступні внески на загальну суму 2617,44 грн. до 10.04.1985 здійснені ОСОБА_5 під час шлюбу з ОСОБА_4, разом з тим як після розірвання шлюбу в 1985 році, так і після сплати повної вартості квартири в травні 1991 року ОСОБА_4 не зверталась до останнього з вимогами про визнання за нею права власності на паєнагромадження чи частину квартири, пай за яку сплачено, звернувшись з таким позовом майже через 20 років після виплати паю за квартиру.

Рахунок № 21236 в ТВБВ «Ощадбанку» № 10020/0298, на якому на теперішній час знаходиться 5039, 98 грн., відкрито на імя ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, 24.05.2002, в подальшому грошові кошти з рахунку лише виплачувались, а не вносились і ОСОБА_4 після розірвання шлюбу не зверталась до суду з вимогами про поділ наявних коштів в порядку спільної сумісної власності подружжя (а.с. 166).

З погляду на вищевикладене, враховуючи заяву представника ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про застосування до вимог ОСОБА_4 позовної давності, суд, враховуючи положення ст.ст. 256-258, 267 ЦК України, вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову ОСОБА_4 в частині визнання за нею права власності на частину спірної квартири, грошових вкладів в порядку спільної сумісної власності подружжя.

Враховуючі обставини справи, на увагу заслуговують лише відносини між сторонами, що виникли в результаті спадкування після ОСОБА_5, померлого 26.01.2010, за яким на час смерті була зареєстрована спірна квартира на праві приватної власності, про що зазначено вище.

26.01.2010 ОСОБА_5 помер, склавши за життя заповіт, яким заповів все належне йому майно та майно, яке буде належати йому на час смерті ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у рівних частках (а.с. 6).

Кожна з сторін у справі виконала вимоги ст.ст. 1268, 1269 ЦК України, подавши у встановлений законом строк до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини і не відмовившись від спадщини (а.с. 29, 139).

ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_4 відповідно до положень ст. 1261 ЦК України є спадкоємцями першої черги після померлого ОСОБА_5, проте останній згідно дослідженого заповіту все своє майно заповів в рівних частках двом першим.

На час розгляду справи встановлено, що право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано на імя ОСОБА_7 на підставі договору дарування від 29.04.2011 та договору купівлі-продажу від тієї ж дати. Право власності ОСОБА_7 на спірну квартиру, дійсність зазначених договорів жодна з сторін не оспорює, з відповідними вимогами до суду ніхто з них не звернувся, клопотань про залучення ОСОБА_7 до участі у справі в якості співвідповідача не заявлено (а.с. 141).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За наявності зареєстрованого у встановленому законом порядку, не оспорюваного і не скасованого права власності на спірну квартиру за іншою особою, суд позбавлений можливості вирішити питання про визнання права власності на цю квартиру за кимось з спадкоємців, отже в цій частині в задоволенні обох позовів повинно бути відмовлено.

Разом з тим суд вбачає можливим вирішити питання про долю іншого спадкового майна: зареєстрованого за ОСОБА_5 автомобілем НОМЕР_1, № кузова WAUZZZ81ZCA110628, № двигуна WN051848 і грошові кошти в сумі 5039,98 грн., що знаходяться на банківському рахунку, відкритому на імя ОСОБА_5

Частина 1 ст. 1235 ЦК України передбачає, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно ч. 3 ст. 1235 ЦК України заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині. Коло таких осіб та розмір обовязкової частки визначені в ст. 1241 ЦК України.

ОСОБА_4, будучі на час смерті спадкодавця непрацездатною в силу віку, має право на обовязкову частку у спадщині, яка, враховуючи число спадкоємців, становить в даному випадку 1/6 частину від спадкової маси.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають.

На підставі викладеного суд відмовляє в задоволенні позову ОСОБА_4 про визнання права власності на обовязкову частку у спадщині, оскільки є умови для отримання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину.

Підстави для визнання за ОСОБА_1 і ОСОБА_2 права власності на 5/12 частин спірного автомобіля за кожним суд вважає встановленими, як і підстави для визнання за ними права власності на 2099,98 грн. за кожним, які знаходяться на банківському рахунку, а спадщина у вигляді 1/6 частини спірного автомобіля і 839,99 грн. на рахунку спадкодавця в Ощадбанку (обовязкова частка) повинна бути залишена відкритою.

Таким чином, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та необхідність відмовити повністю в задоволенні позову ОСОБА_4

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 256-258, 267, 1218, 1223, 1235, 1241, 1261, 1268-1270 ЦК України, -

ВИРІШИВ:

Зустрічний позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: Харківська міська рада, 11-а Харківська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 5/12 частин автомобіля НОМЕР_1, № кузова WAUZZZ81ZCA110628, № двигуна WN051848 та 2099,98 грн., що знаходяться на рахунку № 21236, відкритому на імя ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в ТВБВ «Ощадбанку» № 10020/0298 в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_5, померлого 26.01.2010.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 5/12 частин автомобіля НОМЕР_1, № кузова WAUZZZ81ZCA110628, № двигуна WN051848 та 2099,98 грн., що знаходяться на рахунку № 21236, відкритому на імя ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в ТВБВ «Ощадбанку» № 10020/0298 в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_5, померлого 26.01.2010.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання права власності на частину квартири, грошових вкладів в порядку спільної сумісної власності подружжя та визнання права власності в порядку спадкування обовязкової частки залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з моменту його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з моменту отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.Ю. Скотар