Справа № 22-ц-298/12 Головуючий у 1 інстанції: Бораковський В. М.
Провадження № 22-ц/1390/298/12 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 П. Ф.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2012 року

колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого Петричка П.Ф.

Суддів Мацея М.М., Цяцяка Р.П.

при секретарі: Винарчику О.П.

з участю: представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 1 березня 2011 р. по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової і моральної шкоди

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням позов задоволений частково, з відповідачки в користь позивача стягнено 86448,26 грн. заподіяної майнової шкоди, 60660,49 грн. втраченого заробітку в період з червня 2008 р. по січень 2011 р., 100 000 грн. моральної шкоди, а всього 247108,75 грн.

В апеляційній скарзі відповідачка вказала, що при стягненні витрат на лікування судом враховані квитанції датовані до ДТП та невизначеного призначення, чеки на придбання палива для автомобілів без врахування потреби у поїздках, врахована сума в 8120 грн. при відсутності квитанції за 28.10.2008 р. на суму 7370 грн. Суд безпідставно стягнув суму в 16894 грн., яка була зібрана жителями села на лікування позивача, як благодійна допомога, а також суму витраченого заробітку без визначення ступеня втрати працездатності, який мала визначити МСЕК або судово-медична експертиза та без врахування отримуваної позивачем пенсії по інвалідності. Стягнуте відшкодування моральної шкоди також завищене, оскільки шкода завдана ненавмисно, сама вона стала інвалідом та пошкоджено її автомобіль внаслідок ДТП, визнаючи вину частково відшкодувала позивачу шкоду на суму 33000 грн., підтримувала позивача морально, їздила з ним на лікування у м. Київ, частково оплачувала лікування, намагалась допомогти в міру можливостей. Суд неповно встановив обставини. Просила змінити рішення суду, ухвалити нове про стягнення 5000 грн. моральної шкоди і відмовити в задоволенні недоведених позовних вимог.

Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача в підтримання скарги, перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її слід задоволити частково.

Розглядаючи спір і частково задовольняючи позовні вимоги, суд підставно виходив з встановленого факту становлення позивача інвалідом першої групи внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 29.07.2007 р. внаслідок порушення відповідачкою Правил дорожнього руху з вини відповідачки, яка доведена вироком суду від 17.12.2009 р.

Суд належно проаналізував обставини справи і дійшов правильного висновку про наявність чотирьох умов для покладення відповідальності на завдавача шкоди, а саме: шкоди, протиправних дій завдавача шкоди, причинового звязку між шкодою і протиправними діями та вини завдавача.

Проаналізувавши представлені позивачем докази тривалого лікування, повязаних із цим матеріальних витрат на лікувальні і реабілітаційні процедури, придбання ліків, втрати заробітку, підтверджені документально, суд частково задоволив позовні вимоги.

Перевіривши їх колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення.

Доводи апелянта зводяться лише до теоретичних спростувань поданих позивачем документів, без конкретних доказів, тому не можуть бути прийняті колегією.

Крім того, обєктивно оцінивши документальні докази, ряд позовних вимог і доводів позивача щодо окремих витрат на лікування, на придбання паливно-мастильних матеріалів, відшкодування сум добровільних зборів мешканців села Дуліби для лікування свого односельця позивача в 2008 2009 р.р. суд підставно і обґрунтовано відхилив.

Безпідставним є посилання апелянта щодо цих витрат без врахування рішення суду.

Тому колегія суддів погоджується з висновком суду в частині відшкодування матеріальної шкоди.

Поряд з цим колегія вважає визначену судом суму відшкодування моральної шкоди дещо перевищеною.

При цьому, поряд з настанням тяжкої інвалідності позивача, колегія враховує дії самої відповідачки, яка внаслідок ДТП стала інвалідом III групи, позбулася автомобіля, співчуваючи позивачу, бажала і вживала заходів для лікування потерпілого, співчувала і брала участь в його поїздках на лікування, частково їх оплачуючи, передала для цього потерпілому допомогу, яку спромоглась зібрати, вчинений нею злочин не був навмисним, обєктивно такого вона не бажала, сама постраждала матеріально і морально.

Твердження позивача про керування автомобілем у стані алкогольного спяніння спростоване матеріалами кримінальної справи та вироком суду, за якими відповідачка в момент ДТП була тверезою. Крім того, вибір щодо поїздки з весілля додому в автомобілі відповідачки позивач робив сам.

Тому, врахувавши ступінь вини відповідачки, колегія суддів вважає необхідним визначену судом суму відшкодування моральної шкоди в 100000 грн. зменшити до 70000 грн., що буде більш оптимальним відшкодуванням.

У решті рішення суду залишити без змін, оскільки воно відповідає вимогам ст.ст. 10,11,57,60,212-215 ЦПК України, ст.ст.1166,1167,1195,1197 ЦК України.

Керуючись ст.ст. 303-305,307ч.1п.3, 308, 309 ч.1п.1, 313, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задоволити частково.

Рішення Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 1 березня 2011 р. в частині стягнення відшкодування моральної шкоди змінити, визначивши, що у користь ОСОБА_4 з ОСОБА_3 слід стягнути 70 000 грн. (сімдесят тисяч гривень) відшкодування моральної шкоди.

У решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскарженим у касаційному порядку протягом двадцяти днів подачею касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: