Справа №: 1118/2770/12
РІШЕННЯ

Іменем України

"20" листопада 2012 р. Олександрійський міськрайонний суд

Кіровоградської області

в складі: головуючого судді Поповича С.М.

при секретарі Величко Т.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Олександрії цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» за участю третьої особи ОСОБА_2 про визнання договору поруки недійсним,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «КБ «Приватбанк» про визнання недійсним договору поруки № KGALAU00882106/1 від 29.12.2006 року.

В обґрунтування своїх вимог зазначав.

29 грудня 2006 року позивач уклав договір поруки № KGALAU00882106/1 з ПАТ «КБ «Приватбанк», відповідно до умов якого він поручився перед кредитором за належне виконання фізичною особою ОСОБА_2 зобовязань за кредитним договором від 29 грудня 2006 року № KGALAU00882106, згідно якого кредитор відповідач по справі надав боржнику ОСОБА_2 кредит в сумі 11256,04 доларів США , а боржник повинен був виконати зобовязання:

-повернути кредит, наданий у виді невідновлюваної лінії в сумі 11256,04 доларів США у строк до 27 грудня 2013 року включно;

-сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 1 % за місяць у період сплати з 20 по 25 число кожного місяця;

-щомісячно надавати грошові кошти (щомісячний платіж) у період сплати у сумі 215,46 доларів США для погашення заборгованості за кредитним договором, яка включає заборгованість за кредитом, відсотками, комісією;

-сплатити відсотки за користування кредитом при порушенні позичальником зобовязань по погашенню кредиту у розмірі 2,42% за місяць від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом.

У вересні 2011 року позивач по пошті отримав копію позовної заяви з Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області, як відповідач по справі про стягнення заборгованості з нього і ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» в розмірі 13196,33 доларів США.

До отримання позовної заяви його ніхто не інформував про те, що ОСОБА_2 не виконує умови кредитного договору і про причини цього невиконання. В ході судового слухання справи представник банку фактично відмовився назвати причини виникнення заборгованості за кредитним договором, а відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні участі не прийняв. Представник ПАТ «КБ «Приватбанк» в судовому процесі, на прохання ОСОБА_1 про надання суду підтвердження того, що він був проінформований про невиконання кредитного договору заявив суду, що позовна заява і є тим повідомленням, про яке йде мова у пункті 5 договору поруки, а саме: «У випадку невиконання боржником якого-небудь зобовязання, передбаченого п. 1 цього договору, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного (их) зобовязання (ь)».

Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області 20 січня 2012 року виніс рішення, яким задовольнив позов ПАТ «КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 і до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором солідарно. У вказаному рішенні зазначено: «Наведене свідчить про те, що не дивлячись на те, що поручитель не був повідомлений про порушення позичальником своїх зобовязань, строк дії кредитного договору - «Основного зобовязання» ще не закінчився...».

На рішення Олександрійського міськрайонного суд Кіровоградської області від 20 січня 2012 року позивач подав апеляційну скаргу.

Позивач зазначав, що укладаючи договір поруки, він чітко знав, що поручився за виконання боржником зобовязання і відповідає перед кредитором за належне виконання договірних зобовязань чітко визначеною грошовою сумою тому, що кредитор взяв на себе зобовязання (п. 5 договору поруки) направляти йому на адресу письмову вимогу із зазначенням невиконаного зобовязання, передбаченого п. 1 кредитного договору. Кредитор, згідно договору, надав позивачу можливість самому виконати кредитні зобовязання в разі їх невиконання з боку боржника без яких-небудь штрафних санкцій, про які б він не знав.

Однак відповідач умисно, в порушення п. 5 кредитного договору на протязі двох років не повідомляв позивача про невиконання умов договору. Не повідомив позивача також про те, що прийняв від боржника заставне майно автомобіль з метою реалізації і погашення боргу.

Посилаючись на ст. 651 ЦК України, позивач просив визнати недійсним договір поруки № KGALAU00882106/1 від 29.12.2006 року, укладений між ним та ПАТ «КБ «Приватбанк».

В подальшому позивач змінив позовні вимоги, просив розірвати договір поруки № KGALAU00882106/1 від 29.12.2006 року з моменту істотного порушення, на його думку, договору ПАТ «КБ «Приватбанк», а саме з 25.05.2009 року, коли боржник за кредитним договором ОСОБА_2 почав допускати прострочення по платежам кредитного договору, а відповідач не проінформував про це позивача, також посилаючись на те, що сума боргу значно перевищує суму, зазначену в договорі поруки.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, посилаючись на безпідставність позовних вимог та відсутність істотних порушень договору поруки.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. Судом встановлено наступне.

У відповідності до положень ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Договором поруки № KGALAU00882106/1 від 29.12.2006 року, укладеним між ПАТ «КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1, не передбачено можливості розірвання договору шляхом односторонньої відмови від нього.

Згідно положень п. 5 договору поруки № KGALAU00882106/1 від 29.12.2006 року у випадку невиконання боржником якого-небудь зобовязання, передбаченого п. 1 цього договору, Кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного зобовязання. Як визначено п. 6 договору поруки № KGALAU00882106/1 від 29.12.2006 року, поручитель зобовязаний виконати зобовязання, зазначені в письмовій вимозі кредитора, на протязі 5 календарних днів з моменту отримання вимоги, зазначеної в п. 5 цього договору.

Таким чином, умовами договору поруки № KGALAU00882106/1 від 29.12.2006 року не визначено, в якому саме порядку і в які строки кредитор повідомляє поручителя про існування заборгованості по кредиту. Не визначається умовами договору поруки і форма письмової вимоги.

Суд враховує також, що в жовтні 2011 року ПАТ «КБ «Приватбанк» звернулося до Олександрійського міськрайонного суду з позовом про стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованості по кредитному договору № KGALAU00882106/1 від 29.12.2006 року. При цьому поручитель ОСОБА_1, отримавши письмову вимогу кредитора позов з доданими документами, в строки зазначені в умовах п. 6 договору поруки № KGALAU00882106/1 від 29.12.2006 року зобовязання за договором поруки не виконав.

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 20.01.2012 року у справі № 2-2669/11 повністю задоволено позовні вимоги ПАТ «КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2 та ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору № KGALAU00882106 від 29.12.2006 року і стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 солідарно на користь ПАТ «КБ «Приватбанк» заборгованість в сумі 105 174 грн. 75 коп. та судові витрати.

Не погодившись з зазначеним рішенням, ОСОБА_1 оскаржив його до Апеляційного суду Кіровоградської області. При цьому, як на одну з підстав скасування рішення суду першої інстанції ОСОБА_1 посилався на неповідомлення кредитором ПАТ «КБ «Приватбанк» його, ОСОБА_1, про те, що боржник ОСОБА_2 не виконує умови кредитного договору.

Апеляційний суд Кіровоградської області 21.03.2012 року, розглянувши скаргу ОСОБА_1, ухвалою по справі №22-ц/1190/954/12 відхилив скаргу ОСОБА_1 та залишив рішення Олександрійського міськрайонного суду від 20.01.2012 року без змін.

Мотивуючи своє рішення, Апеляційний суд Кіровоградської області в ухвалі від 21.03.2012 року зазначив наступне: «Пунктом 5 договору поруки, укладеного Банком з ОСОБА_1 передбачено, що у випадку невиконання боржником будь-якого зобовязання, передбаченого п.1 цього договору, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного зобовязання. Поручитель зобовязаний виконати зобовязання, зазначені в письмовій вимозі Банка, протягом пяти календарних днів з моменту отримання вимоги, зазначеної в п. 5 цього договору (п. 6 договору поруки). Оскільки ні боржник, ні поручитель на вимогу банку не сплатили суму заборгованості за кредитом, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за кредитним договором та судових витрат. Доводи апеляційної скарги про те, що Банк не повідомив поручителя про наявність заборгованості по кредитному договору, є безпідставними. Договором поруки не передбачено, в якому саме порядку Банк зобовязаний повідомляти поручителя. У жовтні 2011 року Банк звернувся до суду з позовом до відповідачів. ОСОБА_1 отримав копію позову, розрахунок заборгованості та інші документи, додані до позовної заяви. Таким чином, поручитель був повідомлений письмово про наявність заборгованості за кредитним договором, однак до ухвалення рішення судом, на погашення заборгованості кошти не вніс.»

Рішення Олександрійського міськрайонного суду від 20.01.2012 року та ухвала Апеляційного суду Кіровоградської області від 21.03.2012 року набрали законної сили.

Відповідно до п. 24 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» 30.05.2012 року № 5 предявленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і предявлення до нього позову.

Таким чином, твердження позивача ОСОБА_1 про те, що ПАТ «КБ «Приватбанк» припустився істотного порушення умов договору поруки № KGALAU00882106/1 від 29.12.2006 року, не направивши на його адресу повідомлення, визначеного п. 5 договору, є безпідставними.

Предявивши до ОСОБА_1 позов про стягнення заборгованості ПАТ «КБ «Приватбанк» належним чином предявив вимогу до поручителя про необхідність виконання останнім умов взятого на себе зобовязання.

Істотне збільшення заборгованості по кредитному зобовязанню виникло внаслідок невиконання боржником ОСОБА_2 та відповідачем поручителем ОСОБА_1 своїх зобовязань по кредитному договору № KGALAU00882106 від 29.12.2006 року та договору поруки № KGALAU00882106/1 від 29.12.2006 року відповідно, тому не може бути визнано судом підставою істотного порушення умов договору поруки.

Керуючись ст.ст. 525, 553, 554, 651 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57 60, 88, 197, 209, 212 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» за участю третьої особи ОСОБА_2 про визнання договору поруки недійсним відмовити.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Кіровоградської області на протязі 10 днів з дня проголошення.

Суддя: підпис

З оригіналом згідно.

Суддя Олександрійського

міськрайонного судуС.М. Попович