Справа № 22-3311/2012 Головуючий у 1-й інстанції - Бобровник О.В.
Доповідач - Вербова I.М.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2012 року Апеляційний суд м. Києва

в складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Панченка М.М.

ОСОБА_1 при секретарі Кононенко В.А.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Соломянського районного суду м.Києва від 13 грудня 2011 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Відділу державної виконавчої служби Соломянського районного управління юстиції у м.Києві про визнання права власності на майно та звільнення з-під арешту,

Апеляційний суд

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Соломянського районного суду м.Києва від 13 грудня 2011 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В суді апеляційної інстанції позивачка ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_5 та їхні представники Попів Р.1., ОСОБА_6 проти апеляційної скарги заперечували, просили суд рішення Соломянського районного суду м.Києва від 13 грудня 2011 року залишити без змін.

Перевіривши законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для задоволення скарги.

Судом встановлено, що в провадженні ВДВС Соломянського РУЮ у м.Києві знаходиться виконавче провадження №592/20 про стягнення з ОСОБА_3О на користь ОСОБА_4 боргу в розмірі 3 183 230 грн.

11.02.2010 року державним виконавцем Бабичем Є.О. на підставі ухвали Соломянського районного суду м.Києва від 16 листопада 2009 року №6-448/09 відбулося примусове проникнення до квартири АДРЕСА_1, проведений опис майна та накладено на нього арешт, про що складено відповідний Акт від 11.02.2010 року серії АА №071756.

Зазначені дії державного виконавця були спрямовані на виконання рішення Соломянського районного суду м.Києва від 10.11.2008 року про стягнення заборгованості.

Відповідно до ч.І ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ч.2 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право безперешкодно входити до приміщень і сховищ, що належать боржникам або зайняті ними, проводити огляд зазначених приміщень і сховищ, при необхідності примусово відкривати їх в установленому порядку, опечатувати ці приміщення і сховища.

Згідно із Свідоцтвом про право власності на житло, боржнику - відповідачу-1 на праві приватної спільної власності належить 1/4 частка у квартирі АДРЕСА_2, де боржник зареєстрований за місцем проживання.

Встановлено, що на момент вчинення виконавчих дій, відомості про інші місця проживання боржника ОСОБА_3, крім квартири АДРЕСА_3 були відсутні.

Відповідно до ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту.

Згідно з ч.І ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

У відповідності до п.4 ст.60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно зі ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Крім того, судом встановлено, що позивачка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 та нею не надано доказів, що підтверджують факту її проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2.

З огляду на викладене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відмову в позові, оскільки незавірені копії товарних чеків, інструкцій по експлуатації, гарантійні талони, рахунки-фактури та товарні чеки на матеріали, які були надані позивачкою, не є належними доказами та не підтверджують її право власності на майно, яке зазначено в актах опису й арешту.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, які відповідають вимогам закону та обставинам справи.

За таких обставин рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстав до його скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Соломянського районного суду м.Києва від 13 грудня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня наботттт" тт