Справа № 412/1627/2012
Провадження у справі 2/412/2448/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

6 квітня 2012 року Жовтневий районний
суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого –судді Трещова
В.В. , при секретарі –Нижник І.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м.Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи:
Обслуговуючий кооператив
«Житлово-будівельний кооператив №307»,
Служба у справах дітей Жовтневого
виконкому районної у м.
Дніпропетровську ради в інтересах
ОСОБА_1, ОСОБА_4 про вселення

В С Т А Н О В И
В :

Позивач звернулася з даним
позовом до відповідачів в
обґрунтування якого зазначила, що з
відповідачем перебувала у
зареєстрованому шлюбі , від якого мають
дитину ОСОБА_5. Позивач та її донька
зареєстровані в спірній квартирі , але
відповідачі з вересня 2007 року не
пускають позивача з дитиною до спірної
квартири, порушуючи їх право на
проживання у ній. Просила вселити її з
дочкою до спірного приміщення.

Позивач в судове засідання
не з’явилася, про час та місце розгляду
справи повідомлялася належним чином,
надала суду заяву про розгляд справи за
її відсутності, проти заочного
розгляду справи не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не
з’явився, про час і місце розгляду
справи повідомлявся належним чином.
Таким чином, враховуючи вищезазначені
обставини, суд вважає можливим
розглянути справу у відсутності
відповідача відповідно до п.4 ч. 2 ст.169,
ч.1 ст.224 ЦПК України та винести по
справі заочне рішення.

Дослідивши матеріали цивільної справи,
суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що
позивач та її неповнолітня дитина
ОСОБА_5 зареєстровані в квартирі № 61
розташованій в будинку № 15 по
вул.Космічна у м.Дніпропетровську,що
підтверджується даними паспорту
позивача та довідкою ЖБК №307,
досліджених у судовому засіданні.

Позивач та відповідач
ОСОБА_2 перебували у шлюбі між собою, що
підтверджується відповідними
свідоцтвами, копії яких знаходяться в
матеріалах справи.

Згідно даних викладених
позивачем у позові відповідачі
перешкоджають позивачу та її дочці
проживати у спірній квартири, а саме
вигнали їх, та не дозволяють їм
вселитися до неї. Доказів зворотнього
відповідачами не надано.

Правовідносини, що виникли
між сторонами справи врегульовані
нормами ЖК України, нормами СК України.

Статтею 1 ЖК України
передбачено, що громадяни України
мають право на житло. Це право
забезпечується розвитком і охороною
державного і громадського житлового
фонду, сприянням кооперативному та
індивідуальному житловому
будівництву, справедливим розподілом
під громадським контролем жилої площі,
яка надається в міру здійснення
програми будівництва благоустроєних
жител, наданням громадянам за їх
бажанням грошової компенсації за
належне їм для отримання жиле
приміщення для категорій громадян,
визначених законом, а також

невисокою платою за квартиру і
комунальні послуги.

Статтею 9 ЖК України передбачено, що
громадяни мають право на одержання у
безстрокове користування у
встановленому порядку жилого
приміщення в будинках державного чи

громадського житлового фонду або на
одержання за їх бажанням грошової
компенсації за належне їм для
отримання жиле приміщення для
категорій громадян, визначених
законом, або в будинках

житлово-будівельних кооперативів.
Забезпечення постійним житлом
громадян, які відповідно до

законодавства мають право на його
отримання, може здійснюватися шляхом
будівництва або придбання доступного
житла за рахунок надання державної
підтримки у порядку, встановленому
Кабінетом Міністрів України. Громадяни
мають право на приватизацію квартир
(будинків)

державного житлового фонду або
придбання їх у житлових
кооперативах, на біржових торгах,
шляхом індивідуального житлового
будівництва чи одержання у
власність на інших підставах,

передбачених законодавством України.
Ніхто не може бути виселений із
займаного жилого приміщення

або обмежений у праві користування
жилим приміщенням інакше як з підстав
і в порядку, передбачених законом.

Житлові права охороняються законом,
за винятком випадків, коли вони
здійснюються в суперечності з
призначенням цих прав чи з порушенням
прав інших громадян або прав державних
і громадських організацій.

Статтею 64 ЖК України
передбачено, що члени сім'ї наймача, які
проживають разом з ним, користуються
нарівні з наймачем усіма правами і
несуть усі обов'язки, що випливають з
договору найму жилого приміщення.
Повнолітні члени сім'ї несуть
солідарну з наймачем майнову
відповідальність за зобов'язаннями, що
випливають із зазначеного договору. До
членів сім'ї наймача належать дружина
наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї
наймача може бути визнано й інших осіб,
якщо

вони постійно проживають разом з
наймачем і ведуть з ним спільне
господарство. Якщо особи, зазначені в
частині другій цієї статті, перестали
бути членами сім'ї наймача, але
продовжують проживати в займаному
жилому приміщенні, вони мають такі ж
права і обов'язки, як наймач та члени
його сім'ї.

Статтею 65 ЖК України
передбачено, що наймач вправі в
установленому порядку за письмовою
згодою всіх членів сім'ї, які
проживають разом з ним, вселити в
займане ним жиле приміщення свою
дружину, дітей, батьків, а також інших
осіб. На вселення до батьків їх
неповнолітніх дітей зазначеної

згоди не потрібно. Особи, що вселилися в
жиле приміщення як члени сім'ї наймача,
набувають рівного з іншими членами
сім'ї права користування жилим
приміщенням, якщо при вселенні між
цими особами, наймачем та членами
його сім'ї, які проживають з ним, не
було іншої угоди про порядок
користування жилим приміщенням.

Статтею 109 ЖК України передбачено, що
виселення із займаного жилого
приміщення допускається з підстав,
установлених законом. Виселення
проводиться добровільно або в судовому
порядку.

Статтею 145 ЖК України
передбачено, що члени сім'ї, які
проживають разом з членом
житлово-будівельного кооперативу,
мають рівне з ним право
користування жилим приміщенням.
Такого ж право набувають особи, які
вселилися в жиле приміщення в будинку
житлово-будівельного

кооперативу як члени сім'ї, якщо при
їх вселенні не було іншої угоди про
порядок користування жилим
приміщенням. Члени сім'ї члена
кооперативу, крім дружини, що має
право на частину

паєнагромадження, не вправі вимагати
поділу приміщення, його обміну і здачі
в найом, а також вселення інших осіб, за
винятком неповнолітніх дітей.

Відповідно до ст.154 СК
України батьки мають право на
самозахист своєї дитини, повнолітніх

дочки та сина. Батьки мають право
звертатися до суду, органів державної
влади, органів місцевого
самоврядування та громадських
організацій за захистом прав та
інтересів дитини, а також
непрацездатних сина, дочки як їх
законні представники без
спеціальних на те повноважень. Батьки
мають право звернутися за захистом
прав та інтересів дітей і тоді, коли
відповідно до закону вони самі мають
право звернутися за таким захистом.

Відповідно до п.8 ст.7 СК України
регулювання сімейних відносин має
здійснюватися з максимально можливим
урахуванням інтересів дитини,
непрацездатних членів сім’ї.

При винесенні рішення суд керувався
пріоритетністю прав неповнолітньої
дитини, відсутністю у неї можливості
самостійного забезпечення житлом в
силу віку, необхідністю недопущення
порушення прав неповнолітньої дитини
сторін.

Враховуючи викладене суд приходить до
висновку про те, що житлові права
позивача та її неповнолітньої дитини
були порушені відповідачами і
підлягають судовому захисту, тому
позов підлягає задоволенню

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК
України судові витрати покладаються на
сторону проти якої постановлено
рішення.

На підставі викладеного,
керуючись ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги
–задовольнити.

Вселити ОСОБА_1 та її
неповнолітню дитину ОСОБА_5 в квартиру
№ 61 розташованої в будинку № 15 по
вул.Космічна у м.Дніпропетровську

Стягнути на користь ОСОБА_1
з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 54 гривні з
кожного в якості відшкодування судових
витрат.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку передбаченому ст. 223 ЦПК
України.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом за письмовою заявою відповідача
про перегляд заочного рішення, яка може
бути подана відповідачем протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Заочне рішення суду може бути
оскаржено позивачем протягом 10 днів з
дня проголошення рішення шляхом
подання апеляційної скарги до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд
м.Дніпропетровська .

Суддя
В.В. Трещов