Номер провадження 2/2603/1475/12
Справа №2-946/12
РІШЕННЯ

Іменем України

07 травня 2012 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Зотько Т.А.

при секретарях Корнюшкіній Н.М., Самойловій М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю АВТО ПРОСТО про захист прав споживача, визнання угод недійсними та повернення сплачених платежів, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТО ПРОСТО" про захист прав споживача, визнання угод недійсними та повернення сплачених платежів, посилаючись на те, що 20.09.2011 року між ним та ТОВ "АВТО ПРОСТО" було укладено договори № 374867 та №374868 на отримання автомобілів марки ZAZ Forza вартістю 80860,00 грн., кожний. Він здійснив перші внески у сумі 2910,96 грн. за кожен автомобіль, однак відповідачем умови договору не були виконані, а тому він змушений звертатись до суду з вказаним позовом.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_2 доповнили позовні вимоги, просили суд визнати недійсними угоди № 374867 та №374868 від 20.09.2011 року, укладені між ОСОБА_1 та ТОВ "АВТО ПРОСТО" та стягнути з ТОВ "АВТО ПРОСТО" на користь позивача кошти у розмірі 5821 грн. 92 коп., сплачені ним відповідачу, посилаючись на те, що згідно укладених між позивачем та відповідачем договорів, останній зобовязався надати відповідачу право на отримання автомобіля. Однак відповідач умови договору не виконав, на прохання повернути сплачені кошти відповідає відмовою. Вивчивши детально положення договору, позивач дійшов висновку, що ця угода не передбачає реальне настання правових наслідків. Тобто договором передбачені умови включення в систему АВТО ТАК, умови і порядок розрахунків з TOB «АВТО ПРОСТО», але жодним рядком договору не передбачений конкретний термін отримання бажаного автомобіля. Крім того, позивач зазначив, що йому не дозволили винести договір за межі точки продажів, щоб з його умовами ознайомився юрист, чим ввели його в оману, а тому позивач вважає, що вказані угоди були укладені під впливом обману, не були спрямовані на реальне настання правових наслідків, а положення договорів є несправедливими, а тому зазначені угоди мають бути визнані недійсними.

Представник відповідача ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, просив суд у їх задоволенні відмовити, посилаючись на той факт, що угоди укладені в рамках створеної в Україні системи продажу автомобілів АВТО ТАК. Вказана система відома під назвою «придбання в групах» і полягає у створенні групи покупців, які бажають придбати товар високої вартості, наприклад - автомобіль, і які стають учасниками системи. Система встановлює відповідні механізми, які забезпечують придбання кожним із учасників автомобіля шляхом сплати його ціни невеликими щомісячними внесками протягом декількох років. При виконанні договорів з учасниками, укладеними в рамках системи АВТО ТАК, відповідач надає учасникам послуги, що направлені на придбання автомобіля на основі системи АВТО ТАК. Ці послуги полягають в формуванні груп учасників, організації і проведенні в групах асигнаційних актів а також інших послуг, передбачених Угодою. Відповідно до ст.1 предметом угод між TOB «АВТО ПРОСТО»та позивачем є виключно надання послуг. Укладені між TOB «АВТО ПРОСТО» та позивачем угоди складаються з основного тексту угод, додатку № 1 та додатку № 2 (Правила функціонування системи придбання в групах «АВТО ТАК»). Представник зазначив, що підписання Угод, а також Додатків до них, є свідченням факту ознайомлення, розуміння Сторонами та згоди Сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом угоди та додатків до неї. Самі угоди та додатки №2 до неї містять описання послуг, що надаються TOB «АВТО ПРОСТО». Крім того представник ОСОБА_3 вказав, що посилання позивача на неотримання ним під час підписання угоди необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації жодним чином, або підприємницька практика відповідача спонукала дати згоду на здійснення правочину, який в іншому випадку позивач не здійснив, не підтверджено будь-якими доказами, а тому просив суд відмовити у задоволенні вимог у повному обсязі.

Заслухавши пояснення позивача та представників сторін по справі, показання свідка, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є не доведеними у повному обсязі та не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.3 Закону України Про захист прав споживачів від 12.05.1991 р. із наступними змінами та доповненнями споживачі, які перебувають на території України, під час придбання, замовлення або використання товарів (робіт, послуг) для задоволення своїх побутових потреб мають право на: державний захист своїх прав; гарантований рівень споживання, належну якість товарів (робіт, послуг), торговельного та інших видів обслуговування, відшкодування збитків, завданих товарами (роботами, послугами) неналежної якості, а також майнової та моральної шкоди, заподіяної небезпечними для життя і здоровя людей товарами (роботами, послугами) у випадках передбачених законодавством; звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав...

Судом встановлено, що 20.09.2011 року між ОСОБА_1 та ТОВ "АВТО ПРОСТО" було укладено договори № 374867 та №374868 на отримання автомобілів марки ZAZ Forza вартістю 80 860,00 грн. (а.с.5-12).

Згідно ст. 6 ЦК України сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами.

Відповідно до ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч. 1 ст. 628 ЦК України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 2 ст. 628 ЦК України, сторони мають право укласти договір, в якому містяться елементи різних договорів. До відносин сторін у змішаному договорі застосовуються у відповідних частинах положення актів цивільного законодавства про договори, елементи яких містяться у змішаному договорі, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті змішаного договору

Згідно ст. 15 Закону споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію не вважається рекламою. Під час розгляду вимог споживача про відшкодування збитків, завданих недостовірною або неповною інформацією про продукцію чи недобросовісною рекламою, необхідно виходити з припущення, що у споживача немає спеціальних знань про властивості та характеристики продукції, яку він придбаває.

Укладені між TOB «АВТО ПРОСТО» та ОСОБА_1 угоди складаюється з основного тексту угоди, додатку № 1 та додатку № 2 (Правила функціонування системи придбання в групах АВТО ТАК).

Самі угоди та додатки №2 до неї містять описання послуг, що надаються TOB «АВТО ПРОСТО», а тому посилання позивача на те, що йому була надана недостовірна і неповна інформація є безпідставними.

Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" забороняються як такі, що вводять в оману: утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції.

Нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Якщо підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, така практика вводить в оману стосовно: основних характеристик продукції, таких як: її наявність, переваги, небезпека, склад, методи використання, гарантійне обслуговування, метод і дата виготовлення або надання, поставка, кількість, специфікація, географічне або інше походження, очікувані результати споживання чи результати та основні характеристики тестів або перевірок товару. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними (ст. 19 Закону).

Відповідно до ст. 2 Угод ТОВ "Авто Просто" гарантує учаснику (позивачу) права на отримання автомобіля за умовами виконання учасником всіх зобовязань, передбачених угодою.

Статтею 3 Угод передбачено, що ТОВ "Авто Просто" зобовязується забезпечити отримання автомобіля учасником системи згідно з умовами угоди.

Таким чином, зобовязання відповідача щодо передачі позивачу автомобіля чітко передбачені умовами угоди.

Учасник системи повинен отримати автомобіль, за умови виконання зобовязань, встановлених угодами (ст. 5 Угоди).

Тобто, кінцевим результатом укладених угод з учасником певної групи є отримання автомобіля всіма учасниками, за умов дотримання ними встановлених договором умов. Споживач сплачує за одержання послуги, яка споживається в процесі її виконання.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ч.1 ст. 215 ЦК України).

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (ч. 3 ст. 203 ЦПК України).

Якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч.1 ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. (ч. 1 ст. 230 ЦК України).

Так, в останньому абзаці угоди вказано: «Учасник заявляє, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника ОСОБА_4, уважно прочитав та зрозумів Угоду та Додатки до неї, що засвідчує своїм підписом», а в останньому абзаці додатку №2 до угоди зазначено: «Учасник своїм підписом засвідчує факт ознайомлення та згоду з умовами угоди, підтверджує свої права та обов'язки за угодою, підтверджує здатність набувати прав та обов'язків за угодою».

При цьому, товариством надається учаснику програми право на придбання автомобіля за рахунок накопичення коштів, сплачених учасниками у групі. Групу учасників формує саме товариство, яке гарантує надання права на придбання автомобіля всіма учасниками групи без залучення інших осіб. Будь-яких зобовязань щодо залучення інших осіб до групи чи залучення коштів цих осіб до програми угодою не передбачено та, відповідно, не передбачено і отримання учасником програми будь-якої компенсації.

За таких обставин, підстав вважати, що розподіл фонду групи проходить по пірамідальній схемі не має, тому визначені ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" умови для визнання угоди недійсною відсутні.

Згідно ч. 2 та п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача та встановлення жорстких обовязків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця.

Посилання позивача на несправедливі умови розірвання договорів, відсутність паритентних прав їх розірвання, порушення принципу рівності сторін угоди, не знайшло свого обґрунтування у судовому засіданні.

Кожна укладена угода включається в групу, кожній сформованій групі надається порядковий номер, кожному учаснику системи надається порядковий номер в його групі. Після формування групи учасників залучення інших учасників (споживачів) не відбувається.

Відповідно до п. 4.2 ст. 4 додатку № 2 до угоди, ОСОБА_4 зобовязується провести перший асигнаційний акт у кожній групі в місяці, наступному за місяцем, в якому підлягає сплаті перший повний внесок в групі, наступні асигнаційні акти проводяться щомісяця.

Згідно ст. 2 угоди, відповідач гарантує учаснику системи що він одержить право на отримання автомобіля, за умови, що учасник системи виконує всі зобовязання, які випливають з цієї угоди.

Статтею 5 ч. ІІ угоди також передбачено, що учасник системи повинен отримати автомобіль, за умови виконання зобовязань, встановлених угодою.

Кінцевим результатом укладених угод з учасниками певної групи є отримання автомобіля всіма учасниками групи, за умови дотримання ними встановлених договором умов.

Таким чином, за умовами угод, споживач сплачує за одержання послуги, яка споживається у процесі її виконання.

Для отримання учасником автомобіля та для отримання учасником назад сплачених на оплату автомобіля внесків від учасника не вимагається залучення інших учасників. Право на отримання автомобіля надається за механізмами, передбаченими угодою і відповідно до платежів, здійснених самим учасником, а не відповідно до платежів, здійснених іншими учасниками групи. За автомобіль сплачують всі учасники групи, включаючи того учасника, якому надається право на отримання автомобіля, і не відбувається залучення інших осіб для сплати за автомобіль.

Таким чином, відповідач отримує оплату саме за рахунок продажу продукції, а не за рахунок залучення інших споживачів.

Також, суд враховує, що відповідно до п. 13.8 додатку №2 до угоди учаснику надається 7 днів для того, щоб він міг детально ознайомитися з Угодою та прийняти її чи відмовитися від участі в системі АВТО ТАК. При цьому, у випадку розірвання угоди протягом семи днів з дати її підписання учаснику повертається сума всіх коштів, внесених ним на рахунок ТОВ «АВТО ПРОСТО», чим позивач не скористався.

Відповідно до вимог ч.3 ст.10, ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Сторонам розяснювалось, що відповідно до вимог ст.ст.27, 31 ЦПК України, позивач, відповідач, третя особа для підтвердження своїх вимог та заперечень, зобовязані надати суду всі наявні докази, або повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання.

Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Отже, враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позивачем та його представником не надано суду належних доказів в обгрунтування підстав для визнання угод недійними, а відтак суд відмовляє позивачу у задоволенні вимог у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 27, 31, 60, 212, 213 215 ЦПК України, ст.ст. 6, 627, ч.1, ч.2, 628 України, ст.3, ч. 2 та п. 3 ч. 3 ст. 18, ст.19 Закону України Про захист прав споживачів в редакції від 12.05.1991 р. з наступними змінами та доповненнями, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 в позові до Товариства з обмеженою відповідальністю АВТО ПРОСТО про захист прав споживача, визнання угод недійсними та стягнення сплачених платежів відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Деснянський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: