Справа № 2-9886/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 січня 2012 року
Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська

у складі:           головуючого судді:
Маймур Ф.Ф.,

при секретарі:
Чоха К.О.,

за участю:           позивача
–ОСОБА_1,

представника позивача –ОСОБА_2,

представника відповідача –ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
Виконавчого комітету
Дніпропетровської міської ради, треті
особи –Перша Дніпропетровська
державна нотаріальна контора,
Комунальне підприємство
«Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації», Інспекція
Державного архітектурно-будівельного
контролю у Дніпропетровській області,
про визнання права власності, –

В С Т А Н О В И В:

21.10.2011 року ОСОБА_1 звернувся до
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська з позовом до
Виконавчого комітету
Дніпропетровської міської ради, треті
особи – Перша Дніпропетровська
державна нотаріальна контора,
Комунальне підприємство
«Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації», Інспекція
Державного архітектурно-будівельного
контролю у Дніпропетровській області,
про визнання права власності (а.с. 5-8).

Позивач у позовній заяві, з урахуванням
уточнених позовних вимог, та
представник позивача у судовому
засіданні посилалися на те, що
двоюрідному брату позивача ОСОБА_4 на
праві власності належало
домоволодіння № 3-б по вул. Рози
Люксембург в м. Дніпропетровську. У 2007
році ОСОБА_4 помер, спадкоємцем п’ятої
черги після його смерті залишився його
двоюрідний брат ОСОБА_1, який звернувся
до нотаріальної контори із відповідною
заявою про прийняття спадщини, однак,
оформити прийняття спадщини у
встановленому законом порядку позивач
не має можливості, оскільки померлий за
час свого життя не оформив
правовстановлюючі документи на
належне йому майно, а тому позивач
просив суд визнати за ним право
власності на домоволодіння № 3-б по вул.
Рози Люксембург в м. Дніпропетровську,
яке складається із будинку А-1, площею
79,4 кв.м., сараю Б, площею 17 кв.м.,
вбиральні В, водоколонки №1, в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_4, який помер 25 лютого 2007 року (а.с.
5-8, 84-87).

У судовому засіданні позивач та його
представник заявлені вимоги
підтримали у повному обсязі та
наполягали на їх задоволенні.

Представник Виконавчого комітету
Дніпропетровської міської ради у
судовому засіданні проти задоволення
позову заперечувала.

Треті особи представників у судове
засідання не направили, про час, дату та
місце розгляду справи повідомлялись
належним чином.

Вислухавши пояснення сторін та їх
представників, дослідивши матеріали
даної цивільної справи, допитавши
свідків, суд приходить до наступного
висновку з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_4 помер 25 лютого
2007 року, що підтверджується копією
свідоцтва про смерть та матеріалами
спадкової справи (а.с. 9, 66-78).

Встановлено, що ОСОБА_5 є двоюрідним
братом ОСОБА_4, що підтверджується
рішенням Бабушкінського районного
суду м. Дніпропетровська від 05 грудня
2008 року (а.с. 10).

У судовому засіданні було встановлено,
що заповіт ОСОБА_4 не залишив, а тому
спадкоємцем за законом після його
смерті залишився його двоюрідний брат
ОСОБА_5, що підтверджується матеріалами
справи та не заперечувалося у судовому
засіданні. (а.с. 66-78).

У судовому засіданні було встановлено,
що станом на 13.12.2011 року реєстрація
права власності на домоволодіння № 3-б
по вул. Рози Люксембург в м.
Дніпропетровську не проводилась, що
підтверджується листом КП «ДМБТІ»(а.с.
79-83).

Встановлено, що 18 листопада 1975 року
було проведено обстеження
домоволодіння 3-а по вул. Рози
Люксембург у м. Дніпропетровську, яке
належало на праві користування ОСОБА_6
та ОСОБА_4 (матір та син) та розташоване
на ділянці 412 кв.м., що підтверджується
відповідним актом, в якому також
зазначено, що домоволодіння було
побудовано самовільно на вільній
ділянці, у 1960 р. було добудовано сарай
та будинок (а.с. 11).

Також встановлено, що 12 листопада 19975
року було затверджено перерозподіл
ідеальних часток між користувачами
спірного домоволодіння, що
підтверджується відповідним актом
відповідно до якого у фактичному
користуванні ОСОБА_6 знаходиться 37/100
частин домоволодіння, у фактичному
користуванні ОСОБА_4 – 63/100 відповідно
(а.с. 12).

Встановлено, що 15 листопада 1996 року
було проведено обстеження
домоволодіння 3-б по вул. Рози
Люксембург у м. Дніпропетровську, яке
належало на праві користування ОСОБА_4
та розташоване на ділянці 412 кв.м., що
підтверджується відповідним актом, в
якому також зазначено, що ОСОБА_6
померла (а.с. 13).

Встановлено, що домоволодіння № 3-б по
вул. Рози Люксембург в м.
Дніпропетровську, відповідно до даних
технічного паспорту, складається з:
будинку А-1, площею 79,4 кв.м., сараю Б,
площею 17 кв.м., вбиральні В, водоколонки
№1 (а.с. 14-22).

Встановлено, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1,
був прописаний у спірному
домоволодінні з 05 жовтня 1972 року, що
підтверджується відомостями домової
книги (а.с. 23-27).

Встановлено, що мешканці сусідніх
домоволодінь, не заперечують проти
задоволення позовних вимог, що
підтверджується поясненнями наданими
ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в якості свідків, а
також письмовими заявами ОСОБА_9,
ОСОБА_10, ОСОБА_11 (а.с. 29-31, 88-91).

За результатами технічного висновку
роведеного ТОВ «ДПКТІ»(ліц. АВ № 558538)
несучі конструкції (фундамент, стіни,
перегородки, перекриття, покриття)
технічний стан будівельних
конструкцій житлового будинку
розташованого за адресою: м.
Дніпропетровськ, вул. Рози Люксембург,
3-б, знаходиться в нормальному стані та
придатний до подальшої експлуатації.
(а.с. 92-101).

Встановлено, що 30 серпня 2011 року ОСОБА_5,
звернувся до Міської ради з проханням
підготувати проект рішення про
оформлення права власності та розгляд
питання про надання мені в оренду
земельної ділянки за адресою: м.
Дніпропетровськ, вул. Р. Люксембург, 3-б,
що підтверджується копією вказаної
заяви (а.с. 33-34).

Також встановлено, що голова
квартального комітету 24.01.1997 року
зверталась до голови Жовтневого району
з заявою про вирішення питання щодо
узаконення спірного домоволодіння (а.с.
29).

Між тим документів щодо результату
розгляду даних звернень відповідачем
не надано.

Встановлено, що позивач звертався до
нотаріальної контори з заявою про
видачу йому свідоцтва про право на
спадщину, проте йому було відмовлено у
видачі свідоцтва, що підтверджується
письмовими доказами (а.с. 35-36).

Правовідносини, які виникли між
сторонами урегульовані нормами
Конституції України, Цивільного
кодексу України (2003 року).

Згідно із ст. 41 Конституції України,
кожен має право володіти,
користуватися і розпоряджатися своєю
власністю, результатами своєї
інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпоряджання своїм
майном.

Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 331 ЦК України, право
власності на нову річ, яка виготовлена
(створена) особою, набувається нею, якщо
інше не встановлено договором або
законом.

Право власності на новостворене
нерухоме майно (житлові будинки,
будівлі, споруди тощо) виникає з
моменту завершення будівництва
(створення майна).

Якщо договором або законом передбачено
прийняття нерухомого майна до
експлуатації, право власності виникає
з моменту його прийняття до
експлуатації.

Згідно ч. 3 ст. 375 ЦК України, право
власника на забудову здійснюється ним
за умови додержання архітектурних,
будівельних, санітарних, екологічних
та інших норм і правил, а також за умови
використання земельної ділянки за її
цільовим призначенням.

Відповідно до ст. 376 ЦК України, за
власником або користувачем земельної
ділянки може бути визнано право
власності на майно, яке самовільно
побудоване на ній, якщо це не порушує
права інших осіб.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов’язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1265 ЦК України у п'яту
чергу право на спадкування за законом
мають інші родичі спадкодавця до
шостого ступеня споріднення включно,
причому родичі ближчого ступеня
споріднення усувають від права
спадкування родичів подальшого
ступеня споріднення.

Відповідно до ст.1296 ЦК України,
спадкоємець, який прийняв спадщину,
може одержати свідоцтво про право на
спадщину. Відсутність свідоцтва про
право на спадщину не позбавляє
спадкоємця права на спадщину.

Оцінюючи усі докази, які були
досліджені судом у судовому засіданні
у їх сукупності, враховуючи, що
померлий ОСОБА_4 на законних підставах
володів та користувався спірним
домоволодінням з 1954 року, яке ним
самовільно було поліпшено та
добудовано, без порушення прав та
інтересів інших осіб, а також те, що
побудований позивачами житловий
будинок та господарські будівлі та
споруди відповідають будівельним
нормам й правилам, приймаючи до уваги,
що позивач фактично позбавлений
можливості оформити спадкове майно та
розпоряджатись ним, відповідно до його
цільового призначення, суд вважає за
можливе задовольнити позовні вимоги по
даній справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.
41 Конституції України, ст. ст. 317, 319, 321,
331, 375, 376 , 1216, 1265, 1296 Цивільного кодексу
України (2003 року), ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 215
ЦПК України, суд, –

В И Р І Ш И В:

Визнати за ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1) право
власності на домоволодіння № 3-б по вул.
Рози Люксембург в м. Дніпропетровську,
яке складається із будинку А-1, площею
79,4 кв.м., сараю Б, площею 17 кв.м.,
вбиральні В, водоколонки №1, в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_4, який помер 25 лютого 2007 року.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку передбаченому ст. 223 ЦПК
України.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подання
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:

Ф.Ф. Маймур