АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ
Справа №2/413/540/2012
Головуючий в 1 інстанції
ап. провадження № 22-ц/491/1122/12
Доповідач - Грищенко Н.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 квітня 2012 року колегія суддів судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області у складі:

головуючого судді - Грищенко Н. М.

суддів -Барильської А.П., Савіної Г.О.

при секретарі - Бондаренко І. В.

За участю: представника Публічного
акціонерного товариства «Криворізький
залізорудний

комбінат» - Маслюк Ірини Ігорівни

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кривому Розі цивільну
справу за апеляційною скаргою
Публічного акціонерного товариства
"Криворізький залізорудний комбінат"
на рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 15 лютого 2012 року у
справі за позовом ОСОБА_3 до публічного
акціонерного товариства "Криворізький
залізорудний комбінат" про
відшкодування моральної шкоди,
заподіяної при виконанні трудових
обов'язків, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2011 року позивач ОСОБА_3
звернувся до суду із позовом до
Публічного акціонерного товариства
«Криворізький залізорудний комбінат»,
(надалі - ПАТ «Кривбасзалізрудком») про
відшкодування моральної шкоди в
розмірі 180000 грн. у зв'язку з ушкодженням
здоров'я, завданого внаслідок
професійного захворювання під час
роботи на підприємстві відповідача.

Рішенням Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 15 лютого 2012 року позов
задоволено частково. Стягнуто з ПАТ
«Кривбасзалізрудком» на користь
ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди
20 000 грн. Стягнуто з ПАТ
«Кривбасзалізрудком» на користь
держави судовий збір в розмірі 107 грн. 30
коп.

В апеляційній скарзі ПАТ
«Кривбасзалізрудком» ставить питання
про скасування рішення суду та
ухвалення нового рішення про відмову в
задоволенні позовних вимог, оскільки
вважає рішення незаконним та
необґрунтованим. Судом не встановлено
факту спричинення моральної шкоди; не
проведено медико-соціальної
експертизи для встановлення факту
отримання такої шкоди; Акт № 12 від
16.02.2009 року складено з перевищенням
повноважень осіб, що його підписали; не
з'ясовано, що позивач був повідомлений
про шкідливі умови праці та
добровільно погодився у них працювати;
вина відповідача у виникненні
професійного захворювання не
встановлена та не доведена; розмір
моральної шкоди значно завищений.

Перевіривши матеріали справи,
законність та обґрунтованість рішення
суду в межах доводів апеляційної
скарги та заявлених вимог, колегія
суддів вважає, що апеляційна скарга не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 близько 25
років працював на шахтах ПАТ
"Кривбасзалізрудком" при роботі з
різними професіями: токар,
слюсар-монтажник ВКБ РУ ім. Ілліча В/О
"Кривбасруда", підземний гірничий
монтажник в ШМУ треста "КШБ", підземним
гірничим майстром в гірничому цеху ДП
Криворізький "ДЗРК", ВАТ
"Кривбасзалізрудком" в сервісному
управлінні з ремонту шахтного
обладнання. В шкідливих та небезпечних
умовах він працював 25 років 5 місяців. 25
років 5 місяців - в умовах дії пилу, 19
років 6 місяців - в умовах важкої
фізичної праці, внаслідок чого позивач
отримав професійне захворювання.

Висновком МСЕК від 13.10.2010 року йому було
встановлено 40% втрати професійної
працездатності - безстроково.

Задовольняючи частково позовні вимоги,
суд першої інстанції правильно виходив
з того, що Актом розслідування
хронічного професійного захворювання
№6 від 15.09.2010 року (а.с. 18-21) встановлено,
що причиною виникнення хронічного
професійного захворювання позивача є
тривалий час роботи на протязі 19 років 6
міс. в умовах фізичного
перенавантаження та 25 років 5 місяців -
запиленості повітря робочої зони, що
перевищувала ГДК. Зазначений акт є
дійсним, його не оскаржено у
встановленому законом порядку. Тому
доводи відповідача про незаконність
стягнення моральної шкоди на користь
позивача та відсутність доказів вини
відповідача є безпідставними.

Факт спричинення моральної шкоди
позивачу у зв'язку з професійним
захворюванням, встановлений в судовому
засіданні і підтверджується
матеріалами справи. Позивач переносить
моральні страждання, що позбавляє його
нормальних життєвих зв'язків і вимагає
додаткових зусиль для організації
свого життя.

Доводи апеляційної скарги відповідача
про те, що в даному випадку саме на
органи МСЕК покладений обов'язок
встановлення факту заподіяння
моральної шкоди позивачу є
безпідставними та такими, що
суперечать «Порядку встановлення
медико-соціальними експертними
комісіями ступеня втрати професійної
працездатності у відсотках
працівникам, яким нанесене ушкодження
здоров'я, пов'язане з виконанням
трудових обов'язків», затвердженого
наказом Міністерства охорони здоров'я
України від 22.11.1995 р. №212, оскільки МСЕК
встановлює даний факт щодо потерпілих
на виробництві, яким не було
встановлено стійку втрату професійної
працездатності, в той час як позивачу з
13.10.2010 року встановлено стійку втрату
професійної працездатності.

Висновок суду про відшкодування
позивачу з боку відповідача моральної
шкоди відповідає Рішенню
Конституційного Суду України від 08.10.2008
року № 20-рп2008р. відповідно до якого,
статтею 237-1 КЗпП України громадянам, що
потерпіли від нещасного випадку або
професійного захворювання, надано
право на відшкодування моральної шкоди
за рахунок власника або уповноваженого
ним органу.

Доводи апеляційної скарги відповідача
щодо незастосування позовної давності
не ґрунтуються на законі, оскільки
строків позовної давності на звернення
потерпілого із заявою про
відшкодування моральної шкоди не
передбачено.

Колегія суддів вважає, що розмір
моральної шкоди визначений судом з
урахуванням роз'яснень п.9 Постанови
Пленуму Верховного Суду України від
31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди", відповідно до якого, розмір
відшкодування моральної ( немайнової)
шкоди суд визначає в межах заявлених
вимог залежно від характеру та обсягу
заподіяних позивачеві моральних і
фізичних страждань, з урахуванням в
кожному конкретному випадку ступеня
вини відповідача та інших обставин.
Зокрема, враховується характер і
тривалість страждань, стан здоров'я
потерпілого, характер отриманого
позивачем професійного захворювання,
істотність вимушених змін у його
життєвих і виробничих стосунках,
конкретних обставин по справі і
наслідків, що наступили. Суд врахував
ступінь фізичних і моральних страждань
позивача, їх тривалість і тяжкість,
істотність вимушених змін у його
життєвих і виробничих стосунках, а
також конкретних обставин по справі, і
наслідків, що наступили.

На підставі викладеного колегія суддів
вважає, що рішення суду необхідно
залишити без змін, а апеляційну скаргу
без задоволення.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу Публічного
акціонерного товариства "Криворізький
залізорудний комбінат" - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.
Кривого Рогу від 15 лютого 2012 року -
залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення, але може бути
оскаржена в касаційному порядку до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: