Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27.06.2012 Справа №2-9326/11

Тернопільський міський суд в складі :

головуючої Тихої І.М. при секретарі Матрифайло І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю Тернопільська спеціалізована пересувна механізована колона № 1, товариства з обмеженою відповідальністю Агат Комплекс, ОСОБА_2 про зміну формулювання причин звільнення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_3 ТСПМК №1та ОСОБА_3 Агат-Комплекспро зміну формулювання підстав звільнення, покликаючись на те, що працював у відповідача на посаді головного інженера. 16.02.2011 року подав заяву про звільнення з роботи за власним бажанням в звязку з невиконанням власником або уповноваженим органом законодавства про працю України, яке полягало у затримці виплати заробітної плати, незабезпеченні доступу до робочого місця з березня 2010 року, зокрема, охоронці відділу Державної служби охорони УМВС України в Тернопільській області не допускали працівників підприємства до приміщення ОСОБА_3 СПМК-1, що є порушенням вимог ст. 43 Конституції України, ст.21,47,115,116 КЗпП України. Проте, його було звільнено за власним бажанням на підставі ст.38 КзПП України згідно наказу № 1-к від 1.11.2011 року. Просить суд змінити формулювання причин його звільнення з п.1 ст.38 КЗпП України на п.3 ст.38 КЗпП України.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги , просить задовольнити позов в повному обсязі .

Представник відповідача ОСОБА_3 Агат-Комплексв суді позову не визнав, пояснивши, що товариство не є виконавчим органом ОСОБА_3 ТСПМК №1, а лише одним з його учасників , а тому не може бути відповідачем у трудових відносинах з працівниками, ним є самостійна юридична особа - ОСОБА_3 ТСПМК-1, наділена цивільною право і дієздатністю.

Відповідачі ОСОБА_3 ТСПМК №1та ОСОБА_4 до суду не зявились, хоча були повідомлені про час та місце розгляду справи у суді у встановленому законом порядку.

Суд, дослідивши та оцінивши докази по справі, встановив такі факти :

З 27.05.1992 року позивач перебував в трудових відносинах з СПМК-1 АТ Тернопільагроспецмонтаж, яке внаслідок численних реорганізацій змінило свою назву на ОСОБА_3 СПМК-1, працюючи на посадах ізоляційника, головного бухгалтера та головного інженера.

Відповідачі ОСОБА_3 Агат-Комплекс та ОСОБА_2 є учасниками ОСОБА_3 СПМК-1, розмір внеску яких до статутного капіталу товариства становить відповідно 27450 грн. та 17550 грн., що стверджується відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців.

16.02.2011 року ОСОБА_1 подав в заяву про звільнення його з роботи за власним бажанням у звязку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, яке полягало у затримці виплати заробітної плати, незабезпеченні доступу до робочого місця з березня 2010 року, зокрема, охоронці відділу Державної служби охорони УМВС України в Тернопільській області не допускали працівників до робочого місця - в приміщення ОСОБА_3 СПМК-1, що є порушенням вимог ст. 43 Конституції України, ст.21,47,115,116 КЗпП України.

Як вбачається з трудової книжки позивача його звільнено з посади головного інженера ОСОБА_3 СПМК-1з 11.11.2011 року , на підставі ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням згідно наказу за № 1-к від 1 листопада 2011 року) .

Відповідно до вимог ст.43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату не нижчу від визначеної законом.

Відповідно до ст.21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобовязується виконувати роботу, визначену цією угодою з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобовязується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Відповідно до ст.115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місця через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів.

Згідно з ч.3 ст.38 КЗпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

Відповідно до ч.3 ст.235 КЗпП України у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобовязаний змінити формулювання та вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю, пункт закону.

В суді свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6, який тривалий час працювали на ОСОБА_3 СПМК-1 підтвердили те, що з березня 2010 року охоронці відділу ДСО УМВС України в Тернопільській області не допускали їх в приміщення підприємства до їх робочого місця та з цього часу припинили виплачувати заробітну плату.

З відомостей управління Пенсійного фонду України в м.Тернополі про страхувальників застрахованої особи ОСОБА_1 та відомостей центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України Тернопільської державної податкової інспекції про суми виплачених коштів ОСОБА_1 ( лист №32519/29-110 від 28.07.2011 року ) слідує, що відповідно з червня 2010 року та з квітня 2010 року інформація по позивачу відсутня.

З приводу затримки виплати заробітної плати та незабезпеченні доступу до робочого місця працівники ОСОБА_3 СПМК-1 неодноразово звертались в правоохоронні органи та до Територіальної державної інспекції праці у Тернопільській області, що свідчать їх скарги та відповіді на них, що містяться в матеріалах справи.

Таким чином, в судовому засіданні знайшло своє підтвердження невідповідність звільнення позивача за ч.1 ст. 38 КЗпП України, оскільки мало місце порушення ОСОБА_3 СПМК-1 його трудових прав, яке виразилось в затримці виплати заробітної плати та незабезпеченні доступу до робочого місця, в звязку з чим суд вважає, що слід змінити формулювання причин звільнення ОСОБА_1 відповідно до наказу товариства №1-к від 1.11.2011 року з п.1 ст.38 КЗпП України та визнати звільненого ОСОБА_1 з посади головного інженера ОСОБА_3 СПМК-1 з 1.11.2011 року за власним бажанням у звязку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов трудового договору.

За вказаних обставин, суд приходить до переконання, що позов ОСОБА_1 є підставним та підлягає до задоволення .

З цих підстав, керуючись ст. ст. 10,60,213,215 ЦПК України, ст.43 Конституції України, ст. ст. 21,38 ч.1, 115, ч.3,232, 235 КЗпП України , -

В И Р І Ш И В

Позов задовольнити .

Змінити формулювання причин звільнення позивача ОСОБА_1, вважати ОСОБА_1 звільненим з посади головного інженера ОСОБА_3 СПМК-1 з 1.11.2011 року на підставі п.3 ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням у звязку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов трудового договору), згідно наказу від 1.11.2011 року за № 1-к ОСОБА_3 СПМК-1 .

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міський суд протягом десяти днів .

Головуючий суддяОСОБА_7