АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-2690/2045/12 Головуючий у 1 інстанції: Васалатій К.А. Доповідач: Поліщук Н.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2012 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

Головуючого судді: Поліщук Н.В.

Суддів : Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І.

при секретарі Василевському Я.П.

за участю позивача ОСОБА_1

позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Оболонського районного суду м.Києва від 21 липня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про

усунення перешкод в користуванні власністю, -

ВСТАНОВИЛА:

В січні 2011 року позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_1 звернулись з позовом до ОСОБА_4 про

усунення перешкод в користуванні власністю.

В обґрунтування вимог зазначили, що власником 6/20 АДРЕСА_1 є позивач ОСОБА_2 згідно рішення Оболонського районного суду м. Києва від 14.01.2002 р., а також на підставі договору дарування 6/20 частини квартири

від 09.04 2002 року. Власником інших 6/20 спірної квартири є позивач ОСОБА_1,

згідно рішення Оболонського районного суду м.Києва від 14.01.2002 року, а також на підставі договору дарування 6/20 частини квартири від 09.04.2002 року. Таким чином позивачі є власниками 12/20 частини квартири АДРЕСА_2 в м.

Києві в рівних долях.

Також власником 8/20 частини спірної квартири є померла ОСОБА_5 Остання після смерті її чоловіка ОСОБА_6 без згоди інших власників квартири незаконно зареєструвала місце проживання відповідача ОСОБА_4, який на даний час не є власником частки спірної квартири, однак проживає в спірній квартирі, одноосібно повно

та безперешкодно володіє та користується нею. При цьому позивачі сплачують

комунальні послуги за користування спірною квартирою, а відповідач не дозволяє їм заходити у спірну квартиру та відмовляється передавати ключі від замків вхідних дверей квартири, чим грубо порушує їх права власників по володінню, користуванню та розпорядженню належною їм власністю.

Просять усунути перешкоди у користуванні власністю та зобов'язати відповідача передати ключі від дверей квартири АДРЕСА_3, заборонити йому будь-яким чином та в будь-який час перешкоджати вільному доступу та користування квартирою позивачам та членам їх сімей, заборонити чинити їм

перешкодити у проживанні та розміщенні своїх речей. Стягнути з відповідача судові витрати.

Заочним рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 21 липня 2011 року позов ОСОБА_2, ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні власністю задоволено.

Зобовязано ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перешкод у користуванні 12/20 частини квартири АДРЕСА_4 та надати ключи від квартири № 75

по вул. Л.Гавро, 3 в м.Києві.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь позивачів судові витрати

у сумі 54, 00 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_4. подав апеляційну скаргу, просить скасувати заочне рішення та ухвалити нове по суті позовних вимог, посилаючись на порушення норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам

справи.

Апелянт зазначає, що суд першої інстанції не врахував дані витягу з державного реєстру, а саме те. що спірна квартира належить на праві спільної часткової власності позивачам та відповідачу, в натурі не розділена, порядок користування жилим

приміщенням між його співвласниками не встановлений, а тому, на думку апелянта,

дійшов хибного висновку, що 28.12.2009 року відповідач втратив право власності на квартиру.

Також, вказує на те. що дружина відповідача та його малолітня дитина, які

мешкають у спірній квартирі, набули права користування спірною квартирою.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги та просив їх задовольнити.

Позивачі заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що зявились, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого

по справі рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як убачається з матеріалів справи та установлено судом, власниками 6/20 АДРЕСА_5 є позивачі по справі, згідно рішення Оболонського районного суду м. Києва від 14.01.2002 року, а також на підставі договору дарування 6/20 частини квартири від 09.04 2002 року, тобто обидві є власниками 12/20 частини квартири

№ 3 в буд. 75 по вул. Лайоша Гавра в м. Києві в рівних частинах.

З даних витягу про Державну реєстрацію прав убачається, що 8/20 частини

квартири АДРЕСА_6 зареєстровано 31.05.2011 року за ОСОБА_4.

З пояснень представника відповідача, наданих в ході розгляду справи в суді апеляційної інстанції убачається, що на даний час в спірній квартирі мешкає відповідач, ОСОБА_4. а також дружина та дитина, які на реєстраційному обліку за цією адресою

не перебувають. Окрім того, представник апелянта підтвердив факт встановлення

родиною апелянта вхідних дверей та відсутність ключів від них у позивачів.

Задовольняючи позовні вимоги щодо зобов'язання відповідача не чинити

перешкоди в користуванні 12/20 частини квартири АДРЕСА_6 та надання ключів суд першої інстанції вірно виходив з положень ст.. 321 ЦК України щодо непорушності права власності.

Так, за положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його

здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

За ст. ст. 317, 319 цього Кодексу власникові належать права володіння,

користування та розпорядження своїм майном. Цими правами власник розпоряджається

на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ст. ст. 355. 356, 358 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Таким чином, установивши, що відповідачем чиняться перешкоди у користуванні належною позивачам частиною власності, суд першої інстанції дійшов підставного

висновку про зобов'язання ОСОБА_4 не чинити таких перешкод позивачем та

надати ключі від квартири.

Доводи апелянта в тій частині, що в даній квартирі мешкають члени сім»ї

відповідача, а також відсутність поділу квартири в натурі на висновки суду не впливають

та не дають підстав для обмеження прав співвласників.

Проте, суд першої інстанції помилково послався в рішенні на Закон України «Про власність», який втратив чинність на підставі Закону України № 997-V від 27.04.2007

року, а тому заочне рішення в цій частині підлягає зміні, з виключенням з його мотивувальній частини посилання на Закон України «Про власність».

Оскільки рішення суду змінюється апеляційна скарга задовольняється частково.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, задовольнити частково.

Заочне рішення Оболонського районного суду м.Києва від 21 липня 2011 року змінити, виключивши з мотивувальної частини заочного рішення суду посилання на

Закон України «Про власність».

В іншій частині заочне рішення залишити без змін.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення, може бути оскаржене у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :