Справа № 0310/2852/2012
Провадження № 2/0310/290/2012
ЛЮБОМЛЬСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2012 року м. Любомль

Любомльський районний суд Волинської області в складі

головуючого судді - Войтюка Л.М.,

при секретарі Г'олядинець О.В.,

з участю позивачаОліферовичН.В.,

відповідачаПолянської М.Ф.,,

розглянувши у вікритому судовому засіданні в м.Любомль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні спільним коридором,-

встановив:

До суду з позовом звернулась ОСОБА_1 яка просить ухвалити рішення, яким зобовязати ОСОБА_2, що проживає на ІНФОРМАЦІЯ_1. усунити першкоди у користуванні позивачкою спільним міжквартирним коридором, а саме: звільнити коридор від особистих речей та демонтувати самовільно влаштоване приміщення кладової.

Свої вимоги обгрунтувала тим, що на праві приватної власності їй га її дочці ОСОБА_3 /ОСОБА_4 належить квартира АДРЕСА_1, у сусідній квартирі №4 проживає відповідач по справі, між даними квартирами знаходиться спільний коридор у якому облаштовані окремі двері для входу у їхні квартири, крім того, коридор являється шляхом до евакуаційного виходу. Відповідачка без її згоди розмістила у спільному коридорі свої речі, а саме, газову плиту. Крім того, відповідач самовільно та без її згоди переобладнала спільний міжквартирний коридор шляхом встановлення приміщення кладової, яка належить відповідачу. Газова плита та вказане приміщення кладової зайняли значну частину коридору і створюють їй перешкоду у користуванні спільним коридором та перешкоджають доступ до евакуаційного виходу. В добровільному порядку дійти згоди з відповідачем щодо спільного користування міжквартирним коридором не можливо.

ПІозивачка в судовому засіданні вимоги заяви підтримала.

Відповідачка позов не визнала, та вважає, що розмістила там свої речі правомірно, однак визнала, що приміщення кладової облаштувала без необхідних дозвільних документів, тобто самовільно.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 25.12.1998 року, квартира №4 в буд. 13. по вул. 1-го Т равня в м. Любомль належить на праві приватної власності ОСОБА_5 (а.с.4) квартира № 2 за вказаною адресою належить відповідачці ОСОБА_1 та ОСОБА_4С пояснила ОСОБА_1 фактично номер квартири 3.

Згідно акту обстеження спільного коридору квартир №3 та №4 в м.Любомлі по вул.1-го Травня буд. №13 було встановлено, що у приміщенні коридору загального користування квартир №3 та №4 по вул. 1-го Травня буд. № 13, знаходяться речі та позивачки ОСОБА_1 11.В., та відповідачки ОСОБА_2 де остання в частині коридору облаштувала кладовку.

Пунктом 3 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою КМУ від 08.10.1992р. № 572 передбачено, що власники приміщень житлових будинків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, як проживають у будинку, з дозволу власника будинку (квартири) та органу місцевого самоврядування, виданого в установленому порядку.

Документів, які б підтверджували наявність відповідного проекту, дозволу органу місцевого самоврядування, виданого в установленому порядку, та дозволу інших громадян, інтересів яких стосується переобладнання, відповідачкою не надано, вона дала пояснення, що приміщення кладової облаштувала самовільно без необхідних дозвільних документів, а тому позивач не набула права власності на самовільно влаштоване приміщення кладової в спільному міжквартирному коридорі загального користування квартир №3 та №4 по вул. 1-го Травня буд. №-13.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим вдповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Пунктом 2 ст. 10 Закону України Про приватизацію державного житлового фондувід 19 червня 1992 року N 2482-ХІІ передбачено, що власники квартир багатоквартирних будинків співвласниками допоміжних приміщень будинку. Допоміжні приміщення кладовки, сараї і т. ін.. передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації непідлягають.

Таким чином, право власності на квартиру породжує й право спільної власності па допоміжні приміщення багатоквартирного будинку, технічне обладнання тощо, які призначені для обслуговування житлового комплексу і забезпечують його використання В процесі приватизації державного житлового фонду одночасно відчужуються на користь громадян не тільки квартири, але й допоміжні приміщення, тому момент виникнення права власності на квартиру є й моментом виникнення права спільної власності на допоміжні приміщення.

Згідно п. 3.7.18 Правил утримання жилих будинків та при будинкових територій, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України 17.05.2005 N 76. зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 р. за N 927/11207 не дозволяється улаштовувати на шляхах евакуації пороги, виступи, турнікети, розсувні, підйомні двері, двері, що обертаються, та інші пристрої, які перешкоджають вільній евакуації людей: захаращувати шляхи евакуації (коридори, проходи, сходові марші і площадки, вестибюлі, холи, тамбури тощо) меблями, обладнанням, навіть якщо вони не зменшують нормативну ширину, улаштовувати у загальних коридорах комори і вбудовані шафи, за винятком шаф для інженерних комунікацій; захаращувати меблями, устаткуванням та іншими предметами двері, люки на балконах і лоджіях, переходи в суміжні секції та виходи на зовнішні евакуаційні драбини

Відповідно до рішення Конституційного суду України від 2 березня 2004 року № 4-рн/2004 допоміжні приміщення, відповідно до пункту 2 статті 10 Закону стають об'єктами права спільної власності співвласників багатоквартирного будинку, тобто їх спільним майном, одночасно з приватизацією громадянами квартир, що засвідчується єдиним документом - свідоцтвом про право власності на квартиру. Для підтвердження набутого в такий спосіб права не потребується вчинення будь-яких інших додаткових юридичних дій. Власникам квартир немає необхідності створювати з цією метою об'єднання співвласників багатоквартирного будинку. Набуте громадянами право на квартири державного житлового фонду та належні до них допоміжні приміщення є непорушним (стаття 41 Конституції України, забезпечується державою і захищається судом (стаття 55 Конституції України).

Згідно зі статтею 19 Закону України "Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку" спільне майно власників квартир складається з неподільного та загального майна. Неподільне майно перебуває у їх спільній сумісній власності і не підлягає відчуженню, загальне майно - у спільній частковій власності. Відповідно до цього Закону співвласники допоміжних приміщень мають право розпоряджатися ними в межах, встановлених зазначеним Законом та цивільним законодавством.

Статтею 16 1ДК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право та відновлення становища, яке існувало до порушення.

У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином, суд вислухавши пояснення, доводи та заперечення сторін, дослідивши дока -и по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги обгрунтовані та підлягають повному задоволенню.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України судові витрати у виді судового збору слід стягнути з відповідачки в користь позивачки.

Керуючись ст. 10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, на підставі ст. ст. 15, 369, 383 11К України, 4.2 ст, 10 Закону України Про приватизацію державного житлового фондусуд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Зобовязати ОСОБА_2 яка проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 усунути перешкоди ОСОБА_1 у користуванні спільним міжквартирним коридором, а саме - звільнити коридор від її особистих речей та демонтувати самовільно влаштоване приміщення кладової.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 107 (сто сім) гривень 30 копійок.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Волинської області через Любомльський районний суд шляхом подачі протягом десяти днів з ш:, його проголошення апеляційної скарги, а уразі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: суддя Л.М.Войтюк