Справа № Провадження №22-ц-3517/12 22-ц/1090/4383/12 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Категорія33Доповідач у 2 інстанціїБілоконь
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 липня 2012 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого - судді Поліщука М.А.,

членів колегії - суддів Білоконь О.В., Корзаченко І.Ф.,

з участю секретаря Соловйова А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою представництва ОСОБА_2 Ташимаджилик Ветіджарет Лімітед Ширкетіна рішення Яготинського районного суду Київської області від 10 травня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_3 до представництва ОСОБА_2 Ташимаджилик Ветіджарет Лімітед Ширкеті про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2012 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, посилаючись на те, що 26.08.2011 року на 115 км автодороги Київ-Харків мала місце дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої був пошкоджений належний йому автомобіль НОМЕР_1.

Ця пригода сталась з вини відповідача, яким під час виконання дорожніх ремонтних робіт порушено вимоги Закону України Про дорожній рух, так як попереджувальних знаків ( дорожній знак 2.2 проїзд без зупинки заборонено) на дорозі не знаходилось.

Позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля в сумі 143301 грн. 93 коп., витрати по оплаті проведення дослідження у сумі 1476 грн. 76 коп., по надсиланню телеграми у сумі 70 грн. 49 коп., 50 000 грн. моральної шкоди та судові витрати.

Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 10 травня 2012 року позов задоволено частково.

Стягнено із представництва ОСОБА_2 Ташимаджилик Ветіджарет Лімітед Ширкетіна користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду, спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 144849 грн. 14 коп., моральну шкоду в сумі 10000 грн. та судові витрати.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач представництво ОСОБА_2 Ташимаджилик Ветіджарет Лімітед Ширкетіподав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити. В обґрунтування апеляційної скарги зазначає також, що вина відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та заподіянні збитків позивачу позивачем не доведена, оскільки відповідача, який не є власником дороги, не притягнено до адміністративної відповідальності за невжиття заходів до своєчасної заборони чи обмеження руху за ст. 140 КУпАП.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Частково задовольняючи позов та покладаючи обовязок відшкодувати шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди на відповідача, суд першої інстанції виходив з того, що вина представництва ОСОБА_2 Ташимаджилик Ветіджарет Лімітед Ширкетіу вчиненні дорожньо - транспортної пригоди доведена, оскільки ним при здійсненні ремонтних робіт, всупереч вимог ст. 24 Закону України Про дорожній рух, не було забезпечено дорожніми знаками питання зміни напрямку руху на смузі руху чи попередження про таку зміну.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду, оскільки вони суперечать матерілам справи та вимогам закону.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Судом першої інстанції встановлено, що 26 серпня 2011 року, на 115 км автодороги Київ-Харків, сталась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої був пошкоджений автомобіль позивача марки Міцубіші АІ 6165 СА та автомобіль НОМЕР_2.

За даним фактом, постановою судді апеляційного суду Київської області від 11 жовтня 2011 року провадження у справі про порушення ОСОБА_3 п.10.4 Правил дорожнього руху закрито за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Як зазначено у постанові апеляційного суду, ОСОБА_3 виконував маневр розвороту поза перехрестям в напрямку м. Харкова з лівого крайнього положення і не надав дорогу автомобілю ДАФ, що рухався у попутному з ним ( а не зустрічному) напрямку, але по лівій смузі руху, яка зазвичай використовувалась для руху в напрямку м. Харкова, у той час як тимчасово по ній здійснювався рух в напрямку м. Києва. У матеріалах справи відсутні дані про будь-яке регулювання дорожніми знаками чи дорожньою розміткою питання зміни напрямку руху на зазначеній смузі руху чи попередження про таку зміну. За даної дорожньої обстановки належні докази того, що ОСОБА_3 при виконанні розвороту поза перехрестям порушив вимоги п.10.4 ПДР України, відсутні.

На підставі визнання сторонами судом першої інстанції встановлено, що представництво ОСОБА_2 Ташимаджилик Ветіджарет Лімітед Ширкетіна момент, коли відбулась дорожньо-транспортна пригода, на даній ділянці дороги виконувало ремонтні роботи.

Зі схеми № 16 організації дорожнього руху при виконанні робіт при реконструкції автодороги Київ-Харків-Довжанський, яка затверджена начальником служби автомобільних доріг в Київській області та погоджена відповідачем, начальником УДАІ ГУ МВС України в Київській області та командиром Березанського взводу ДПС ДАІ при УДАІ ГУ МВС України в Київській області вбачається, які повинні бути встановлені дорожні знаки на 115-му км вказаної дороги.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до положень ч.2 ст.7, ч.6 ст.8 Закону України Про автомобільні дороги, Переліку доріг державного значення дорога Київ Харків Довжанський є дорогою загального користування державного значення, яка перебуває у державній власності.

З положень ст.10, п.12 ч.1 ст.11, п.9 ч.1 ст.12, п.п.2,3 ч.1 ст. 13 названого Закону випливає, що Державна служба автомобільних доріг України, як орган державного управління автомобільними дорогами загального користування, зобовязана завчасно оповіщати користувачів автомобільних доріг про строки та порядок тимчасового обмеження або припинення руху транспортних засобів; має право встановлювати за погодженнями з відповідними державними органами з безпеки дорожнього руху тимчасові обмеження руху транспортних засобів при проведенні ремонтних та інших робіт на автомобільних дорогах загального користування; відповідає за якість робіт з ремонту та утримання автомобільних доріг загального користування та відшкодування збитків користувачам автомобільних доріг загального користування у порядку, визначеному законом.

Відповідно до положень ст. 9 Закону України Про дорожній рухдо компетенції власників автомобільних доріг або уповноважених ним органів у сфері дорожнього руху належить своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а уразі неможливості невідкладене позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами, компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо - транспортні пригоди стались з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг за рішення судових органів.

Відповідно до положень ст. 24 Закону України Про дорожній рухвласники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ним органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні. При виконанні робіт по ремонту і утриманні автомобільних доріг дорожньо-експлуатаційні організації у першочерговому порядку повинні здійснювати заходи щодо безпеки дорожнього руху.

За статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст.ст. 3, 10, 60, 119, 212-213 ЦПК України позивач сам визначає зміст позовних вимог, викладає обставини, якими обґрунтовуються вимоги, а суд, зберігаючи обактивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Право визначення підстав та предмету позову належить виключно позивачу і суд сам за власною ініціативою їх змінити не може.

Правовою підставою покладення на відповідача цивільно-правової відповідальності за спричинення йому збитків в результаті дорожньо-транспортної пригоди позивач вказує ст. 24 Закону України Про дорожній рух, яка передбачає відповідальність власника дороги або уповноваженого ним органу за створення безпечних умов руху на дорогах, однак матеріали справи не містять доказів того, що відповідач є власником дороги Київ Харків Довжанський або уповноваженим ним органом.

Також матеріали справи не містять доказів про те, що відповідача у встановленому законом порядку визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 140 КУпАП. Зокрема, що внаслідок порушення відповідачем правил, норм і стандартів при утриманні автомобільних доріг, невжиття заходів щодо своєчасної заборони або обмеження руху чи позначення на автомобільних дорогах місць провадження робіт створилась аварійна обстановка або пошкодження транспортного засобу позивача.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про доведеність вини відповідача у пошкодженні автомобіля позивача внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, яка сталась через недотримання відповідачем вимог ст. 24 Закону України Про дорожній рухщодо забезпечення дорожніми знаками питання зміни напрямку руху, є необґрунтованим.

Отже, суд першої інстанції вважав встановленими обставини винності відповідача у спричиненні збитків позивачу, тоді як ці обставини справи належними доказами не доведені.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є недоведеність обставин, які мають значення для справи, які суд вважав встановленими.

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 315 ЦПК України, колегія судів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 Ташимаджилик Ветіджарет Лімітед Ширкетізадовольнити.

Рішення Яготинського районного суду Київської області від 10 травня 2012 року скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 до представництва ОСОБА_2 Ташимаджилик Ветіджарет Лімітед Ширкеті про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий:

Судді: