АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
22-ц/490/775/12 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1
Категорія 8 Доповідач - Кочкова Н.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2012 року Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої - судді Кочкової Н.О.,

суддів - Кіктенко Л.М., Пищиди М.М.,

при секретарі Сичевській А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2011 року за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Дніпро», третя особа Приватна багатогалузева фірма «Експрес»про визнання володіння майном неправомірним, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2011 року у задоволенні позовних вимог відмовлено /а.с.73-75/.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на те, що висновки суду не ґрунтуються на нормах матеріального права та фактичних обставинах справи, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позовних вимог /а.с.79-89/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Судом 1 інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є власником нерухомого майна 3/7 частини кафе з прибудовою, яке розташоване по вул. Радянська 32 у м. Новомосковську Дніпропетровської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності серія САВ № 145064, яке видане Виконавчим комітетом Новомосковської міської ради 18 жовтня 2005 року; витягом з державного реєстру про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 8665878 від 18 жовтня 2005 року. Відповідно до договору іпотеки, укладеного 25 жовтня 2005 року між ЗАТ КБ «Кредит-Дніпро»і ОСОБА_2, з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 270404-К від 27 квітня 2004 року, позивач передав в іпотеку Банку вищевказане майно. Згідно п. 2.2.13 договору іпотеки, іпотекодавець зобов'язався передати іпотекодержателю оригінали правовстановлюючих документів на предмет іпотеки за актом приймання-передачі, в якому узгоджується перелік наданих документів.

Відповідно до довідки ПАТ «ОСОБА_3 Дніпро»від 14 травня 2010 року позивачем погашена заборгованість по кредитному договору 270404-К від 27 квітня 2004 року в повному обсязі (а.с. 26). 6 та 10 травня 2011 року позивач звертався до Банку з вимогою повернути правовстановлюючі документи на предмет іпотеки, і вони були йому повернуті 01 червня 2011 року, що підтверджується актом прийому-передачі (а.с.45).

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що право позивача на належне йому майно не було порушено, оскільки нерухоме майно залишалося і залишається у володінні, користуванні позивача і ніколи не переходило у володіння чи користування відповідача, а правовстановлюючі документи окремим майном не являються, а є документами, які підтверджують право власності особи на майно.

Висновки суду про відмову у задоволенні позову відповідають вимогам як матеріального, так і процесуального права. Так, згідно із ст.. 3 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту ст.. 11, 15 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст.. 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатись не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Главою 29 розділу 1 книги 3 Цивільного Кодексу України встановлені способи захисту права власності, серед яких такий спосіб як «визнання володіння майном неправомірним» - відсутній. Крім того, згідно із ч.1 ст..316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; частина 1 ст. 11 ЦПК України встановлює, що суд розглядає справу за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що правовстановлюючі документи є окремим об*єктом цивільнимх прав не основані на законі, а посилання на судові рішення по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 Дніпро», треті особи приватний нотаріус ОСОБА_4, ВДВС та інші про визнання виконавчого напису таким, що не підлягають виконанню не мають правового значення для вирішення спору.

Інші доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не спростовують правильність висновків суду, судом 1 інстанції у досить повному обсязі зясовані права та обов'язки сторін, неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, справа розглянута у рамках позовних вимог та на підставі наданих доказів, підстав для виходу за межі апеляційної скарги не вбачається, тому апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.. 307, 308 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - ВІДХИЛИТИ.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 листопада 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: