Справа № 2-80/1204/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 травня 2012 року Біловодський районний суд Луганської області

у складі: судді Ткаченко О.Д.

секретаря Торби Т.Є.

розглянувши в відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою гр. ОСОБА_1 в особі представника гр. ОСОБА_2 до відповідача - Нижньобараниківської сільської Ради , третьої особи з самостіними вимогами гр. ОСОБА_3, її законного представника гр. ОСОБА_4 про визнання права власності на земельний пай як на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В :

Позовну заяву подано 28 березня 2012 року, в судовому засіданні вона повністю підтримана представником позивачки гр. ОСОБА_2, який діє за дорученням , виданим Нижньобараниківською сільською Радою 17.11.2011 року від імені гр. ОСОБА_1 . Представник позивача вказав, що гр. ОСОБА_1 ( дівоче прізвище ОСОБА_4) Ю.В. є рідною донькою спадкодавця гр. ОСОБА_5, померлої 18 листопада 2004 року в селі Нижньобараниківка Біловодського району Луганської області. Гр. ОСОБА_5 за життя отримала 27 жовтня 2003 року у власність земельну ділянку на підставі земельного сертифікату на право на земельну частку(пай), який був зареєстрований 23.06.1997 року в Книзі реєстрації сертифікатів. Після смерті матері позивачка звернулася до нотаріальної контори для прийняття спадщини, але у звязку з помилкою у прізвищі позивачки після реєстрації шлюбу спочатку вона зверталася з заявою про встановлення родинних відносин зі спадкодавцем. Оскільки позивачка вважає, що вона як єдиний спадкоємець фактично прийняла спадщину після смерті матері в порядку, визначеному ст. 1268 ч.3 Цивільного кодексу України,бо на час смерті спадкодавця проживала разом з ним, і вона як спадкоємець першої черги має право на спадкове майно, яке залишилося після смерті матері , тому просить суд визнати право власності на земельну ділянку площею 7,23га кадастровий номер :12:004:0071, яка розташована на території Нижньобараниківської сільської Ради Біловодського району Луганської області ,і яка належала гр. ОСОБА_5 на праві державного акту на землю серії ЛГ № 048004 від 27 жовтня 2003 року, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю , договорів оренди землі за № 65, виданого на підставі розпорядження голови Біловодської районної державної адміністрації від 04 травня 2003 року № 179.

Від Державного нотаріуса Біловодської державної контори позивачка отримала розяснення, що видача свідоцтва про право на спадщину через нотаріальну контору неможливе з огляду на те, що відсутній оригінал правовстановлюючого документа на земельну ділянку, яка належала спадкодавцю у звязку з його втратою. Вважаючи , що позивачка є власницею спадкового майна з моменту відкриття спадщини, але позбавлена можливості отримати нотаріально посвідчений документ, що посвідчує її право власності, у звязку з відсутністю Державного акта на землю, та посилаючись на ст. 81 ч.1 п»г» ЗК, за якою громадяни набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини, та на ст. 1225 ч.1 ЦК України, за якою право власності переходить до спадкоємців на загальних підставах, з збереженням її цільового призначення, та за ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності , у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, позивачка звернулася до суду з захистом свого спадкового права та вважає, що її позовні вимоги повинні бути повністю задоволеними, про повне задоволення яких наполягає і представник гр. ОСОБА_2, який вважає, що гр. ОСОБА_1 на період перебування у шлюбі проживала на території Російської Федерації тимчасово і після поновлення втрачених документів зареєструвалася знову за адресою спадкодавців в с. Нижньобараниківка по вулиці Жовтневій, б. № 5. Також він подав копію довідки, оригінал якої знаходиться в матеріалах державної нотаріальної контори, що на час смерті гр. ОСОБА_5 спадкодавець проживала разом із своїм чоловіком гр. ОСОБА_6А, який помер в 2007 році , і після якого його земельний пай успадкувала донька гр. ОСОБА_1на підставі свідоцтва про право на спадщину. Брат позивачки помер пізніше , в 2008 році , і його земельний пай успадкувала його неповнолітня донька гр. ОСОБА_3

В судовому засіданні представник відповідача в особі гр. ОСОБА_7 визнав позов та просив суд прийняти рішення відповідно до діючого законодавства України, врахувавши, що позивачка постійно надавала матеріальну допомогу своїм батькам, з часу укладення шлюбу вона з матірю не проживала,але понесла всі витрати по похованню спадкодавців. Її брат гр. ОСОБА_8 також проживав разом з батьками на час смерті матері гр. ОСОБА_5 , але про його адресу за реєстрацією відповідач не знає, та і будинок, в якому ОСОБА_8 проживав з дружиною, вже на той час належав іншим особам.

За ухвалою суду від 11 квітня 2012 року для участі у розгляді справи було притягнуто третю особу з самостійними вимогами, а саме неповнолітню племінницю позивачки, і онуку спадкодавця гр. ОСОБА_9, яка є рідною донькою брата позивачки гр.ОСОБА_8, померлого 2008 року в селі Нижньобараниківка , та її матір гр. ОСОБА_4, які не побажали звертатися з самостійними позовними вимогами на спадкове майно. Законний представник неповнолітньої гр.. ОСОБА_3 гр. ОСОБА_4 пояснила, що в 1999 році вона розірвала шлюб з сином спадкодавця гр.ОСОБА_8, з яким до цього проживала окремо від його батьків, та який після звільнення з місць позбавлення волі в 2000-2001 році повернувся до своїх батьків і став з ними проживати на вулиці Жовтневій, номер будинку яких вона на даний час не памятає. Він проживав разом і з своїм батьком, який є і батьком позивачки на час смерті (їх батька), потім помер і сам в 2008 році. Вона просить суд задовольнити позов гр. ОСОБА_1 повністю, врахувавши, що саме вона як рідна сестра гр. ОСОБА_8 несла всі витрати на похорони своїх батьків і брата і як законний спадкоємець має право на майно своєї матері гр. ОСОБА_5

Вислухавши учасників процесу, дослідивши всі надані сторонами докази по справі, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ст. 125, 126 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку , а також право постійного користування виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом , крім випадків, визначених ч.2 цієї статті, за якою також право власності на земельну ділянку посвідчується цивільно - правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки , укладеною в порядку, встановленому законом , у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою , в тому числі і за свідоцтвом про право на спадщину.

Як встановлено при розгляді цивільної справи, спадкодавець гр. ОСОБА_5 померла 18.11.2004 року, що підтверджено свідоцтвом про смерть серії 1-ЕД № 448659 , виданим 20 листопада 2004 року за актовим записом № 6.

За вимогами ст. 10,11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, і суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі.

Відповідно до діючого законодавства України, за нормами Цивільного Кодексу України в редакції 2004 року, дійсно особи, які проживали разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважаються такими, що прийняли спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, вони не заявили про відмову від неї.

Позивачка дійсно отримала спадщину після смерті батька гр. ОСОБА_6, який помер у 2007 році, а гр. ОСОБА_3 отримала спадщину після свого батька гр. ОСОБА_8, який помер 28 серпня 2008 року на підставі свідоцтв про право на спадщину.

Оскільки рідний брат позивачки гр. ОСОБА_8 на час відкриття спадщини після смерті матері гр. ОСОБА_5 та смерті батька гр. ОСОБА_6 міг проживати з батьками,але за даними довідки Нижньобараниківської сільради він там не проживав на час смерті матері, а саме спадкодавця гр. ОСОБА_5, то, таким чином , спадщину після смерті дружини мав отримати батько позивачки гр. ОСОБА_6 , який визнаний батьком позивачки за рішенням суду від 15 грудня 2011 року. У випадку, передбаченому ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців( спадкова трансмісія).Суду не заявлені позовні вимоги на частку спадщини, яка відкрилася після смерті обох батьків гр. ОСОБА_8 в порядку спадкової трансмісії, не надано на підставах змагальності і достовірних доказів про його постійне і фактичне проживання з батьком на час смерті як останнього спадкодавця гр. ОСОБА_6 ,і який як чоловік фактично прийняв спадщину після смерті дружини гр. ОСОБА_5 як особа, яка постійно з спадкодавцем проживала на час його смерті .Також сторони і треті особи не повідомили суд про наявність встановлення факту проживання гр. ОСОБА_8 разом із спадкодавцями гр. ОСОБА_5 та гр. ОСОБА_6 на час відкриття спадщини , також і офіційних даних про звернення з заявою про отримання спадщини після смерті батьків сином гр. ОСОБА_8 суду з державних установ не надано. За викладених обставин, суд вважає, що гр. ОСОБА_1 може бути спадкоємцем на все майно, яке залишилося після смерті батька гр. ОСОБА_6, на частку якого вона вже отримала свідоцтво на право на спадщину у вигляді земельної ділянки після смерті батька, в тому числі і на майно його дружини гр. ОСОБА_5, з якою він був у шлюбі і проживав з нею на час її смерті, але на яке втрачено правовстановлюючий документ , на який вже не може бути виданим дублікат на імя його власниці у вигляді державного акту на землю .

На основі викладеного, керуючись ст. ст. 10,11, 30,57-60,88 ч.2, 212-215 ЦПК України,ст.ст.392, 1216,1223 ч.3, 1225,1226,1261Цивільного Кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги повністю задовольнити. Визнати за позивачкою гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну ділянку у порядку спадкування після смерті матері гр.ОСОБА_5, померлої 18 листопада 2004 року, яка належала її матері гр. ОСОБА_5 на підставі державного акту на землю серії ЛГ № 048004 від 23 жовтня 2003 року площею 7,2300га з кадастровим номером земельної ділянки :12:004:0071, зареєстрованої 27.10.2003 року в Нижньобараниківській сільській Раді , та яка розташована в с. Нижньобараниківка Біловодського району Луганської області .

Копію рішення надіслати третій особі до відома.

З відповідача на користь позивача стягнути 1157,76 гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області через Біловодський районний суд на протязі 10 днів зі дня оголошення, а третьою особою в цей же строк з часу отримання копії рішення суду .

Суддя: О.Д.Ткаченко.