Справа № 2-321/2012 року
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 травня 2012 року селище Вигода
Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi
головуючої - судді Монташевич С.М.,
з участю секретаря - Менделяк А.І.,
представника органу опіки і піклування - ОСОБА_1,
прокурора - Площанської Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Вигода справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -
ОСОБА_2 просить ухвалити рішення, яким позбавити відповідача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_5 в розмірі ? частки від усіх видів доходу відповідача до досягнення повноліття сином.
Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем по справі вона перебувала в шлюбі з 22.07.2007 року. Від спільного проживання у них народився син. Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 02.06.2011 року шлюб між ними розірваний, неповнолітнього сина ОСОБА_4 залишено проживати з нею. Ще до розірвання шлюбу у січні 2011 року відповідач переїхав проживати до своїх батьків в с. Романківці Чернівецької області. З того часу вона з чоловіком не підтримує ніяких стосунків. З січня 2011 року відповідач жодного разу не бачив сина, припинив усі відносини, контакти з ним, не листується, не телефонує, не цікавиться життям, здоров»ям сина, його фізичним та духовним розвитком, доля дитини йому байдужа. Відповідач без поважних причин більше одного року абсолютно не проявляє ніякого батьківського обов»язку, не приймає будь-якої участі у вихованні сина. Вихованням сина займається вона та бабуся, з якою вони проживають. Дитина знаходиться на повному її утриманні. Самостійно забезпечити матеріально дитину не має можливості.
Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, зіславшись на вищевикладені обставини, додатково зазначила, що на початку 2011 року відповідач поїхав проживати до батьків і з того часу жодного разу не приїжджав. 300 км не є такою великою відстанню, щоб не мати можливості провідати дитину, поцікавитися її життям і здоровям. ОСОБА_3 матеріально забезпечений та має змогу це робити. Вона декілька разів до нього телефонувала, просила гроші на оздоровлення для дитини, проте він відмовив. Вона дуже хотіла, щоб батько спілкувався з сином. Однак від самого народження ОСОБА_3 не проявляв уваги і турботи до дитини. Після народження сина він говорив, що це не його дитина, залишив її, і півроку вони проживали окремо. Потім вона переїхала проживати до нього. Дитина неодноразово дратувала його. Разом вони прожили близько одного року. Коли вона працевлаштувалась, відповідач до обіду сидів з дитиною, однак він ходив з сином на пиво, вона часто заставала дитину ненагодованою, а тому, коли хлопчику було 1,5 років, змушена була віддати його в дитячий садочок. Спільне проживання було неможливим, вони постійно сварилися, від чого потерпав ОСОБА_4, оскільки сварки негативно відбивалися на його психічному стані. Дитина була неспокійною, у нього виникали часті істерики. Тому вона змушена була залишити роботу і переїхала проживати в с. Гошів в будинок своєї бабусі. На сьогоднішній день про батька хлопчик практично не згадує. А також зазначила, що відповідач притягувався до кримінальної відповідальності, про що їй стало відомо від свекрухи, яка просила її надати копію свідоцтва про народження сина, оскільки факт наявності у відповідача неповнолітньої дитини був необхідний для звільнення останнього від кримінальної відповідальності. Просила позов задоволити, понесені нею судові витрати з відповідача не стягувати.
Відповідач в судове засідання не зявився, подав заперечення проти позову, в якому зазначив, що шлюб між ним та позивачкою був розірваний з ініціативи позивачки, яка мотивувала тим, що він не приймав належної участі у ведені домашнього господарства, але не зазначила, що він постійно перебував на роботах за межами населеного пункту з метою отримання заробітку на утримання сімї. Після розірвання шлюбу син залишився проживати з матірю. На його телефонні дзвінки щодо зустрічі із сином позивачка в категоричній формі відмовляла, а також відмовлялася від його матеріальної допомоги. Крім того, позивачка з сином насправді проживає в м. Львів, де дитина відвідує дошкільний заклад «Світанок». Стосовно стягнення з нього аліментів, то він не заперечує, так як це його син і він завжди готовий прийти на допомогу.
У судовому засiданнi представник служби у справах дітей ОСОБА_1 їхній висновок підтримала, вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2
Прокурор в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, вважає, що позбавлення ОСОБА_3 батьківських прав відносно його неповнолітнього сина є доцільним, буде відповідати інтересам дитини.
Суд, вислухавши пояснення сторін, представника служби у справах дітей, свідків, думку прокурора, дослiдивши здобутi в судовому засiданнi докази в їх сукупностi, вважає що позов пiдлягає до задоволення, виходячи з наступного.
Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини.
Відповідно до ч. 2 ст. 166 цього кодексу особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.
Відповідно досвідоцтва про народження серії І-НМ № 092300 від 01.04.2008 року, актовий запис № 660, ОСОБА_4 народився 22.03.2008 року. Його батьками записані ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с. 6).
Згідно рішення Долинського районного суду від 02.06.2011 року шлюб між сторонами розірвано; неповнолітнього сина залишено проживати з матірю. Рішення вступило в законну силу 14.06.2011 року (а.с. 5).
Довідка, видана виконкомом Гошівської сільської ради, № 833 від 14.05.2012 року свідчить про те, що ОСОБА_2 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 24).
Як вбачається з актів обстеження матеріально-побутових умов сімї від 09.02.2012 року та від 30.04.2012 року ОСОБА_2 з сином проживає у господарстві баби ОСОБА_6 Батько дитини ОСОБА_3 не проживає в сімї більше року і не приділяє увагу вихованню дитини, фінансово не допомагає (а.с. 7, 34).
Відповідно до заключення районної педіатричної ЛК № 49 при Долинській дитячій лікарні ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, знаходиться на диспансерному обліку при Долинській дитячій лікарні, діагноз: часті респіраторні захворювання (а.с. 32).
З довідки, виданої Львівським ДНЗ «Ясла-садок № 51», № 11 від 03.04.2012 року вбачається, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, зарахований в ДНЗ № 51 з 01.12.2010 року. В даний час дитина не відвідує ДНЗ на підставі довідки про стан здоровя (а.с. 33).
Згідно рішення комісії з питань захисту прав дитини № 13 від 21.03.2012 року та висновку органу опіки та піклування № 264/01-26/55 від 29.03.2012 року позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 стосовно його малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, є доцільним і відповідає інтересам дитини (а.с. 26-27).
Довідка, видана виконкомом Романковецької сільської ради, № 708 від 27.02.2012 року свідчить про те, що ОСОБА_3 ніде не працює з 26.11.2009 року (а.с. 15).
Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснили, що проживають в ІНФОРМАЦІЯ_5 та є сусідами бабусі позивачки. ОСОБА_2 з дитиною проживає в будинковолодінні останньої. З позивачкою та її родиною вони підтримують хороші стосунки. Хлопчик часто приходить до них гратися з їхніми дітьми. Батька ОСОБА_4 з початку 2011 року вони не бачили жодного разу, він до дитини не приїжджає, не відвідує його, не спілкується з сином та не цікавиться його життям і здоровям.
В судовому засіданні встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків по вихованню дитини, не відвідує її, не проявляє щодо неї батьківського піклування, не виховує та не утримує сина, не цікавиться станом його здоровя, не спілкується з хлопчиком, добровільно залишив його, не надає матеріальної допомоги на його утримання, хоча зобовязаний це робити, орган опіки та піклування вважає позбавлення його батьківських прав щодо малолітнього сина доцільним, тому суд приходить до переконання, що ОСОБА_3 слід позбавити батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2
Оскільки утримання неповнолітніх дітей є обовязком батьків, відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу, хоча повинен її надавати, позбавлення його батьківських прав не звільняє його від обовязку щодо утримання сина, суд вважає, що з відповідача слід стягнути на користь позивачки аліменти на утримання дитини, а позов задоволити.
Визначаючи розмір аліментів судом враховується матеріальне становище та стан здоровя дитини, матеріальне становище та стан здоровя відповідача, а також інші обставини, що мають істотне значення для вирішення спору.
Питання судових витрат суд вирішує у відповідності з вимогами ст. 88 ЦПК України.
На пiдставi ст.ст. 150, 151, 155, 164, 165, 180-183, 191 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 208, 209, 215, 218, 367Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, позбавити батьківських прав відносно сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6.
Проводити стягнення аліментів з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_7, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Стягнення аліментів розпочати з 13 лютого 2012 року і проводити до повноліття дитини.
Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає обов'язковому негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави 214,60 гривень судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд.

Суддя: