Справа № 1328/2-2025/11 Головуючий у 1 інстанції: Свірідова В.В.
Номер провадження : 22-ц/1390/4202/12 Доповідач в 2-й інстанції: Павлишин О.Ф.
Категорія: 44
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2012 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого Павлишина О.Ф.,

суддів Берези В.І., Федоришина А.В.,

при секретарі Дідусь О.Р.,

з участю представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , представника ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 5 квітня 2012 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа - орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, про визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням,-

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2011 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання останніх такими, що втратили право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 . В обгрунтування позову покликався на те, що відповідачі не несуть витрат на утримання житла та понад шість місяців не проживають у спірному приміщенні.

Оскаржуваним рішенням в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 . В апеляційній скарзі стверджує про порушення судом норм процесуального та матеріального права. Апелянт зазначає, що відповідачі двадцять років без поважних причин не проживають в квартирі, не виконують обов`язки щодо утримання, плати на квартиру та комунальні послуги, і жодного разу не пропонували свою допомогу щодо сплати таких. Посилається на те, що 11.08.2007 року в квартирі сталася пожежа, однак відповідачі відмовилися від участі в проведенні ремонту. Стверджує, що відповідачі проживають за адресою: АДРЕСА_2 . Зазначає, що ОСОБА_6 лише один раз у 2003 році була у спірній квратирі, а ОСОБА_3 та ОСОБА_4 взагалі не з`являлись в ній. Посилається на акт ДП «ВАТ «ЛАЗ», яким підтверджено факт непроживання відповідачів в спірній кватирі з 2000 року по даний час та свідчення сусідів. На думку апленята, всі звернення відповідачів у правоохоронні органи є фіктивними. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на підтримання апеляційної скарги, пояснення представника ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ОСОБА_5 про заперечення вимог апеляційної скарги, перевіривши матеріали, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Судом встановлено, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані мешканці - ОСОБА_1 , ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (а.с.4)

Згідно з актом від 15.06.2011 року відповідачі по справі понад шість місяців не проживають у вказаній квартирі. (а.с.81)

Відповідно до положень ст.ст. 71, 72 ЖК України наймач або члени його сім`ї можуть бути визнані судом такими, що втратили право користування жилим приміщенням, коли вони в ньому не проживають без поважних причин понад шість місяців.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі понад шість місяців не проживають в спірній квартирі, однак таке непроживання повязане з з поважними причинами, а саме - ОСОБА_6 в звязку з роботою за кордоном, а ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в звязку з ворожими, конфліктними відносиними, що підтверджується матеріалами про відмову в порушенні кримінальної справи від 6.02.2010 року, ксерокопією постанови від 15.04.20109 року про відмову в порушенні кримінальної справи (а.с.133), а тому на підставі ст.ст.71, 72 ЖК України останні не втратили право на користування жилим приміщенням .

Однак з таким висновком погодитись не можна, оскільки такий не відповідає обставнинам справи.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 16.04.2008 року вселено ОСОБА_6 з дітьми ОСОБА_3 , 1990 року народження, та ОСОБА_4 , 1992 року народження, у квартиру АДРЕСА_1 . Це рішення у вказаній частині залишено без змін ухвалою колегії суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області ві 13.10.2008 року. (цивільна справа №2-2279/08, а.с. 106)

Матеріалами цивільної справи №2-2279/08 стверджується, що ОСОБА_6 , а також ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за видачею виконавчого листа для виконання рішення суду не зверталась.

За заявами ОСОБА_4 7.02.2010 року та 15.04.2010 року Шевченківським РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області виносились постанови про відмову в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_1 (а.с. 85, 91)

Разом з тим, обставини, на які посилався суд у рішенні щодо створення перешкод у користування житловим приміщенням ОСОБА_3 , вказаними постановами не стверджується. Також з цих постанов вбачається, що має місце конфліктна ситуація, але не стверджується неможливість користування ОСОБА_4 житловим приміщенням.

Крім того, перебування ОСОБА_6 в Іспанії на роботі підвержено лише резолюцією про зарахування тимчасового працівника від 3.11.2010 року без визначення кінцевої дати перебування на роботі (а.с.105), та квитанцією для сплати внесків від 3.11.2010 року. (а.с. 105, 108)

Матеріалами справи також не підтверджено факт безперервного перебування за межами України ОСОБА_6 в звязку з роботою після 13.10.2008 року та до часу подання позову ОСОБА_8 15.06.2011 року. (а.с 3, цивільна справа №2-2279/08, а.с. 196)

Відповідно до листа Шевченківського РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області ОСОБА_3 5.12.2009 року звертався з заявою щодо неправомірних, на його думку, дій ОСОБА_1 (а.с.90) Разом з тим, суд не встановив факт звернення ОСОБА_3 з вказаного часу до часу подання позову ОСОБА_1 щодо створення перешкод в користуванні житловим приміщенням.

Судом першої інстанції взято до уваги проплату відповідачами комунальних послуг за грудень 2008 року та листопад 2009 року (а.с.87-88) Однак поза увагою суду залишився факт неоплати таких з листопада 2009 року.

Крім того, безпідставним є висновок суду про те, що не заслуговують на увагу покази свідка ОСОБА_9 про те, що такий не чув про жодні конфлікти, з покликанням на те, що такі спростовуються відмовними матеріалами Шевченківського РВ (а.с. 133- звортот), так як вказані відмовні матеріали стосуються обставин, які мали місце за межами шестимісячного строку до часу звернення позивача по справі з позовом до відповідачів.

Враховуючи наведені обставини, які стверджують факт непроживання відповідачів по справі без поважних причин понад шість місяців у спірному помешканні, колегія суддів вважає, що згідно з п.3 ч.1 ст.309 ЦПК України рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення.

При ухваленні нового рішення колегія суддів враховує такі обставини.

Сторонам визнається факт непроживання відповідачів по справі понад шість місяців у спірному помешканні. Подані відповідачами докази не стверджують поважності причин непроживання понад шість місяців до часу подання позову ОСОБА_1 .

А тому, колегія суддів вважає, що позов слід задовольнити та визнати відповіадчів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

Керуючись п.2 ч.1 ст.307, п.3 ч.1 ст.309, ст.316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 5 квітня 2012 року скасувати. Ухвалити нове рішення. Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий : Павлишин О.Ф.

Судді : Береза В.І.

Федоришин А.В.