Номер справи2-31/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"27" вересня 2012 р.

Літинський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді: Білик Н. В.,

з участю секретаря: Хижук Л.І.

адвоката Чубенко С.В.

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Літин цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розподіл спільного майна подружжя.

В С Т А Н О В И В :

До суду звернувся ОСОБА_3 із позовом до ОСОБА_4 про розподіл спільного майна подружжя . ОСОБА_4 звернулась із зустрічним позовом до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя. Обидва позови об'єднано у одне провадження. У своїй позовній заяві , яку протягом судового розгляду позивач неодноразово уточнював, він зазначає, що 23.10 2002року сторони уклали шлюб. До моменту укладення шлюбу сторони проживали однією сім'єю як чоловік та жінка . За час спільного проживання 26.10.2001року ними було придбано двокімнатну квартиру по АДРЕСА_1 та зареєстровано на ім'я відповідачки . Вважає, що квартира була придбана за спільні кошти, тому є їх сумісною власністю. Просить встановити факт проживання однією сім"єю чоловіка ОСОБА_3 та жінки ОСОБА_4 з 01 січня 2000 року по 23 жовтня 2002 року без укладення шлюбу. В з'вязку із цим просить виділити їм - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по1/2 двохкімнатної квартири АДРЕСА_1, загальноюплощею 40,0 кв.м, що складається з кімнати, що позначена на плані "З",площею 15,8 кв.м, кімнати, що позначена на плані "4", площею 6,9 кв.м, кухні,що позначена на плані "2", площею 8,0 кв.м., коридору, що позначений на плані "1", площею 7,6 кв.м, санвузла, що позначений на плані "5", площею 1,7 кв.м. , та визнати за ним право власності на ? даної квартири за кожним.

Крім того зазначає, що у період шлюбу 19.10.2004 року йому було подаровано об'єкт незавершеного будівництва , який складався із сараю, гаража, погреба по АДРЕСА_2. На даний момент там уже побудовано будинок, однак не введений в експлуатацію. Для будівництва будинку він витратив власні кошти, які отримав від брата ОСОБА_5 в якості компенсації за частку у спадщині після смерті батьків. Тому вважає, що даний будинок не може бути предметом спільної сумісної власності, а тому просить виділити йому ОСОБА_3 вартість будівельних матеріалів та визнати право власності на них на загальну суму розміром 66321, 60грн, що були використанні для побудови житлового будинку АДРЕСА_2 що позначений на плані літ. "А", загальною площею 129,1 кв.м, що складається з коридору, що позначений на плані "1-1", площею 8,2 кв.м, житлової кімнати, що позначена на плані "1-2", площею 9,6 кв.м, житлової кімнати, що позначена на плані "1-3", площею 18,9 кв.м, житлової кімнати, що позначена на плані "1-4", площею 11,3 кв.м, житлової кімнати, що позначена на плані "1-5", площею 12,0 кв.м, коридору, що позначений на плані "1-6", площею 23,4 кв.м, санвузла, що позначений на плані "1-7", площею 6,9 кв.м, кухні, що позначена на плані "1-8", площею 11,6 кв.м.

ОСОБА_4 у своїй позовній заяві із уточненнями зазначає, що до одруження із ОСОБА_4 придбала за власні кошти двокімнатну квартиру по АДРЕСА_1, тому дана квартира є виключно її власністю та розподілу не підлягає. Факт проживання однією сім'єю із ОСОБА_4 до укладення шлюбу не визнає. Що стосується житлового будинку АДРЕСА_2 то даний будинок був побудований подружжям під час шлюбу за їх спільні кошти тому є спільною сумісною власністю. Враховуючи те, що ОСОБА_4 сплачує аліменти на утримання дочки у розмірі, який не забезпечує нормальний фізичний та духовний розвиток дитини , просить відступити від рівності часток та виділити їй 2/3 вартості будівельних матеріалів, які були використані для будівництва будинку.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_6 свій позов підтримав, зустрічний позов не визнав. Пояснив, що товаришував із ОСОБА_4 ще з юнацтва. Потім деякий час вони не спілкувались, в кінці 1999 знову зустрілись і починаючи з 01 січня 2000 року по 23 жовтня 2002 року проживали однією сім'єю без укладення шлюбу. За цей час за спільні кошти придбали двокімнатну квартиру по АДРЕСА_1. На придбання квартири витратив кошти, які отримав від продажу власного трактора. В 2004 році йому знайомий подарував земельну ділянку на якій був збудований сарай, гараж , погреб та забутовка фундаменту під майбутній будинок по АДРЕСА_2. В цей період йому брат виплатив компенсацію за частку у спадковому будинку і усі кошти він потратив на будівництво будинку. Тому вважає, що будинок не є спільною власністю.

Відповідачка ОСОБА_6 позов не визнала, свій позов підтримала у повному обсязі. Пояснила, що почала зустрічатись із ОСОБА_4 після оформлення договору купівлі-продажу квартири , під час якого ОСОБА_4 по дорученню представляв інтереси продавця. До того часу ОСОБА_4 був одружений з іншою жінкою. Грошей на придбання квартири він не давав і не міг дати тому, що був звільнений з місць позбавлення волі , крім того до нього застосовувалось покарання у виді конфіскації майна.

Що стосується незавершеного будівництва житлового будинку по АДРЕСА_2 , то будинок будувався під час шлюбу за спільні кошти сім'ї. Від шлюбу є неповнолітня дочка -ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дитина перебуває на утриманні матері. Зважаючи на те, що у ОСОБА_4 є на утриманні ще й інші неповнолітні діти від першого шлюбу , заробіток у нього не великий, тому він не може належним чином забезпечувати дитину. Вважає, що суд має відступити від принципу рівності та враховуючи вище викладені обставини присудити їй 2/3 частини вартості будівельного матеріалу.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши сторін, свідків суд вважає, що обидва позови підлягають до часткового задоволення.

Відповідно до копії свідоцтва про одруження (а.с.11) судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23.10.2002року. Договір купівлі -продажу (а.с.12) свідчить, що 26.10.2001 року ОСОБА_8 придбала двокімнатну квартиру АДРЕСА_1 Тобто квартира придбана до шлюбу. Крім того представником продавця по дорученню був ОСОБА_3.

Згідно ст. 24 КЗпШС (який діяв на час придбання квартири) майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них.

Аналогічна норма міститься в ст. 57 СК України -особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу.

ОСОБА_4 просить застосувати до даних правовідносин ст. 74 СК України згідно якої якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Однак дана норма на час придбання квартири станом на 2001 рік не діяла , СК України набрав чинності 01.01.2004 року.

Крім того заслуговує на увагу той факт, що ОСОБА_4 до 10.01.2001року перебував у шлюбі з іншою жінкою (а.с.58), 27.10.1999року (а.с.57) звільнився з місць позбавлення волі. До нього було застосовано додаткове покарання у виді конфіскації всього майна. Тому його пояснення про продаж трактора та використання коштів на придбання квартири суд оцінює критично. Дана обставина не підтверджена жодним доказом. Зокрема відсутні відомості про реєстрацію транспортного засобу за ОСОБА_4 та зняття з реєстрації в наслідок відчуження.

Свідки ОСОБА_9 ОСОБА_10 лише пояснили, що бачили у ОСОБА_4 трактор, зі слів ОСОБА_4 знають що він його продав і використав гроші на купівля квартири. Дані свідчення суд не може взяти до уваги тому, що жоден із свідків не бачив правовстановлюючих документів на транспортний засіб, при його продажу присутні не були, за яку суму був проданий трактор та куплена квартира їм не відомо, уся інформація їм відома виключно зі слів ОСОБА_4 В період з липня 2000року по квітень 2001 року ОСОБА_4 працював у ВАТ Племзавод Україна , однак заробітну плату фактично не отримував (а.с.96-99).

Що стосується встановлення факт проживання однією сім'єю , позивач просить встановити факт з 01.01.2000року , однак у даний час він перебував у шлюбі з іншою жінкою, встановити факт з будь-якої другої дати позивач не просить.

Відповідно до ППВС України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення

та поновлення батьківських прав"п. 20 передбачено при застосуванні ст. 74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Згідно ст.. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

В судовому засіданні встановлено, що сторони у справі тривалий час знайомі, разом бували на весіллях та інших подіях. Це підтвердили свідки ОСОБА_11, ОСОБА_9 це також видно на фотознімках (а.с.117-118) . Свідки ОСОБА_12, ОСОБА_11, ОСОБА_13 підтвердили, що ОСОБА_3 після придбання квартири поселився у ній та робив там ремонт. Однак жоден із свідків не підтвердив того, що між стороними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю , що вони були пов'язані спільним побутом і мали взаємні права та обов'язки. Будь якого іншого доказу на підтвердження цього позивач ОСОБА_4 суду не надав.

Представником продавця по дорученню під час продажу двокімнатної квартиру АДРЕСА_1 26.10.2001 року був ОСОБА_3.

Згідно ст. 62 ЦК України 1963р.( який діяв на час укладення договору) представник не може укладати угоди від імені особи, яку він

представляє, ні у відношенні себе особисто, ні у відношенні другої

особи, представником якої він одночасно є.

Таким чином двокімнатна квартира АДРЕСА_1 є виключно власністю ОСОБА_4 і розподілу не підлягає.

Відповідно до копії договору -дарування (а.с.14) встановлено, що 19.10.2004року ОСОБА_3 отримав у дар об'єкт незавершеного будівництва готовністю 10% , який складався із сараю, гаража та погреба по АДРЕСА_2 Вінницької області.

Згідно ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі

договору дарування або в порядку спадкування.

ОСОБА_4 на дане майно не претендує.

Копія технічного паспорта (а.с.65) підтверджує те, що по АДРЕСА_2 Вінницької області зведено житловий будинок. Станом на 21.12.2010року будинок в експлуатацію не введений.

В судовому засіданні встановлено, що будинок будувався під час шлюбу за кошти сім'ї. Хоча у техпаспорті стоїть дата забудови 2005рік, однак ця інформація записана зі слів позивача ОСОБА_4 Свідки та сторони у справі підтвердили , що будинок будувався декілька років.

Свідки ОСОБА_14 та ОСОБА_4 підтвердили, що брали активну участь у будівництві будинку. Вони купували будівельні матеріали, розраховувались за роботу , що підтверджено накладними (а.с. 78,87,94). Свою допомогу вони розцінювали виключно, як подарунок для сім'ї дочки. Їх показання також підтвердили свідки ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17 які допомагали грузити будівельні матеріали, допомагали по будівництву.

В період з 19.09.2002 року по 19.09.2005 року відповідачка ОСОБА_4 перебувала у дикретній відпустці по догляду за дитиною . Після виходу із відпустки починаючи з вересня 2005року і до 2011року вона постійно працювала у відділі освіти Літинської РДА та отримувала заробітну плату , що підтверджено довідками (а.с.102-107). ОСОБА_3 починаючи з жовтня 2003року (а.с.100) не мав постійного місця роботи. В судовому засіданні він пояснив, що під час будівництва будинку, коли не вистачало грошей, він періодично їздив в Москву на заробітки. Ця обставина ставить під сумнів його пояснення в частині того, що він побудував будинок за кошти отримані від брата як компенсацію за спадщину.

Відповідно до ППВС України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення

та поновлення батьківських прав"п. 23 зазначено , що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Згідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо)

самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей

індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної

власності подружжя.

До тверджень позивача ОСОБА_4 про те, що він використав для будівництва будинку виключно свої кошти отримані від продажу частки у спадковому майні суд віднісся критично. На підтвердження отримання грошей ОСОБА_4 надав копію рішення третейського суду (а.с. 20) , це також підтвердив у судовому засіданні свідок ОСОБА_5 Гроші були отримані 12.08.2004року ще до отримання у дар ОСОБА_4 об'єкта незавершеного будівництва. Однак жодного доказу на підтвердження суми вкладених у будівництво будинку коштів ОСОБА_4 не надав. Зокрема відсутні документи на придбання будівельних матеріалів, замовлення на виконання певних робіт та інше. Свідки ОСОБА_18, ОСОБА_16 в судовому засіданні пояснювали, що ОСОБА_4 будував будинок, однак жоден із свідків не бачив хто саме купував будівельні матеріали та розраховувався за роботи.

Відповідно до ст.. 61 ЦПК України суд визнає загальновідомою ту обставину, що чоловік займається будівництвом будинку, а не дружина, яка зайнята доглядом за малолітньою дитиною.

Згідно ст. 57 СК України якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю.

Таким чином ОСОБА_4 не довів того, що будинок будувався виключно за його кошти, тому його позов у заявленому об'ємі не може бути задоволено.

Згідно ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу

Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Відповідно до копії виконавчого листа від 31.05.2011року із позивача ОСОБА_4 на користь відповідачки ОСОБА_4 на утримання їх неповнолітньої дитини стягуються аліменти розміром ? заробітку батька, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Таким чином розмір аліментів не є меншим від встановленого законом мінімуму, відповідачкою не доведено того, що такий розмір не забезпечить дитині належного фізичного, духовного розвитку та лікування. Тому немає необхідності у відступі від рівності часток при поділі майна.

Згідно ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Поскільки спірний будинок не введено в експлуатацію та не зареєстровано, сторони у справі вважаються власниками матеріалів, які були використані в процесі будівництва.

Відповідно до висновку № 1149 судової будівельно-технічної експертизи встановлено, що вартість будівельних матеріалів, які були використані при будівництві спірного будинку складає 66321,6грн.

Що стосується судового збору, то сторонами заявлялись вимоги в більшому обсязі ніж задоволено, тому частина судового збору за вимогу яка не задоволена, відшкодуванню не підлягає. Вимоги сторін задоволені в рівних частинах, тому нелогічно, щоб один одному відшкодовували по 331,60грн.

Керуючись ст.ст.3,10,11,60,213-215 ЦПК України і на підставі ст. 57-70 СК України

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 та зустрічний позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Виділити ОСОБА_3 ? вартості будівельних матеріалів на загальну суму розміром 33160, 80грн , визнавши за ним право власності , що були використанні для побудови житлового будинку АДРЕСА_2 що позначений на плані літ. "А", загальною площею 129,1 кв.м.

У виділенні та визнанні права власності ОСОБА_3 ? двохкімнатної квартири АДРЕСА_1 відмовити.

У встановленні факту проживання однією сім'єю чоловіка ОСОБА_3 та жінки ОСОБА_4 з 01 січня 2000 року по 23 жовтня 2002 року без укладення шлюбу відмовити.

Виділити ОСОБА_4 ? вартості будівельних матеріалів на загальну суму розміром 33160, 80грн , визнавши за нею право власності , що були використанні для побудови житлового будинку АДРЕСА_2 що позначений на плані літ. "А", загальною площею 129,1 кв.м. В решті позову відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду сторони можуть подати до Вінницького апеляційного суду через райсуд протягом 10 днів після проголошення рішення.

Суддя : Білик Н. В.