Справа № 2- 2285/12
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2012 року Соснівський районний суд м.Черкаси в складі:

головуючого - судді Пироженко В.Д.

при секретарях Маршук М.О.

з участю адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк»про визнання дії незаконними, зобов»язання вчинити дії, відшкодування майнової та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк»про визнання дії незаконними, зобов»язання вчинити дії, відшкодування майнової та моральної шкоди, вказуючи, що 04.03.2008 року між нею та ПАТ «ПриватБанк»в особі філії «Черкаське головне регіональне управління «Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»укладено кредитно-заставний договір № CSRKAK00657369, відповідно до якого на придбання автомобіля НОМЕР_1 нею отримано кредит в розмірі 51 946, 00 грн. З метою забезпечення виконання кредитного договору вказаний автомобіль надано в заставу.

Договір вона уклала маючи прізвище Лукяненко, після одруження змінила прізвище на ОСОБА_2.

Упродовж 2008-2011 років нею згідно вимог зазначеного договору сплачувались відповідні платежі, а всього виплачено 65 451,45 грн.

В 2011 році вона дізналась, що ПАТ «Приватбанк», всупереч вимогам п. 6.3.1 кредитно-заставного договору, без повідомлення , в односторонньому порядку 01.02.2009 року збільшив проценту ставку за користування кредитом з 15,48% до 27,12%.

Оскільки банк самостійно, не ставлячи її до відома змінив розмір відсотків по кредиту, вона вимушена була звернутися до них з письмовою вимогою надати розрахунок сплачених нею платежів. Незважаючи на неодноразові звернення банк ігнорував її вимоги, надаючи лише загальну інформацію про стан заборгованості.

У звязку з відсутністю даних на які цілі використовувались її кошти, вона вимушена була припинити сплачувати платежі по кредиту.

03.04.2012 року працівники ПАТ «Приватбанк», без її дозволу, вилучили автомобіль НОМЕР_1, який знаходився поблизу будинку в якому вона мешкає. Вказаний автомобіль був доставлений на зберігання на автостоянку, яка належить банку.

Дії працівників банку щодо вилучення автомобіля грубо порушили її законні права.

Згідно витягу з Державного реєстру обтяженого рухомого майна № 37479918 від 21.08.12 звернення стягнення на її автомобіль зареєстровано лише 06.08.2012 року

Банк проігнорував вимоги договору, не направив їй повідомлення про Дефолт та не зареєстрував в Державному реєстрі звернення стягнення на предмет застави тим самим порушив кредитно-заставний договір та вимоги Конституції і ЦК України.

10.08.2012 року на її мобільний телефон надійшло SMS - повідомлення від банку про оцінювання її автомобіля у сумі 36 000 грн., та вирішення питання щодо його реалізації на публічних торгах.

З метою отримання доходів вона використовувала свій автомобіль шляхом надання його в оренду.

Так, 06.04.2009 року нею було укладено договір оренди легкового автомобіля з ТОВ «Торговий дім «Статус-Трейд»м. Київ вул. Івана Мазепи, 26. За кожен місяць користування автомобілем зазначене товариство сплачувало їй 1 000 грн.

Однак, банк своїми незаконними діями, а саме - звернення стягнення на предмет застави - автомобіль спричинив їй збитки, які виразились в недоодержані доходів, які б вона могла отримати за звичайних обставин, якби її право власності на автомобіль не було порушено.

Таким чином, вона втратила можливість здати в оренду власний автомобіль тим, самим отримати доходи в розмірі 1000 грн., за один місяць.

З часу незаконного вилучення автомобіля пройшло 4 місяці, таким чим банк спричинив збитки на загальну суму 4 000 грн.

Крім цього, незаконними діями працівників банку їй спричинено моральну шкоду.

Вказані події, які тривали майже 2 години, відбувались поблизу будинку, де вона мешкає, свідками яких були її сусіди, знайомі та рідні. На їхніх очах відбувались події, які мали вигляд боротьби зі злочинницею та конфіскацією її майна. На її законні вимоги щодо негайного припинення вилучення автомобіля працівники банку не реагували. Вона намагалася захистити та відстояти свої законні права перед трьома працівниками банку, які зухвало проводили вилучення автомобіля всупереч наведених нею аргументів та порядку, встановленого Договором.

Незаконні та винні дій працівників банку викликали у неї значні душевні страждання, безвихідь, безпорадність та відсутність захищеності від свавілля банку, спричинили моральну шкоду, яку вона оцінює в 2 000 грн.

Просить визнати дії ПАТ «ПриватБанк»в особі філії «Черкаське головне регіональне управління ПАТ «ПриватБанк»щодо звернення стягнення на предмет застави автомобіль, незаконними. Зобовязати відповідача передати їй в натурі належній останній на праві приватної власності автомобіль, стягнути з відповідача на її користь, як відшкодування завданих збитків 4000 грн., моральну шкоду у сумі 2 000 грн. та понесені судові витрати.

В ході розгляду справи позивач позовні вимоги збільшила, просила стягнути з відповідача в рахунок відшкодування збитків в сумі 7000 гривень, за надання юридичної допомоги 2000 гривень та понесені судові витрати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 та адвокат ОСОБА_1., заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги не визнав, просив в позові позивачу відмовити, в подальшому в судове засідання не з»явився, хоч належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи.

Заслухавши сторони, адвоката ОСОБА_1, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 04.03.2008 року між позивачкою ОСОБА_2 та ПАТ «ПриватБанк»в особі філії «Черкаське головне регіональне управління ПАТ «ПриватБанк», укладено кредитно-заставний договір № CSRKAK00657369, відповідно до якого на придбання автомобіля НОМЕР_1 позивачкою отримано кредит в розмірі 51 946, 00 грн. З метою забезпечення виконання кредитного договору вказаний автомобіль надано в заставу.

Договір позивач уклала маючи прізвище Лукяненко, після одруження змінила прізвище на ОСОБА_2.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов»язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договори про надання кредиту укладаються на власний розсуд кредитодавця і позичальника та з урахуванням вимог цивільного та банківського законодавства, статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів" та Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 року N 168.

03.04.2012 року працівники ПАТ «Приватбанк»вилучили автомобіль НОМЕР_1, який знаходився поблизу будинку, в якому мешкає позивач, який був доставлений на зберігання на автостоянку, яка належить банку.

Відповідно до ст. 321 ЦК України - право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійснені лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч. 1 ст. 590 ЦК України - звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішення суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Порядок звернення стягнення на предмет застави чітко регламентований вимогами кредитно-заставного договору.

Відповідно до ст. 12.2.1 кредитно-заставного договору - у разі настання події Дефолту банк надає позичальнику письмове повідомлення настання події дефолту (Повідомлення про Дефолт) та реєструє у Державному Реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет застави. У повідомленні про Дефолт, окрім інформації, зазначення якої вимагається законодавством, банк ставить вимогу про повернення наданої суми кредиту в повному обсязі, виплати винагороди, процентів за фактичний строк користування наданим кредитом, виконання в повному обсязі усіх інших грошових зобовязань за договором.

Статтею 12.2.2. договору визначено, що позичальник зобовязаний усунути Подію Дефолту негайно або передати предмет застави у володіння банку за актом приймання-передачі за адресою, що вказана у статті 17.13 Договору протягом ЗО днів з моменту реєстрації відомостей про звернення стягнення на предмет застави у Державному Реєстрі.

Статтею 12.2.3 договору передбачено, що якщо предмет застави не був переданий у володіння банку у порядку та строки, визначені статтею 12.2.2, позичальник надає банку право здійснити доставку предмета застави за адресою, вказаною у статті 17.13 Договору, у володіння банку для забезпечення його схоронності, як власними силами, так і на договірних засадах з третіми особами.

Згідно витягу з Державного реєстру обтяженого рухомого майна № 37479918 від 21.08.12року, звернення стягнення на даний автомобіль зареєстровано лише 06.08.2012 року.

Посилання представника відповідача на те, що ним направлялись письмові повідомлення про настання події дефолту позивачу, суд оцінює критично. Надані відповіді носять загальний характер щодо необхідності сплати боргу по кредитному договору.

Таким чином, суд вважає, що банк проігнорував вимоги статей 12.2.1, 12.2.2 та 12.2.3 зазначеного договору, не направив позивачу повідомлення про Дефолт та не зареєстрував в Державному реєстрі звернення стягнення на предмет застави, тим самим порушив кредитно-заставний договір. При таких обставинах суд вважає, що вимоги позивачки в частині визнання незаконними дій ПАТ «Приватбанку»щодо звернення стягнення на предмет застави автомобіля та зобов»язання повернути автомобіль власнику підлягають до задоволення.

Підлягають до задоволення і вимоги позивачки в частині відшкодування їй збитків в сумі 7000 гривень.

Відповідно до ст.. 22 ЦК України, особі, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а саме на доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних осбавин, яки її право не було порушено ( упущена вигода).

Як встановлено в судовому засіданні, 06.04.2009 року позивачкою укладено договір оренди легкового автомобіля з ТОВ «Торговий дім «Статус-Трейд»м. Київ. За кожен місяць користування автомобілем зазначене товариство сплачувало позивачці 1 000 грн.

Пунктом 11.6 даного договору оренди зазначено, що вказаний автомобіль перебуває в заставі КБ «Приватбанку»і банк надав дозвіл на оренду вказаного автомобіля згідно довідки від 03.04.2009 року. Таким чином,посилання представника відповідача на те, що позивач передала в оренду автомобіль без згоди банку, спростовується вищевикладеними обставинами.

Суд вважає, що банк своїми незаконними діями, спричинив позивачу збитки, які виразились в недоодержані доходів, які б вона могла отримати за звичайних обставин, якби її право власності на автомобіль не було порушено.

Таким чином, вона втратила можливість здати в оренду власний автомобіль тим, самим отримати доходи в розмірі 1000 грн., за один місяць.

З часу незаконного вилучення автомобіля пройшло 7 місяці, а тому банк спричинив збитки на загальну суму 7000 грн., які суд вважає стягнути з відповідача на користь позивачки.

Підлягають до задоволення і вимоги позивачки в частині стягнення моральної шкоди. При цьому суд враховує, що працівниками банку скоєно незаконні дії відносно позивачки, яка перенесла душевні страждання стосовно незаконних дій відповідача. яка змушена була докладати певних зусиль для вирішення даних проблем, тривалий час який пройшов з моменту вилучення автомобіля, всі ці фактори негативного характеру суд розцінює саме як докази заподіяння моральної шкоди, а тому виходячи із засад розумності виваженості та справедливості, вважає стягнути на користь позивачки 2000 грн моральної шкоди.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України - особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає - у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сімї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Суд вважає стягнути з відповідача понесені позивачем судові витрати, 420 гривень за сплату судового збору та 2000 гривень витрат за надання юридичної допомоги відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст.ст.22. 23, 321, 1166, 1167 ЦК України, , суд -

В И Р І Ш И В:

Визнати дії Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк»в особі філії «Черкаське районне управління «Приватбанк»щодо звернення стягнення на предмет застави автомобіля незаконним.

Зобов»язати ПАТ «Приватбанк» повернути ОСОБА_2 належний їй на праві власності автомобіль НОМЕР_1.

Стягнути з ПАТ «Приватбанк»на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування збитків в сумі 7000 грн, 2000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди, судові витрати в сумі 420 грн та 2000грн витрат на правову допомогу, а всього 11420 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Головуючий: