Справа 2-2702/710/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 30» листопада 2012 року Гагарінській
районний суд м. Севастополя у складі:

головуючого судді - Батуріна А.С.,

при секретарях - Потьомкіній Г.І., Рудюк
М.Р.,

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в м. Севастополі цивільну
справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до
ПАТ АБ «Укргазбанк» в особі
Сімферопольської філії, третя особа -
приватний нотаріус Севастопольського
нотаріального округу ОСОБА_3 про
визнання договорів недійсними,
зобов'язання вчинити дії та стягнення,
-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2
звернулися з позовом до ВАТ АБ
«Укргазбанк» в особі
Сімферопольської філії з позовом, в
якому просили визнати Кредитний
договір №2233-26-03 від 16.04.2008 року,
укладений між ОСОБА_2 та ВАТ АБ
«Укргазбанк» недійсним, визнати
недійсним договір іпотеки від 16.04.2008
року, у відповідності до якого ОСОБА_2
передав ВАТ АБ«Укргазбанк» в іпотеку
однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 та
визнати недійсним договір поруки від
16.04.2008 року, укладений між ВАТ АБ
«Укргазбанк» та ОСОБА_1.; зобов'язати
приватного нотаріуса
Севастопольського нотаріального
округу ОСОБА_3 виключити з реєстру
іпотек та заборон на відчуження, запис
про іпотеку та заборону відчуження
нерухомого майна, яке було передано в
іпотеку за Договором іпотеки, що
укладений між ВАТ АБ «Укргазбанк» та
ОСОБА_2.16.04.2008 року під реєстровим
номером 2177, а саме: однокімнатну
квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 24,6
кв.м. яка знаходиться у АДРЕСА_1. Також
просили стягнути з ВАТ АБ «Укргазбанк»
на користь ОСОБА_2 45753 грн (сорок п'ять
тисяч сімсот п'ятдесят три) долара США в
рахунок збитків спричинених кредитним
договором №2233-26/USD від 16 квітня 2008 року,
укладеному між ВАТ АБ «Укргазбанк» та
ОСОБА_2 16.04.2008 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що
при укладенні договору іпотеки
позивач ОСОБА_2 не був єдиним
власником предмета іпотеки -
однокімнатної квартири, а таким чином
не мав права без згоди співвласника -
дружини передавати її в іпотеку, а вона
такої згоди не надавала. Окрім того,
єдиним законним засобом платежу, які
застосовуються при проведенні
розрахунків між резидентами на
території України є гривня. Надання та
отримання кредиту в іноземній валюті,
використання іноземної валюти, як
засіб платежу, можливо при дотриманні
суб'єктами господарських відношень
імперативних вимог законодавству,
відносно отримання відповідної
індивідуальної ліцензії. На день
укладення кредитного договору
збільшився курс долару США по
відношенню до гривні, у зв'язку з чим
погіршився фінансовий стан позивача.
Так, з моменту укладення договору
умови договору є несправедливими.
Окрім того, при укладенні кредитного
договору відповідач на надав повну
інформацію у відповідності до Закону
України «Про захист прав споживачів», а
саме про умови кредитування, варіанти
повернення кредиту, можливість
дострокового його повернення,
необхідність оцінки майна, податковому
режим сплати процентів, вигоди та
недоліки запропонованих схем
кредитування тощо, що позбавило
позивача ОСОБА_2 права вибору та
привело до помилки відносно обставин,
що мають суттєве значення, при
укладенні договору. Такі дії
відповідача ввели в оману позивачів
при укладенні договорів, у зв'язку з чим
вказані договори повинні бути
визнані судом недійсними та стягнуто
подвійний розмір збитків.

Представник позивача в судове
засідання не з'явився, але надав заяву,
в якій позов підтримав в повному обсязі
та просить суд розглянути справу в його
відсутність.

Представник відповідача в судове
засідання не з'явився, але надав заяву в
якій просить суд розглянути справу у
його відсутність, а також письмові
заперечення в яких позов не визнав з
тих підстав, що при укладенні
кредитного договору позивачу ОСОБА_2
було повністю роз'яснено всі умови
надання кредиту, умови договорів було
погоджено обома сторонами, окрім того,
його дружина надала письмову згоду на
передання квартири в іпотеку.
Відповідно до законодавству гривня
має статус універсального платіжного
засобу, який без обмежень приймається
на всій території України. Здійснення
валютних операцій може мати місце на
підставі генеральних чи
індивідуальних ліцензій Національного
банку України. За відсутності
нормативних умов для застосуванню
режиму індивідуального ліцензування
щодо вказаних операцій, єдиною
правовою підставою для здійснення
банками кредитування в іноземній
валюті згідно з вимогами ст. 5 Декрету
КМУ "Про систему валютного регулювання
і валютного контролю" є наявність у
банку генеральної ліцензії на
здійснення валютних операцій,
отриманої у встановленому порядку.
Просила у задоволенні позовних вимог
відмовити.

Представник третьої особи не з"явився,
повідомлений про час та місце розгляду
справи, причин неявки та заяв про
відкладення судового засідання не
надав.

Дослідивши письмові матеріали справи,
суд вважає, що у задоволенні позову
ОСОБА_1, ОСОБА_2 слід відмовити.

Судом встановлено, що 16 квітня 2008 року
між ВАТ АБ «Укргазбанк»,
правонаступником якого є ПАТ
«Укргазбанк» та ОСОБА_2 укладено
наступні договори:

Кредитний договір №2233-26-03/USD від 16
квітня 2008 року, за яким ОСОБА_2 отримав
кредитні кошти 50650,00 доларів США на
строк з 16.04.2008 року по 15.04.2033 року за
сплатою 13% річних для придбання
квартири АДРЕСА_1. 16.04.2008 року ОСОБА_2
придбав за договором купівлі-продажу
зазначену квартиру, при цьому п. 8
договору купівлі-продажу містить
посилання на надання згоди позивачем
на придбання цієї квартири, що також
підтверджується нотаріально
посвідченою заявою позивача про згоду
на придбання квартири, а також на
отримання кредиту в ВАТ «Укргазбанку»,
з подальшою передачею квартири в
іпотеку.

Договір іпотеки, за яким ОСОБА_2
забезпечив кредит квартирою АДРЕСА_1.

Згідно ст. 1054 ЦК України передбачено, що
за кредитним договором банк
зобов"язується надавати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов"язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 2 Закону України "Про банки
і банківську діяльність" кошти -це
гроші у національній або іноземній
валюті.

Ст. 47 та 49 цього Закону визначаються
операції банків із розміщення
залучення коштів від свого імені, на
власних умовах та на власний ризик як
кредитні операції, незалежно від виду
валюти, яка використовується.

Основним законодавчим актом, який
регулює правовідносини в сфері
валютного регулювання та валютного
контролю, є Декрет КМ України від 19.02.1993
року № 15-93 "Про систему валютного
регулювання і валютного контролю".

Виходячи зі змісту ст.ст. 1046, 1054 ЦК
України відповідальність за валютні
ризики лежить саме на позичальнику.

Ст. 629 ЦК України передбачено, що
договір є обов'язковим для виконання
сторонами.

Боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов"язання (
ст. 625 ЦК України).

Відповідно до ст. 5 цього Декрету за
відсутності нормативних умов для
застосування режиму індивідуального
ліцензування щодо вказаних операцій
достатньою правовою підставою для
здійснення банками кредитування в
іноземній валюті є наявність у банку
генеральної ліцензії на здійснення
валютних операцій, отриманої в
установленному порядку, тобто
отримання дозволу НБУ на операції,
пов"язані з іноземною валютою. Надання
кредитів у валюті за наявності в банку
відповідної генеральної ліцензії не
суперечить вимогам чинного
законодавства України.

У даному випадку у відповідача є
Банківська ліцензія №123, Дозвіл на
здійснення операцій з валютними
цінностями №123-2.

Відповідно до п. 5.3 Положення про
порядок видачі банкам банківських
ліцензій, письмових дозволів та
ліцензій на виконання окремих
операцій, затвердженого постановою
Правління Національного банку України
від 17.07.2001 року № 275, письмовий дозвіл на
здійснення операцій з валютними
цінностями є генеральною ліцензією на
здійснення валютних операцій згідно з
Декретом Кабінету Міністрів України
"Про систему валютного регулювання і
валютного контролю".

При вирішенні спорів щодо
правомірності підвищення процентної
ставки згідно з ч.2 ст. 1056-1 ЦК України у
зв'язку з прийняттям Закону України
від 12.12.2008 року "Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
заборони банкам змінювати умови
договору банківського вкладу та
кредитного договору в односторонньому
порядку", яким передбачено, що
встановлений кредитним договором
розмір процентів не може бути
збільшений банком в односторонньому
порядку, а також, що умова, договору
щодо права банку змінювати розмір
процентів в односторонньому порядку є
нікчемною з дня набрання зазначено
Закону чинності, тобто з 10 січня 2009
року.

Виходячи із закріпленого Конституцією
України принципу незворотності дії в
часі законів та інших
нормативно-правових актів ( ч.1 ст. 58) всі
рішення банку у будь-якій формі
(постанова, рішення, інформаційний
лист) щодо підвищення процентної
ставки в односторонньому порядку лише
з 10 січня 2009 року є неправомірними
(рішення Конституційного суду України
від 09.02.2009 року № 1-рп/99 у справі про
зворотну дію в часі законів та інших
нормативно-правових актів).

Отже, позивач зобов'язаний виконувати
кредитний договір у відповідності до
його умов та законодавства. При
укладенні кредитного договору в
іноземній валюті та беручи на себе
певні зобов'язання, сторони повинні
були чітко усвідомлювати, що курс
національної валюти по відношенню до
долару США не є незмінним та
враховувати підвищений валютний ризик
за таким кредитом. Ризик підвищення
курсу долару США до гривні несе саме
позичальник. Наявність усіх
обов'язкових умов для розірвання
договору кредиту, передбачених ч.2 ст. 652
ЦК України, відсутня. Тому права
позивача при укладенні та виконанні
кредитного договору, укладеного між
ним та відповідачем, не порушені.

У відповідності до статей 10, 11 ЦПК
України цивільне судочинство
здійснюється на засадах
змагальності сторін.

Сторони мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості.

Суд сприяє всебічному і повному
з'ясуванню обставин справи і розглядає
цивільні справи в межах заявлених
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з частиною третьою статті 10,
частиною першою статті 60 ЦПК України,
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.

Заявою від 21.03.2008р.на адресу
відповідача позивач ОСОБА_1 дала згоду
на те, що вона буде фінансовим
поручителем за кредитом свого
чоловіка.

Заявою від 16 квітня 2008 року, яку
посвідчено приватним нотаріусом
Севастопольського міського
нотаріального округу ОСОБА_3 , позивач
ОСОБА_1 надала згоду своєму чоловіку
на купівлю квартири АДРЕСА_1, наступну
передачу квартири у іпотеку.

З урахуванням викладеного, позовні
вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ПАТ АБ
«Укргазбанк» в особі Сімферопольської
філії, третя особа - приватний
нотаріус Севастопольського
нотаріального округу ОСОБА_3 є такими,
що задоволенню не підлягають.

У зв'язку з тим, що сторони не
наполягали на компенсації здійснених
витрат, пов'язаних з розглядом справи,
суд вважає недоцільним розподіляти
судові витрати

На підставі ст. 58 Конституції
України, Закону України "Про банки і
банківську діяльність"статей 192, 625, 629,
1046, 1054 ЦК України, керуючись статтями 10,
11, 60, 81, 88, 197, 208, 209, 212, 214-215 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ПАТ АБ
«Укргазбанк» в особі Сімферопольської
філії, третя особа - приватний
нотаріус Севастопольського
нотаріального округу ОСОБА_3 про
визнання договорів недійсними,
зобов'язання вчинити дії та стягнення
відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене
до апеляційного суду м. Севастополя
шляхом подання апеляційної скарги
через Гагарінський районний суд м.
Севастополя протягом 10 днів з дня його
проголошення, а для учасників процесу,
що не були присутні при його оголошенні
- протягом 10 днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя Гагаринского районного

суду г. Севастополя
А.С. Батурін

30.11.2012