Справа № 1313/2321/2012
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

15.11.2012 року Миколаївський
районний суд Львівської області

в складі: головуючого -судді Бачун О.
І.

при секретарі Танчак О.Ф.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Миколаєві справу за
позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
Новороздільської міської ради
Львівської області, з участю третьої
особи ОСОБА_5 про визнання недійсним
приватизації ,-

в с т а н о в и в:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до
суду з позовом до ОСОБА_3,
Новороздільської міської ради
Львівської області, з участю третьої
особи ОСОБА_5 про визнання недійсним
приватизації. В обґрунтування
заявлених вимог покликається на те, що
з 23.07.1988 р. по 2004 р. позивач ОСОБА_1
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
відповідачем. У квітні 1989 р. у них
народився син ОСОБА_2 В серпні 1990 р. на
їхню сім'ю в складі трьох чоловік було
виділено в АДРЕСА_1 двохкімнатну
квартиру та виділено відповідний ордер
про вселення у вищевказану квартиру. У
грудні 2004 р. сторони розлучилися та
позивачі почали проживати у м. Львові, а
відповідач ОСОБА_3 завів іншу сім'ю. У
квітні 1997 р. ОСОБА_3 приватизував
вищевказану спірну квартиру та
відчужив таку без відома позивачів,
тому просить визнати недійсним рішення
Новороздільської міської ради щодо
приватизації спірної квартири та
визнати недійсним договір
купівлі-продажу квартири за адресою:
АДРЕСА_1

В судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_6 заявлені вимоги
позивачів підтримав і надав аналогічні
змісту позовної заяви пояснення,
просив позов задоволити. Додатково
пояснив, що був виданий ордер на сім'ю
відповідача, також у спірній квартирі
були зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_2. З
моменту припинення фактичних шлюбних
відносин позивачі у м. Н.Розділ
Львівської області не проживають.
Позивач ОСОБА_1, на зняття з реєстрації
сина ОСОБА_2 згоди не давала, а тому
просить визнати незаконну
приватизацію спірної квартири.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
позову не визнав, навів аналогічні
змісту письмового заперечення
пояснення, просить в позові відмовити.

Представник відповідача
Новороздільської міської ради
Львівської області Ратич Т.М. в
судовому засіданні позову не визнав,
додатково пояснив, що було винесено
рішення міської ради та видано ордер на
відповідача. На момент видачі ордеру
позивач ОСОБА_1 була зареєстрована в
іншій квартирі. На момент відчуження
спірної квартири ОСОБА_2 у спірній
квартирі зареєстрований не був, а тому
згоди позивача ОСОБА_1 не було
потрібно. ОСОБА_2 був виписаний у 1992 р., а
квартира була приватизована у 1997 р.,
тому просить у позові відмовити.

Третя особа ОСОБА_5 та відповідач
ОСОБА_3 в судове засідання 15.11.2012 р. не
з'явилися, хоча належним чином були
повідомлені про час та місце розгляду
справи.

Суд, заслухавши пояснення сторін,
дослідивши зібрані по справі докази,
вважає, що в позові слід відмовити.

Відповідно до свідоцтва про
народження, серія НОМЕР_1 від 19.05.1989 р.,
ОСОБА_8 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 та його
батьками записано, відповідно, ОСОБА_3
та ОСОБА_1.

Згідно рішення Шевченківського
районного суду м. Львова від 25.03.1992 р.
шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, який
зареєстрований 23.07.1988 р., розірвано.

Відповідно до свідоцтва про розірвання
шлюбу, серія НОМЕР_2 від 07.04.2011 р. шлюб
між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано, про що
зроблений актовий запис 10 грудня 2004 р.

Згідно довідки КП «Розділжитлосервіс»
Новороздільської міської ради від
10.09.2012 р. квартиру АДРЕСА_1 було надано
ОСОБА_3 07.08.1990 р. та дану квартиру
останнім приватизовано 04.03.1997 р.. На
даний час власником квартири являється
ОСОБА_5, який зареєстрований з 11.03.2011 р.

Відповідно до ордеру № 79 від 02.02.1990 р.,
такий виданий ОСОБА_3 на право зайняття
двохкімнатної квартири АДРЕСА_1. Склад
сім'ї ОСОБА_3 наступний: ОСОБА_1 -
дружина, ОСОБА_2 - син.

Згідно довідки Миколаївського РВ
ГУМВСУ у Львівській області від 14.11.2012
р., згідно картотеки СГІРФО
Миколаївського РВ ГУМВСУ у Львівській
області ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 не
числиться та зняття з реєстраційного
обліку проводиться на підставі заяви
громадянина, термін зберігання якої
згідно наказу МВС України № 519 від
04.06.2002 р. становить 3 роки.

Відповідно до ст. 345 ЦК України фізична
або юридична особа може набути право
власності у разі приватизації
державного майна та майна, що є в
комунальній власності. Приватизація
здійснюється у порядку,
встановленому законом.

Відповідно до ч. 4 ст.. 5 ЗУ «Про
приватизацію державного житлового
фонду» право на приватизацію квартир
(будинків) державного житлового
фонду з використанням житлових
чеків одержують громадяни України,
які постійно проживають в цих
квартирах (будинках) або перебували
на обліку потребуючих поліпшення
житлових умов до введення в дію цього
Закону.

Згідно ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про приватизацію
державного житлового фонду» передача
квартир (будинків), житлових
приміщень у гуртожитках здійснюється
в спільну сумісну або часткову
власність за письмовою згодою всіх
повнолітніх членів сім'ї, які постійно
мешкають у цій квартирі (будинку),
житловому приміщенні у гуртожитку, в
тому числі тимчасово відсутніх, за
якими зберігається право на житло,
з обов'язковим визначенням
уповноваженого власника квартири
(будинку), житлового приміщення у
гуртожитку.

Аналізуючи норми вищевказаних статтей,
суд приходить до переконання, що
відповідач мав право одноособово
приватизувати спірну квартиру,
оскільки на момент приватизації такої
він постійно у ній проживав.

Покликання представника позивача на
те, що приватизація спірної квартири
повинна була проводитися, зокрема, і на
позивачів є безпідставною, оскільки як
вбачається з рішення Шевченківського
районного суду м. Львова від 25.03.1992 р.
позивач ОСОБА_1 у спірній квартирі не
проживає з 25.03.1989 р., постійне місце її
реєстрації та проживання у АДРЕСА_2 з
14.12.1990 р. Що стосується ОСОБА_2, то такий
проживав разом із матір'ю з моменту
народження. Був знятий з реєстрації у
спірній квартирі 20.10.1992 р.

Зазначені обставини вказують на те, що
позивачі не проживали постійно у
спірній квартирі і за ними не
зберігається право на таку як за
тимчасово відсутніми особами, а відтак
такі не мали права на приватизацію
квартири АДРЕСА_1

Суд не бере до уваги покликання
позивачів на те, що виписка ОСОБА_2 зі
спірної квартири відбулась незаконно,
оскільки позивачами не представлено, а
судом не здобуто доказів, які б
свідчили про зазначене.

Натомість відповідно до листа
Миколаївського РВ ГУМВСУ у Львівській
області №7602 від 14.11.2012 р. вбачається, що
ОСОБА_2 не числиться зареєстрованим на
території Миколаївського району
Львівської області. Документи, на
підставі яких його було знято з
реєстрації, знищені у зв'язку з
закінченням строків зберігання таких,
а відтак суд вважає, що виписка
відбулась законно.

Що стосується відчуження квартири
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5, то відповідно
до ст. 317 ЦК України власникові належить
право володіння, користування та
розпорядження своїм майном.

Стаття 319 ЦК України вказує на те, що
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд. Власник має право
вчиняти щодо свого майна будь-які дії,
які не суперечать закону.

У відповідності до вимог зазначених
норм ОСОБА_3 відчужив належну йому на
праві приватної власності спірну
квартиру ОСОБА_5 Доказів, які б свідчили
про недотримання відповідачем вимог
закону при укладенні правочину і
давали підстави вважати такий
недійсним або незаконним позивачами не
представлено, не здобуті вони і судом.

Керуючись ст.ст. 10, 27, 31, 169, 209, 212-215 ЦПК
України, ст.ст. 5, 8 ЗУ «Про приватизацію
державного житлового фонду», ст. ст. 317,
319 ЦК України суд,-

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3,
Новороздільської міської ради
Львівської області, з участю третьої
особи ОСОБА_5 про визнання недійсним
приватизації та договору
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 -
відмовити за безпідставністю.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення через суд першої
інстанції, який ухвалив рішення.

Суддя :
Бачун О. І.