Справа № 203/3363/12
РІШЕННЯ

Іменем України

19 липня 2012 року м. Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді Карпінської Ю.Ф.,

при секретарі Барановій О.М.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниця цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, так як 26.02.2009 року між ним та відповідачем було укладено договір позики грошових коштів, за умовами якого ОСОБА_3 передав у власність ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 939400 грн., що за курсом НБУ станом на день укладення договору (1 долар США = 7,70 грн.) складає еквівалент 122000 доларів США, а ОСОБА_2 зобов`язаний повернути ОСОБА_3 позику згідно умов договору в строк до 01.09.2009 року, при тому повернення позики буде здійснюватися частинами: до 01.05.2009 року 308000 грн., що еквівалентно 40000 доларів США; до 01.06.2009 року 308000 грн., що еквівалентно 40000 доларів США; до 01.09.2009 року 323000 грн., що еквівалентно 42000 доларів США.

Однак, відповідачем було порушено умови та строки укладеного договору. Станом на 01.12.2011 року ним було повернуто позивачу лише 354200 грн., що еквівалентно 46000 доларів США. Позивач звертався до відповідача з проханням повернути позику, але відповідач взяті на себе зобов`язання не виконує.

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив стягнути з відповідача на користь позивача борг в сумі 585200 грн., 2000 грн. - витрати на правову допомогу та сплачений ним судовий збір в сумі 3234 грн.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що в рахунок погашення боргу віддав позивачеві квартиру, про що було укладено договір купівлі-продажу, та автомобіль. Ніяких коштів в сумі 46000 доларів США позивачу він не повертав.

Заслухавши пояснення сторін, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення по таких підставах.

Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

26.02.2009 року між сторонами по справі позивачем ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір позики грошових коштів, за умовами якого ОСОБА_3 передав у власність ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 939400 грн., що за курсом НБУ станом на день укладення договору (1 долар США = 7,70 грн.) складає еквівалент 122000 доларів США, а ОСОБА_2 зобов`язаний повернути ОСОБА_3 позику згідно умов договору в строк до 01.09.2009 року, при тому повернення позики буде здійснюватися частинами: до 01.05.2009 року 308000 грн., що еквівалентно 40000 доларів США; до 01.06.2009 року 308000 грн., що еквівалентно 40000 доларів США; до 01.09.2009 року 323000 грн., що еквівалентно 42000 доларів США.

Вказаний договір позики було посвідчено приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_4 (а.с.8).

Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та порядок, що встановлені договором.

Однак, в зазначені в договорі строки відповідач ОСОБА_2 борг не повернув, що являється порушення чинного законодавства. Станом на 01.12.2011 року ОСОБА_2 було повернуто позивачу лише 354200 грн., що еквівалентно 46000 доларів США.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Посилання відповідача, що в рахунок погашення боргу він віддав позивачеві квартиру, про що було укладено договір купівлі-продажу, та автомобіль, суд не приймає до уваги, так як вказані обставини нічим не підтверджено, а договір купівлі-продажу, на який посилається відповідач, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_5, яка ніякого відношення по даної справи не має (а.с.24-25).

Відповідач, відмовляючись від повернення боргу, порушує майнові права позивача.

Таким чином, суд вважає, що позов в частині стягнення боргу за договором позики обгрунтований, підставний та такий, що підлягає задоволенню.

Крім того, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі цього з відповідача підлягають до стягнення на користь позивача судові витрати, які складаються з судового збору та витрат на правову допомогу.

Згідно квитанцій від 03.01.2012 року та від 21.02.2012 року (а.с.1, 2) позивачем за подання позовної заяви до суду сплачено судовий збір в сумі 3234 грн.

Однак, відповідно до ст.4 Закону України Про судовий збірсудовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, тобто не менше 214,60 грн. та не більше 3219 грн. (так як станом на 01.01.2012 року мінімальна заробітна плата складала 1073 грн.). Тобто, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 3219 грн. сплаченого судового збору.

Згідно квитанції № 19 від 25.04.2012 року позивач ОСОБА_3 сплатив адвокату ОСОБА_1 за надання юридичної допомоги гонорар в сумі 2000 грн.

Відповідно до ст.1 Закону України Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справахрозмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Станом на липень 2012 року оплата однієї години, витраченої на правову допомогу, становить 440 грн. 80 коп. 1102 грн. (мінімальна заробітна плата з 01.07.2012 року) х 40%. Робота адвоката по даній справі складає 3 години: 1 година складення позовної заяви та 2 години участь у двох судових засідання. Тому витрати, понесені позивачем на правову допомогу, які підлягають стягненню з відповідача, будуть становити 1322 грн. 40 коп. (440,80 х 3).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1046, 1049 ЦК України, Законом України Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах, Законом України Про судовий збір, ст.ст.10, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 борг за договором позики в сумі 585200 (п`ятсот вісімдесят п`ять тисяч двісті) грн., витрати на сплату судового збору в сумі 3219 (три тисячі двісті дев`ятнадцять) грн. та витрати на правову допомогу в сумі 1322 (одна тисяча триста двадцять дві) грн. 40 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: Ю.Ф.Карпінська