Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 2-3335/12
РІШЕННЯ

Іменем України

(Заочне)

24.10.2012 року

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі

головуючої судді Медвідь Н.О.

при секретарі Ковтонюк К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за аліментами, неустойки за прострочення сплати аліментів, та додаткових витрат,-

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася з даним позовом , посилаючись на те, що з відповідачем вона перебувала у шлюбі з 2007 року. За рішенням Києво-Святошинського айонного суду у червні 2009 року шлюб було розірвано.

Від шлюбу з відповідачем мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який перебуває на її утриманні.

Після розірвання шлюбу відповідач припинив надання матеріальної допомоги на сім'ю та утримання дитини, з 2009 року, один раз надіслав поштовий переказ на суму 1000,00 грн.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду від 30.01.2011 було встановлено розмір аліментів: 350 грн. Постановою державного виконавця № ВП/31357946 від 01.03.2012 порушено виконавче провадження щодо примусового виконання рішення Києво- Святошинського районного суду № 2-4931/11 від 30.01.2011 про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3.

З моменту винесення рішення у справі та по день подання даної позовної заяви, позивач не отримала аліменти. У зв'язку з чим, заборгованість по сплаті аліментів на даний момент становить 2 450,00 грн. Розмір пені за прострочення відповідачем сплати аліментів становить 6 394,50 грн. Дитина сторін , є малолітньою дитиною, відповідно погребує постійних додаткових витрат на розвиток , а також проведення оздоровлення.

У період з 02.08.2012 по 09.08.2012 , з метою проведення оздоровлення дитини, вона з дитиною перебувала на відпочинку у поселенні Южне, Одеської області. Проведення відпочинку з метою оздоровлення дитини потребувало додаткових витрат з її боку, що становить 3 320,22 грн., в тому числі: 1 520,22 грн., та 1 800,00 грн. за проживання.

На її прохання у добровільному порядку сплачувати аліменти та допомогти і фінансування додаткових витрат на спільну дитину відповідач відмовляється.

Тому просила стягнути з відповідача заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 2 450,00 грн. та пеню у розмірі 6 394,50 грн., а також суму додаткових витрат на оздоровлення дитини у розмірі 3 320,22 грн.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала.

Відповідач в судове засідання не з»явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 2007 року. За рішенням Києво-Святошинського районного суду у червні 2009 року шлюб було розірвано.

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який перебуває на її утриманні.

Після розірвання шлюбу відповідач не надає матеріальну допомогу на сім'ю та утримання дитини, в зв»язку з чим Рішенням Києво-Святошинського районного суду від 30.01.2011 з нього стягнуто аліменти в розмірі 350,00 грн.

Постановою державного виконавця № ВП/31357946 від 01.03.2012 р. закінчено виконавче провадження щодо примусового виконання рішення Києво- Святошинського районного суду від 30.01.2011. про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини сторін. Як вбачається з цієї постанови виконавчий лист на стягнення аліментів з відповідача виданий 30.01.2012 , тому нарахування заборгованості з моменту винесення рішення по день звернення до суду не має під собою ніякого правового підґрунтя, на підставі чого безпідставним є і нарахування пені.

Крім цього, стягнення заборгованості по аліментам тягне за собою подвійне стягнення, що протирічить вимогам діючого законодавства.

Також як вбачається з постанови про відкриття виконавчого провадження від 20.04.2012 виконавчий лист про стягнення аліментів з відповідача виданий 30.01.2012 а заява про примусове виконання подана 18.04.2012, тому заборгованість яку вимагає позивачка по сплаті аліментів, нічим не підтверджена, а тому і пеня в розмірі 6 394,50

За правилами ст.. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст.. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Також не знайшли свого підтвердження вимоги позивачки в частині додаткових витрат на розвиток дитини в розмірі 3 320,22 грн., в тому числі: 1 520,22 грн., та 1 800 грн. за проживання, оскільки чеки на придбання продуктів , на які посилається представник позивача як на єдиний доказ в підтвердження цих вимог, не свідчать про продукти , які б сприяли оздоровленню дитини.

Ч.1 ст. 196 СК України визначає, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Стаття 60 ЦПК України визначає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

З аналізу змісту ч.1 ст. 196 СК України вбачається, що для проведення розрахунку розміру пені за не своєчасну сплату аліментів, необхідно мати данні про розмір боргу, час з якого виникла заборгованість, та до якого часу вона існувала, а оскільки аліменти нараховуються та мають сплачуватись щомісячно, то розмір пені має розраховуватись за кожен місяць окремо виходячи з розміру не сплачених аліментів (заборгованості) за конкретний місяць, часу з якого вона виникла та часу її існування у вигляді кількості днів.

Ч. 1 ст.195 СК України визначає: Заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення.

Ч. 2 ст.195 СК України визначає: Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості, але працює на час визначення її розміру, заборгованість визначається із заробітку (доходу), який він одержує.

Ч. 3 ст.195 СК України визначає: Якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Ч. 4 ст.195 СК Розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати.

Тобто представник позивачки не довела тих обставин на які посилалася як на підставу позовних вимог, не надала докази в обґрунтування цих вимог, що є її обов»язком відповідно до засад змагальності процесу за ст.. 10 ЦПК України . При цьому суд створив всі умови для змагального процесу , роз»яснював позивачці її права та обов»язки.

Суд вважає, що у діях відповідача відсутні протиправність дій , та причинний зв»язок з можливим порушенням прав та законних інтересів позивача, про що зазначено вище.

Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність вимог позивача, оскільки вони не відповідають вимогам ст.ст.57-59 ЦПК України.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 185, 195, 196 СК України, ст. ст. 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за аліментами, неустойки за прострочення сплати аліментів, та додаткових витрат, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя