Справа № 2-3452/11
ЗАОЧНЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 лютого 2012 року м. Кілія
Кілійський районний суд Одеської області
головуючого судді Масленикова О.А.,
при секретарі Д`яченко М.В.
розглянувши цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства комерційний банк НАДРА
стягнення заборгованості за кредитним договором
Позивач, Публічне акціонерне товариство комерційний банк НАДРАзвернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за укладеним кредитним договором в сумі 124 796,04 гривень, яка утворилась внаслідок неналежного виконання відповідачем ОСОБА_1 своїх зобов`язань за договором.
В позовній заяві представник позивача ОСОБА_3 зазначив, що 12.12.2006 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк НАДРА, що змінив в подальшому свою назву згідно чинного законодавства на Публічне акціонерне товариство комерційний банк НАДРАта ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 05/12/2006/840-К/533, відповідно до якого Банк надав ОСОБА_1 кредит в сумі 9492 долари США на придбання автотранспортного засобу зі сплатою 10 процентів річних за фактичну кількість днів у періоді на залишок заборгованості з кінцевим терміном повернення кредиту та процентів за ним не пізніше 09.12.2011 року.
Для забезпечення виконання ОСОБА_1 зобов`язань за укладеним кредитним договором, банком було укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель ОСОБА_2 зобов`язалась солідарно відповідати за невиконання позичальником зобов`язань за договором.
- 8412,75 гривень комісійних платежів;
- 7556,07 гривень штрафу.
До суду представником позивача ОСОБА_3 було подано заяву, відповідно до якої він просить розглядати справу за його відсутності, підтримує позовні вимоги та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , належним чином сповіщені про час та місце розгляду справи відповідно до положень ст. ст.74-76 ЦПК України за зареєстрованим місцем проживання, повторно в судове засідання не прибули. Судові повістки про виклик відповідачів до суду для розгляду справи на 14-ту годину 29 лютого 2012 року були повернуті установою зв`язку з відміткою про те, що ОСОБА_4 , ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 не проживають. Разом з тим, з наявних в матеріалах справи повідомлень про вручення поштових відправлень про виклик відповідачів до суду в судове засідання на 9-ту годину 8 лютого 2012 року вбачається, що судові повістки раніше направлені відповідачам судом за вказаною адресою, були вручені відповідачам.
Відповідно до положень ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Відповідно до ч. 3 ст. 169 ЦПК України - у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Згідно ст. 224 ЦПК України -у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
Судом встановлено, що, відповідачі, належним чином повідомлені судом, повторно не з`явились в судове засідання, про причини неявки або зміну свого місця проживання не повідомили, в зв`язку з чим суд визнає причину неявки відповідачів в судове засідання неповажною та на підставі письмової заяви представника позивача згідно положень ст. ст. 169, 224 ЦПК України вирішує справу на підставі наявних у ній доказів.
Дослідивши позовну заяву та докази по справі, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:
Судом встановлено, що 12.12.2006 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк НАДРА, що змінив в подальшому свою назву згідно чинного законодавства на Публічне акціонерне товариство комерційний банк НАДРАта ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 05/12/2006/840-К/533, відповідно до п. якого Банк надав Позичальнику ОСОБА_1 кредит в сумі 9492 долари США на придбання автотранспортного засобу зі сплатою 10 процентів річних за фактичну кількість днів у періоді на залишок заборгованості з кінцевим терміном повернення кредиту та процентів за ним не пізніше 09.12.2011 року.
Відповідно до п.п. 3.4.2, 3.4.3 щомісячна сума мінімально необхідного платежу складає 225 доларів США; Позичальник вносить черговий платіж щомісячно з 1 по 7 число поточного місяця.
П.п. 4.3.7, 4.3.8, 4.3.9 укладеного Договору було передбачено обов`язок Позичальника сплачувати мінімально необхідні платежі у розмірі та порядку, визначених у п.п. 3.4.2 та 3.4.3 цього Договору та у випадку порушення виконання зобов`язань за цим Договором сплатити банку штрафні санкції, визначені у п.п. 5.1-5.3 цього договору і достроково виконати зобов`язання щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій у випадках, визначених в даному Договорі.
З метою забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором № 05/12/2006/840-К/533, 12 грудня 2006 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк НАДРАта ОСОБА_2 було укладено договір поруки № 05/12/2006/840-ІІ/533, згідно якого Поручитель ОСОБА_2 зобов`язався перед Кредитором ВАТ КБ НАДРАу повному обсязі солідарно відповідати за невиконання Позичальником ОСОБА_1 зобов`язань щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених кредитним договором № 05/12/2006/840-К/533.
На виконання умов договору ВАТ КБ НАДРА13.12.2006 року за меморіальним ордером № NL-2 надав Позичальнику ОСОБА_1 9492 долари США готівкою, таким чином виконавши в цій частині свої зобов`язання за укладеним кредитним договором № 05/12/2006/840-К/533. Факт отримання позичальником кредиту підтверджується його особистим підписом на вказаному документі.
- 8412,75 гривень комісійних платежів;
- 7556,07 гривень штрафу.
Відповідно до п.п 5.2-5.3 кредитного договору № 05/12/2006/840-К/533 у разі прострочення Позичальником строку сплати мінімально необхідного платежу по погашенню кредиту, визначеного у п. 3.4.3 цього Договору, а також у випадку прострочення строку дострокового виконання зобов`язань Позичальника щодо повернення кредиту, сплаті всіх нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п. 4.2.3 цього Договору, Позичальник сплачує Банку пеню у розмірі 1 відсоток від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення; у разі порушення Позичальником вимог п. п. 4.3.2, 4.3.4, 4.3.10, 4.3.12, 4.3.13 цього Договору, Позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф у розмірі 10 процентів від суми кредиту, визначеного п.1.1.цього Договору за кожний випадок.
При розгляді і вирішенні справи судом було враховано наступні положення цивільного законодавства:
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Позикаглави 71 Позика. Кредит. Банківський вклад, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Частиною 1 статті 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Згідно частини 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Частиною 1 ст. 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно ч. 2 цієї статті Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.
Згідно ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
У відповідності зі ст.2 Закону України Про банки і банківську діяльністькошти-гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент.
Згідно ст. 47 Закону України Про банки та банківську діяльністьна підставі банківської ліцензії банки мають право здійснювати банківські операції, зокрема, операції з валютними цінностями.
Згідно з ч.2 ст.524 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Відповідно до ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання і валютного контролюНаціональний Банк України видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, які підпадають під режим ліцензування згідно з цим Декретом. Генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам України, національному оператору поштового зв`язку на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання. Індивідуальні ліцензії видаються резидентам і нерезидентам на здійснення разової валютної операції на період, необхідний для здійснення такої операції. Індивідуальної ліцензії потребують такі операції. Відповідно до п.п. в, гч. 4 ст.5 Декрету індивідуальної ліцензії потребують, в тому числі, операції щодо: надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі; використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави. Відповідно до п.2 ст.6 вищевказаного Декрету уповноважені банки та інші фінансові установи, що одержали ліцензію Національного банку України: від свого імені купують і продають іноземну валюту на міжбанківському валютному ринку України за дорученням і за рахунок резидентів і нерезидентів; мають право від свого імені і за свій рахунок купувати іноземну валюту готівкою у фізичних осіб-резидентів і нерезидентів, а також продавати її фізичним особам-резидентам.
Відповідно до п.1.5 Положення про порядок видачі Національним Банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється: якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний Банк видав йому банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями.
Таким чином, за відсутності нормативних умов для застосування режиму індивідуального ліцензування щодо вказаних операцій єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитування в іноземній валюті згідно з вимогами ст. 5 Декрету КМУ є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої в установленому порядку.
У разі наявності в банку відповідної генеральної ліцензії або дозволу НБУ здійснення кредитних операцій у валюті не суперечить вимогам чинного законодавства України.
Відповідно до листа Національного банку України (надалі НБУ) №41-208/3676-8851 від 27 липня 2011 р. Про переоформлення банківських ліцензій та письмових дозволів НБУ на здійснення окремих операційПАТ УкрсоцбанкНАДРАбуло переоформлено банківську ліцензію та замінено письмовий дозвіл на здійснення окремих операції в частині здійснення операцій з валютним цінностями на генеральну ліцензію.
Таким чином судом встановлено, що на час видачу кредиту відповідачу ОСОБА_1 позивач мав право на здійснення операцій з іноземною валютою відповідно до вимог діючого законодавства.
Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Дослідивши обставини справи та беручи до уваги наведені положення законодавства, суд вважає встановленим обов`язок відповідачів повернути позивачу кредитні кошти відповідно до умов укладених між ними Договорів, оскільки неналежне виконання Позичальником ОСОБА_1 кредитного зобов`язання підтверджується наданими суду доказами, інший відповідач, як поручитель, несе солідарну з Позичальником відповідальність за зобов`язанням, зв`язку з чим порушене право позивача підлягає захисту, а позов задоволенню, згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України, оскільки відповідно до ст. ст. 525, 625, 628 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається.
Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача згідно ст. 88 ЦПК України
Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК, ст.ст. 524, 526, 530, 553, 554, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд
Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк НАДРАдо ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
- 8412,75 гривень комісійних платежів;
- 7556,07 гривень штрафу.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк НАДРАсудовий збір у розмірі 1248 гривень та 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи, всього 1368 гривень.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Згідно ст. 228 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников