Справа №: 2203/1503/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2012 року Волочиський районний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого-судді Ніколової С.В.

при секретарі Ковальчук Т.В.,

з участю: представника позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

прокурора Сибіги А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Волочиську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація, про позбавлення батьківських прав,

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до відповідача ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав стосовно дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування свої вимог посилалась на те, що шлюб з відповідачем було розірвано 17.10.2003 року і з тих пір вони стали проживати окремо. Дочка ОСОБА_4 залишилась проживати з нею, а відповідач, нехтуючи батьківськими обов`язками, не приймав участі у її вихованні, не дбав про фізичний та духовний розвиток малолітньої дочки, матеріально її не забезпечує. Відповідач не цікавиться навчанням дочки у школі, її успішністю, з вчителями не спілкується, батьківські збори не відвідує, інтереси дочки залишаються поза його увагою. Позивачка вказує, що всі обов`язки по вихованню та матеріальному забезпеченню дитини покладенні на неї, позивачку, а тому вважає, що є всі передбаченні законом підстави для позбавлення відповідача батьківських прав по відношенню до дочки ОСОБА_4 .

До участі у справі у якості третьої особи на стороні позивачки залучено Деснянську районну у м. Києві державну адміністрацію як орган опіки і піклування.

В судове засідання позивачка не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Її інтереси в судовому засіданні представляє представник ОСОБА_2 , який позов підтримує з підстав, викладених у позовній заяві.

Також позов підтримує прокурор.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій повідомляє про неможливість явки в суд, просить справу розглядати у його відсутності, в позові заперечує. Вказує, що він надає матеріальну допомогу на утримання дитини, сплачуючи аліменти, про що надав ксерокопії квитанцій про перерахування таких.

Представник третьої особи в судове засідання також не з`явився, про час та місце розгляду справи третя особа повідомлена належним чином.

Заслухавши пояснення представника позивачки, прокурора, вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частиною 1 ст.164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Пленум Верховного суду України п.п. 15, 16 Постанови № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" ро`зяснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і грунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання свої обов`язків має місце лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі "Савіни проти України" встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи грунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання.

Судом об`єктивно встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася дочка ОСОБА_4 . 17.10.2003 року шлюб між сторонами було розірвано і вони припинили спільне проживання. Дочка ОСОБА_4 залишилася проживати з матір`ю, позивачкою ОСОБА_1 , у м.Києві, а батько дитини -відповідач ОСОБА_3 став проживати у Волочиському районні Хмельницької області.

Ці обставини підтверджуються матеріалами справи: свідоцтвом про народження ОСОБА_4 , свідоцтвом про розірвання шлюбу, ксерокопією паспорта позивачки ОСОБА_1 , згідно записів у якому вона з 2003 року зареєстрована в м. Києві.

Звертаючись в суд з даним позовом, позивачка не навела переконливих доказів в підтвердження обставин щодо ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків по вихованню дочки ОСОБА_4 , не вказала у чому полягає його винна поведінка у свідомому нехтуванні батьківськими обов`язками.

Між тим, відповідач, заперечуючи в позові, надав докази про регулярну сплату ним аліментів (24 фіскальні чеки електронних переказів на суми від 282 грн до 524 грн), тобто про його участь у матеріальному утриманні дитини.

В судовому засіданні представник позивачки не заперечував, що дійсно відповідач сплачував аліменти. Разом з тим, пояснив, що позивачка приймала перерахованні відповідачем аліменти лише до 2010 року, а в 2011 році від отримання таких коштів відмовилась та повертала кошти згідно надісланих на її ім`я переказів.

Вирішуючи даний спір, суд не приймає висновок Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав з таких підстав.

Як вбачається зі змісту даного висновку, орган опіки і піклування стверджує, що за час розгляду питання про позбавлення батьківських прав відповідач намагався скласти враження люблячого батька, але не зробив конкретних кроків щодо дійсної участі у житті, вихованні та матеріальному забезпеченні дочки, своєю поведінкою та діями не довів, що дійсно зацікавлений долею дитиною.

Такий висновок органу опіки і піклування зроблений без врахування наведених вище обставин щодо прийняття відповідачем участі у матеріальному вихованні дитини та дій позивачки щодо відмови від отримання надісланих відповідачем коштів.

Крім того, не прийнято до уваги обставини стосовно віддаленості місць проживання позивачки та відповідача. Як зазначено вище, позивачка проживає з 2003 року в м. Києві, а відповідач в с. Копачівка Волочиського району та з 2011 року перебуває в декретній відпустці по догляду за малолітньою дитиною, що підтверджується довідкою, виданою управлінням праці та соціального захисту населення Волочиської РДА від 07.09.2011 року № 1264.

Крім того, як вбачається зі змісту повідомлення Деснянського районного у м. Києві центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді від 06.12.2011 року №1171 на ім`я ОСОБА_1 , дочка ОСОБА_4 має певний рівень прихильності до батька ОСОБА_3 і під час вільного інтерв`ю висловлювала своє бажання підтримувати більш близькі стосунки з батьком, обмеження дитини в контакті з батьком може негативно вплинути на її фізичний та психічний розвиток, а тому зазначений центр пропонує продовжити роботу психолога з сім`єю.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності та враховуючи, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки для відповідача як для батька дитини (ст. 166 СК України), суд вважає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, та лише при наявності вини в діях батьків, про що зазначено у пунктах 15-16 наведеної вище Постанови № 3 від 30.03.2007 року Пленуму Верховного Суду України.

Оскільки позивачка, звертаючись в суд даним позовом, та її представник в судовому засіданні не навели переконливих доказів щодо наявності винної поведінки відповідача в тому, що він не відвідує батьківські збори, не спілкується з вчителями та особисто не спілкується з дитиною, а посилання позивачки про ненадання матеріальної допомоги на утримання дитини спростовується наданими відповідачем письмовими доказами, а також враховуючи прихильність дитини до батька, відповідача по справі, та відсутність можливості систематичного особистого спілкування останнього з дитиною у зв`язку з віддаленістю їх проживання, суд вважає, що в позові слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 164, 165, 166 СК України, суд,

вирішив:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Деснянська районна в місті Києві державна адміністрація, про позбавлення батьківських прав відмовити.

На рішення через суд першої інстанції, який його ухвалив, може бути подано апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: