Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-140/11

номер провадження 2/2306/33/12

09.07.2012 року Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого судді Савенка В.Г.

при секретарі Розпутній І.Г.

за участю прокурора Шпильового Р.Д.

та адвоката ОСОБА_1

розглянувши в судовому засіданні в приміщенні суду в м. Золотоноша справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя,-

в с т а н о в и в :

23.08.2000р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, був укладений шлюб. Від шлюбу сторони мають дочку - ОСОБА_4, 04.02.01р.н.

15.05.08р. рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області шлюб між сторонами був розірваний.

18 грудня 2010року позивачка змінила прізвище з ОСОБА_4 на ОСОБА_2 (паспорт НЕ № 619589).

Сторонами за час шлюбу було набуте певне майно, серед нього є двокімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_1. Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про розподіл вказаної квартири як майна подружжя.

В судовому засіданні позивач ствердила свої позовні вимоги і пояснила, що вказана квартира була придбана разом з відповідачем в період шлюбу, а тому вона підлягає розподілу як спільне майн подружжя. При цьому вона пояснила, що на придбання квартири гроші давала мати ОСОБА_3 ОСОБА_5. Спільних коштів на придбання вказаної квартири у них з відповідачем було лише 600 доларів США. Але вона вважає, що квартира придбавалася для їхньої сімї, а тому вона є придбаною за період шлюбу і є обєктом спільної сумісної власності подружжя і підлягає розподілу як спільне майно подружжя. При цьому позивач вказує, що частки чоловіка та дружини у спільному майні є рівними. Але вона просить суд відступити від рівності часток, враховуючи інтереси неповнолітньої дитини, яка перебуває на її повному утриманні і просить визнати за нею 2/3 частини спірної квартири. Що стосується передачі квартири у власність ОСОБА_5, то вона вважає, що це відбулося незаконно.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав і пояснив, що на придбання квартири він взяв в борг у своєї матері ОСОБА_5 гроші в сумі 20.000 доларів США і оскільки він своєчасно не повернув вказану суму грошей, мати звернулася до суду з відповідним позовом. Рішенням Золотоніського міськрайонного суду від 13 січня 2011 року її позов було задоволено і з ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_5 159.200грн. в порядку боргу. Оскільки він не зміг виконати рішення суду і повернути казану суму грошей, квартира була передана управлінням ДВС ОСОБА_5 в рахунок погашення боргу. Тому ця квартира не може бути обєктом спільного майна подружжя і предметом розподілу.

В судовому засіданні прокурор підтримав позовні вимоги і пояснив, що оскільки це спільне майно подружжя, то ОСОБА_2 повинно належати 2,3 частини спірної квартири і він не розуміє, як було передано квартиру іншій особі. Більше прокурор нічого не пояснив суду.

В судовому засіданні представник органу опіки і піклування Золотоніської РДА пояснила, що до них ніхто із управління ДВС за дозволом на реалізацію квартири не звертався.

Суд, заслухавши пояснення сторін та представлені ними доводи та вивчивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Як встановлено в судовому засіданні, квартира, що є предметом спору по даній справі, була придбана ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу 22.02.2005р. в період шлюбу з ОСОБА_2

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду від 13.01.11р. встановлено, що гроші на придбання квартири ОСОБА_3 надала ОСОБА_5 в сумі 20.000дол. США, про що з нею було укладено договір позики. Цим де рішенням суду вказану суму було стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 Це є фактами, які встановлені судовим рішенням. Відповідно до вимог ст.. 61 ч.3 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ.

Відповідно до ст.. 65 ч.2 СК України при укладенні договорів одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого подружжя. За ст.. 65 ч.4 СК України договір, укладений одним з подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї. Таким чином суд приходить до висновку, що обов'язок повернення боргу покладається на обидві сторонни по справі.

Оскільки з ОСОБА_3 стягнуто за рішенням суду 159.200грн (20.000дол.США) в рахунок договаору позики, які він був використав в інтересах сім'ї на придбання квартири, то Управління ДВС Головного управління юстиції у Черкаській області, на виконання виконавчого листа по справі за № 2-246/2011 від01 березня 2011р., актом від 12 грудня 2011року передало стягувачу ОСОБА_5 в рахунок погашення боргу у власність квартиру АДРЕСА_2, про що державним нотаріусом Золотоніської міської держнотконтори видане Свідоцтво від 07.02.2012р. і ці дані вказані у самому Свідоцтві. Відносно цього ніяких дозволів не повинно отрмуватися.

Вказане вище рішення Золотоніського міськрйонного суду набрало законної сили, а Свідоцтво було видане на підставі виконання рішення суду.

Таким чином суд приходить до висновку, що квартира, яка є предметом данного спору, не може бути визнана спільним майном подружжя, оскільки вона є власністю ОСОБА_5 і не може бути розділена між сторонами.

Суд вважає, що у задоволенні позову ОСОБА_2 необхідно відмовити.

Керуючись ст.,ст. 213, 214 ЦПК України,-

В и р і ш и в :

ОСОБА_2 у задоволенні позову до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя,- відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через Золотоніський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. Г. Савенко