АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/1690/986/2012
Головуючий по 1-й інстанції Бугрій В.М.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2012 року м.Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.,

Суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.,

при секретарі: Філоненко О.В.,

за участю: позивача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 26 січня 2012 року

за матеріалами позовної заяви ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої неправомірними діями колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, судді Верховного Суду України Данчук В.Д. та інших.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 26 січня 2012 року відмовлено ОСОБА_2 у відкритті провадження в справі в порядку цивільного судочинства за позовною заявою про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої неправомірними діями колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, судді Верховного Суду України Данчук В.Д. та інших.

Із вказаною ухвалою позивач ОСОБА_2 не погодився та оскаржив її в апеляційному порядку. Просить ухвалу скасувати, оскільки вважає, що вона порушує його право на судовий захист.

У судовому засіданні позивач доводи, наведені у апеляційній скарзі, підтримав.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення позивача, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно п.1 ч.2 ст.307, п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін. Розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої йому незаконними діями суддів під час здійснення правосуддя.

У відповідності до ст.8 Конституції України, особа має право звернутись до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України.

Згідно ст.3 ЦПК України, кожна особа має право у встановленому цим Кодексом порядку звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до вимог ст.122 ЦПК України, суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у цивільній справі, перевіряє не тільки відповідність позовної заяви вимогам, встановленим процесуальним законом, а й з"ясовує питання, чи поширюється на спірні правовідносини юрисдикція суду по розгляду справи в порядку цивільного судочинства.

Згідно ст.15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Стаття 55 Конституції України гарантує захист прав та свобод людини судом, а також право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових та службових осіб.

Між тим, порядок звернення до суду із позовом про відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням суду, передбачено окремими нормами, спеціально встановленими законом.

Згідно розяснень, викладених у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 13 червня 2007 року № 8 "Про незалежність судової влади", відповідно до частини 5 ст. 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України і тому вважаються законними, доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається, і суди повинні відмовляти у прийнятті позовів та заяв з таким предметом.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 6 "Про деякі питання, що виникають у судовій практиці при прийнятті до провадження адміністративних судів та розгляді ними адміністративних позовів до судів і суддіврозяснено, що у розумінні положень частини першої статті 2, пунктів 1, 7, 9 статті 3, статті 17, частини третьої статті 50 Кодексу адміністративного судочинства України суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є субєктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у звязку з розглядом судових справ.

Зазначені вище розяснення є відтворенням положень статей 82, 126 і 129 Конституції України, відповідно до яких матеріальна та моральна шкода, заподіяна при здійсненні правосуддя, відшкодовується державою лише безпідставно засудженій особі в разі скасування вироку як неправосудного; судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється, а однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, установлених законом.

Отже, зазначеними положеннями Конституції України визначено, що рішення суду і відповідно до цього дії або бездіяльність судів у питаннях здійснення правосуддя, повязаних з підготовкою, розглядом справ у судових інстанціях тощо, можуть оскаржуватись у порядку, передбаченому процесуальними законами, а не шляхом оскарження їх дій (чи відшкодування моральної шкоди одночасно з оскарженням таких дій) до іншого суду, оскільки це буде порушувати принцип незалежності судів і заборону втручання в її вирішення належним судом.

Враховуючи вищевикладене розгляд судом позовних вимог, незалежно від їх викладення та змісту, предметом яких є, по суті оскарження процесуальних дій судді (суду), повязаних з розглядом справи (від стадії відкриття провадження у справі до розгляду по суті, перегляду судових рішень у передбачених процесуальним законом порядках і їх виконання) нормами ЦПК України чи іншими законами України не передбачено.

Таким чином, судом першої інстанції правомірно відмовлено у відкритті провадження по справі на підставі пункту 1 частини другої статті 122 ЦПК України.

Окрім того, згідно з ч.5 ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок постановлення судом незаконного рішення в цивільній справі, відшкодовується державою в повному обсязі в разі встановлення в діях судді (суддів), які вплинули на постановлення незаконного рішення, складу злочину за обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Тобто, обовязковою підставою деліктної відповідальності у разі постановлення незаконного рішення в цивільній справі, є наявність вини судді (суддів), підтвердженого обвинувальним вироком, що набрав законної сили.

Тому, суддя як особа, що здійснює правосуддя не може бути відповідачем у цивільній справі. Винятком є лише випадки, коли суд (суддя) виступає не як орган (особа), що здійснює правосуддя, а як будь-яка інша установа (особа). Заяви, скарги, спрямовані на дії судді при здійснені правосуддя, не підлягають розглядові в суді першої інстанції, оскільки відповідно до закону є інший механізм усунення помилок і недоліків, допущених при здійснені правосуддя.

Відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції вірно виходив з того, що фактично не погоджуючись із рішеннями судів, які вступили у законну силу, позивач домагається їх перегляду у спосіб, не передбачений законом, просить про стягнення матеріальної та моральної шкоди із суддів, які на його думку неправильно вирішили цивільні справи, де він був стороною.

Як зазначено вище, згідно розяснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України №6 від 12.06.2009 року, суди та судді при розгляді ними цивільних, господарських, кримінальних, адміністративних справ та справ про адміністративні правопорушення не є суб'єктами владних повноважень, які здійснюють владні управлінські функції, і не можуть бути відповідачами у справах про оскарження їх рішень, дій чи бездіяльності, вчинених у зв'язку з розглядом судових справ.

Відтак, відмовляючи у відкритті провадження, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що на спірні правовідносини не поширюється юрисдикція судів по розгляду заявлених позивачем вимог в порядку цивільного судочинства, оскільки ні Конституцією України, ні чинними законами України (зокрема, Законом України "Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду") не передбачено право особи на відшкодування за рахунок держави шкоди, завданої незаконними судовими рішеннями суддів (судів) під час здійснення ними правосуддя у цивільних, адміністративних справах.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують. Судження ОСОБА_2 про те, що при відкритті провадження по справі про відшкодування шкоди, судом повинна порушуватись та розслідуватись кримінальна справа, є хибним, оскільки такий механізм не передбачений жодним чинним нормативно-правовим актом.

Враховуючи, що ухвалу судом першої інстанції постановлено з додержанням вимог закону, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення ухвали без змін.

Керуючись ст.ст.303,304,307,312 п.4 ч.1 ст.314, ст.ст.315,317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, відхилити.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтави від 26 січня 2012 року, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

ГОЛОВУЮЧИЙ /підпис/ ОСОБА_1

СУДДІ /підпис/ ОСОБА_6

/підпис/ ОСОБА_7

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1