Апеляційний суд Харківської області
Справа № 2-460/2011 p.
Провадження № 22ц/2090/202/2012
Головуючий:1 інстанції ОСОБА_1
Доповідач: Яцина В.Б.
Рішення

іменем України

01 лютого 2012 року м. Харків.

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області у складі:

Головуючого - судді - Яцини В.Б.,

суддів - Бурлака І.В., Карімової Л.В,

при секретарі: Гопко A.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова області від 21 жовтня

2011року по справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, тертя особа Харківська міська рада, про виділ частки домоволодіння з надвірними будівлями та визначення порядку користування земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИЛА:

24 березня 2001 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7, замість якої у справу у жовтня 2007 року вступила ОСОБА_5, звернулися до ОСОБА_8 з позовом, в якому після його неодноразового уточнення і доповнення 08 липня 2010 року просили про виділ їх часток в праві спільної часткової власності на домоволодіння № 7 по провулку Першої Майовки у місті Харкові в натурі, перерозподілити ідеальні частки співвласників, визначити порядок користування земельною ділянкою відповідно до ідеальних часток. Після смерті 26 серпня 2010 року ОСОБА_8 ОСОБА_6 та ОСОБА_5 змінили свої вимоги і 29 вересня 2001 року заявили позов до ОСОБА_2, ОСОБА_3, спадкоємців ОСОБА_8 за заповітом, і поставили питання про зміну своїх ідеальних часток у праві спільної часткової власності на домоволодіння № 7 по провулку Першої Майовки у місті Харкові: просили визнати за ОСОБА_6 право власності на 53/100 замість 41/100; за ОСОБА_5 - право власності на 4/100 частини замість 7/100.

Крім того просили із зазначеного домоволодіння виділити:

-ОСОБА_6 на 53/100 частин - із житлового будинку літ. «Б-1» з прибудовами: приміщення кв. 8 - кухню 8-1 площею 7,5 кв.м., житлову кімнату 8-2 площею 12,6 кв.м., житлову кімнату 8-3 площею 11,5 кв.м., коридор 8-4 площею 4,3 кв.м., ванну кімнату 8-5 площею 2,8 кв.м., частину коридору 8-6 площею 2,1 кв.м., частину кухні 8-7 площею 3,7 кв.м., приміщення кв. 10 - кухню 10-1 площею 7,6 кв.м., житлову кімнату 10-2 площею 12,3 кв.м., житлову кімнату 10-3 площею 7,7 кв.м., сіни VI площею 5,3 кв.м., ганок літ. «б- 14», загальною площею 74,3 кв.м., у тому числі житлової - 45,8 кв.м.

-

-вартістю 43189 грн.; із надвірник будівель - частину льоху літ. «Г» з входом літ. «г», сарай літ. «Н», вбиральню літ. «Р», частину огорожі № 1, колодязь № 2, калитку № 8, огорожу № 10, зливні ями №№11,12, мощення І, вартістю 10926 грн.

-ОСОБА_5 на 4/100 частин - приміщення кв. 5 - кухню 5-1 площею 3,4 кв.м., житлову кімнату 5-2 площею 8,3 кв.м., тамбур VII площею 1,5 кв.м. в житловому будинку літ. «А-1» з прибудовою загальною площею 13,2 кв.м., у тому числі житлової - 8,3 кв.м. вартістю 4109 грн.

Також просили визначити порядок користування земельною ділянкою домоволодіння за першим варіантом висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 430 від 16.03.2010 року, відшкодувати понесені судові витрати.

На обґрунтування позову послалися на те, що на підставі рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 08 лютого 1999 року ОСОБА_6 належить та зареєстровано 41/100 частина , а ОСОБА_9 JI.B., на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом, виданого 30.07.2003 року, рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 28.08.2007 року - 7/100 частин, ОСОБА_8, на підставі договорів купівлі-продажу від 09.07.1971 року, від 28.09.1988 року, рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 16.03.1981 року, постанови Президії Харківського обласного суду м. Харкова від 03.04.1998 року і рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 08 лютого 1999 року - 52/100 частин домоволодіння № 7 по пер. 1-ї Маївки у м. Харкові. Після смерті ОСОБА_8 заяви про прийняття спадщини подали ОСОБА_10 і ОСОБА_11. Оскільки з моменту реєстрації ідеальних часток спірного домоволодіння сторонами проводилися реконструкції, що змінило ідеальні долі співвласників відповідно до вказаних у позові розмірів, проти чого співвласники не заперечують, однак між ними не досягнута домовленість про порядок користування земельною ділянкою, - позивачі просили перерозподілити ідеальні долі у праві спільної часткової власності, та - визначити порядок користування земельною ділянкою під спірним домоволодінням згідно до того порядку, який фактично склався і первинних часток кожного співвласника у домоволодінні та з урахуванням висновків додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 430 від 16.03.2010 року.

Під час розгляду справи за своє життя ОСОБА_8 заперечувала проти позивних вимог: не погодилася із варіантом виділу ідеальних часток позивачів в натурі та визначенні порядку користування земельною ділянкою, який був наданий суду за експертним висновком КП «Харківське БТІ» від 16 березня 2010 року, оскільки при цьому не була проведена оцінка та інвентаризація всіх наявних на земельній ділянці споруд, експерт не врахував площу самочинної переуступки частини земельної ділянки, на якій розташований гараж власника сусіднього домоволодіння № 11, а житловий будинок літ. «А-1» не підлягає оцінці, її ідеальна доля зменшується без визначення відповідної грошової компенсації, а ідеальні долі позивачів безпідставно збільшуються.

Відповідачі заперечували проти позову з огляду на неправильну оцінку нерухомого майна, порушення прав землекористування наслідок самозахвату частини спільної земельної ділянки власником сусіднього домоволодіння, а також - виходячи з порушення судом норм процесуального права.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова області від 21 жовтня 2011 року позов задоволений частково.

Були перерозподілені ідеальні частки у праві власності у домоволодінні № 7 по провулку Першої Маївки у місту Харкові: визнано за ОСОБА_4 право власності на 53/100 часток замість 41/100, визнано за ОСОБА_5 право власності на 4/100 часток замість 7/100 часток.

ОСОБА_9 ОСОБА_6 на 53/100 частин вказаного домоволодіння:

з жилого будинку літ. «Б-1» з прибудовами: приміщення - кухню 8-1

площею 7,5 кв.м., житлову кімнату 8-2 площею 12,6 кв.м., житлову кімнату 8-3 площею 11,5 кв.м., коридор 8-4 площею 4,3 кв.м., ванну кімнату 8-5 площею 2,8 кв.м., частину коридору 8-6 площею 2,1 кв.м., частину кухні 8- 7 площею 3,7 кв.м. та приміщення кв. 10 - кухню 10-1 площею 7,6 кв.м., житлову кімнату 10-2 площею 12,3 кв.м., житлову кімнату 10-3 площею 7,7 кв.м., сіни VI площею 5,3 кв.м., ганок літ. «6-14», загальною площею 74,3 кв.м., у тому числі житловою - 45,8 кв.м. вартістю 43189 грн.;

з надвірних будівель і споруд - Уг частину льоху літ. «Г» зі входом літ. «г», сарай літ. «Н», вбиральню літ. «Р», частину огорожі № 1, колодязь № 2, калитку № 8,

огорожу № 10, зливні ями №№11, 12, мощення І, вартістю 10926 грн.

ОСОБА_9 JI.B. на 4/100 частин вказаного домоволодіння: приміщення - кухню 5-1 площею 3,4 кв.м., житлову кімнату 5-2 площею 8,3 кв.м., тамбур VII площею 1,5 кв.м. в житловому будинку літ. «А-1» з прибудовою загальною площею 13,2 кв.м., у тому числі житлової - 8,3 кв.м. вартістю 4109 грн.

Визначено порядок користування земельною ділянкою у відповідності з ідеальними частками співвласників, а саме: ОСОБА_6 надано в користування земельну ділянку, на якій розташоване домоволодіння № 7 по провулку Першої Маївки у м. Харкові площею 1078 кв.м., при цьому було визначено, як проходить межа розподілу земельної ділянки; ОСОБА_12 було надано в користування дві земельні ділянки під спірним домоволодінням, площею 170 кв.м. та 83 кв.м., з визначенням проходження відповідних меж.

Інші 43/100 домоволодіння та іншу частину земельної ділянки по провулку Першої Маївки, 7 у м. Харкові було залишено відкритими. Були розподілені судові витрати.

В іншій частині позову було відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням районного суду ОСОБА_2 та ОСОБА_3 через своїх представників в апеляційній скарзі поставили питання про його скасування та ухвалення нового рішення по справі, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, суд не повно зясував обставини, що мають значення по справі, в матеріалах справи відсутні відомості про можливість перебудови будинку літ. «А-1» відповідно до визначеним судом порядку користування земельною ділянкою.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявились у судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно до ч. З ст. 303 ЦПК України апеляційній суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що розмір часток позивачів змінився у звязку з особистим вкладом кожного співвласника у свою частку домоволодіння: частка ОСОБА_6 збільшилася у звязку з перебудовами, а доля відповідачів зменшилася у звязку з частковим руйнуванням домоволодіння і неприйняттям належних засобів для його утримання, що підтверджується поясненнями експерта в судовому засіданні. При цьому з посиланням на ст.. 364 ЦК України суд дійшов висновку, що за висновками судової експертизи можливо виділити частки із спільного майна сторін, а визначення порядку користування земельною ділянкою можливо провести по першому варіанту експертизи, як найбільш приближеному до ідеальних часток і до фактичного користування, яке склалося.

Судом встановлено, що 41/100 часток домоволодіння № 7 по провулку Першої Маївки у місту Харкові на праві власності належать ОСОБА_6, 7/100 - ОСОБА_5, а останні 52/100 - ОСОБА_8, яка померла 26 серпня 2010 року і після її смерті відповідно до ч. З ст. 1268 ЦК України прийняли спадщину ОСОБА_2 та ОСОБА_3

За правилами ч.ч. З, 4 ст. 357 ЦК України співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх

співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. При цьому співвласник житлового будинку, іншої будівлі, споруди може зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності.

Згідно до ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до вимог ст.. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. У пункті 3 частини 1 ст. 215 ЦПК України передбачено, що в рішенні необхідно зазначати: встановлені судом обставин і визначені відповідно до них правовідносини; мотиви, з яких суд вважає встановленою наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, бере до уваги або відхиляє докази, застосовує зазначені в рішенні нормативно-правові акти. Чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси, за захистом яких особа звернулася до суду, а якщо були, то ким.

Всупереч положень наведених норм цивільного процесуального права районний суд не встановив необхідні за диспозицією вказаної норми ч. З ст. 357 ЦК України обставини, що

передбачають можливість збільшення частки співвласника у спірному домоволодінні. Висновки суду про те, що сторонами за їх згодою здійснювалися перебудови, внаслідок чого змінилися їх частки у праві належними та допустимими доказами в розумінні ст.ст. 57-61 ЦПК України в матеріалах справи не підтверджені.

Висновки додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 16.03.2010 року, які суд взяв до уваги, ґрунтуються на фактичному порядку користування спірним домоволодінням та вартості часток, які перебувають у фактичному користуванні, які не відповідають розміру ідеальних часток співвласників, внаслідок чого ідеальна частка спадкоємців ОСОБА_8 зменшилася з 52/100 до 43/100 частин спірного домоволодіння, (а.с. 175-189, т. 1).

Оскільки таким чином судом не було встановлено передбачених ст.. 357 ЦК України умов для зміни ідеальних часток співвласників спірного домоволодіння, то й виділ майна та визначення порядку користування земельною ділянкою при зменшенні ідеальної частки спадкоємців ОСОБА_8 - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за таких обставин становить порушення їх права власності, яке гарантується згідно до ст.. 41 Конституції України та частини 1 статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, що ратифікована Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997.

Крім того, за наявності спору стосовно користування частиною земельної ділянки під спірним домоволодінням з боку сусіднього домоволодіння № 11, в матеріалах справи відсутні правовстановлюючі документи для посвідчення права користування земельною ділянкою під спірним домоволодінням № 7 саме в тих межах, якими обґрунтувала судовий експерт свої висновки про порядок користування, а поквартальна зйомка або технічний паспорт будинку самі по собі не є належними та допустимим доказами цього права в розумінні ст. 126 ЗК України або за змістом рішення Конституційного сулу України № 5-рп/2005 від 22.09.2005 року по справі № 1-17/2005 (справа про постійне користування земельними ділянками).

Наведене свідчить, що всупереч вимог ст. 213 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції постановлено при: недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідності висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріально і процесуального права, тому згідно до п.п. 2,3,4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову, за його недоведеністю та - задоволенням апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п.п. 2,3, 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 313, 316, 317,319-324, 327 ЦПК України, судова колегія -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова області від 30 липня 2010 року скасувати і у задоволенні позову ОСОБА_4, ОСОБА_5 відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: