АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа №2-112/11 Головуючий 1-ї інстанції Богдан М.В.
Провадження №22ц/2090/61/2012 Доповідач: Довгаль Г.П.
Категорія: сімейні правовідносини
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2012 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді Довгаль Г.П.

суддів Сащенко І.С., Коваленко І.П.

при секретарі Щегельському Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду апеляційну скаргу представника Ґудзь ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08 червня 2011 року по справі за позовом Ґудзь ОСОБА_1 до Ґудзь ОСОБА_3, Ґудзь ОСОБА_4, треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю „Харківський експериментальний завод підйомно-транспортного машинобудування, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 про визнання права та поділ спільного майна подружжя, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2009 року Ґудзь Т.І. звернулася до суду з позовом до Ґудзь О.С., третіх осіб: Ґудзь Л.Ф., товариства з обмеженою відповідальністю „Харківський експериментальний завод підйомно-транспортного машинобудування (надалі ТОВ „ХЕЗ ПТМ), в якому просила: 1. застосувати до угоди про купівлю-продажу квартири №109, яка знаходиться у будинку №4 по вїзду Тарасівському в м. Харкові правила ст.58 ЦК України (в редакції 1963 року) та визнати її такою, що є спільною сумісною власністю позивача та відповідача Ґудзь О.С. та яка підлягає розподілу між ними; 2. визнати недійсною угоду про відчуження відповідачем на користь третьої особи Ґудзь Л.Ф. прав на 1/3 частку у статутному фонді ТОВ „ХЕЗ ПТМ та визнати зазначене майнове право таким, що є спільною сумісною власністю позивача та відповідача, яке підлягає розподілу; 3. визнати квартиру АДРЕСА_1 такою, що є спільною сумісною власністю позивача та відповідача, яка підлягає розподілу; 4. визнати транспортні засоби автомобіль ГАЗ 2752 реєстраційний №401-10 ХА, автомобіль КРАЗ-258 реєстраційний №422-44 ХА, автопричіп ПРПВ-2004 реєстраційний №143-76 ХА такими, що є спільною сумісною власністю позивача та відповідача, які підлягають розподілу; 5. врахувати при розподілі спільного майна дійсну вартість транспортного засобу ЗІЛ-5301, який придбаний відповідачем під час шлюбу та відчужений ним без її згоди у 2008 році; 6. розподілити спільне сумісне майно з урахуванням інтересів неповнолітньої дитини, виділивши на її користь частку в розмірі 50% (відсотків) від усього майна. Зокрема, позивач просила при розподілу майна виділити їй для проживання квартиру №109 у будинку №4 по вїзду Тарасівському в м. Харкові.

При розгляді справи позивач неодноразово уточнювала заявлені вимоги, доповнила позов вимогами про розподіл отриманого відповідачем доходу від підприємницької діяльності за 2006р. - 479500грн. та за 2007р.- 477549грн., про визнання недійсною угоди по відчуженню відповідачем на користь Ґудзь Л.Ф. 1/3ч. у статутному фонді товариства. На обґрунтування позову Ґудзь Т.І. посилається на те, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі протягом 13років, від якого народився син - Ґудзь ОСОБА_13, 22.01.1997р.н., та який проживає разом з нею. Шлюб між ними був розірваний за рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.12.2007року. Позивач вказує, що при розподілу майна їх частки з колишнім чоловіком є рівними. Також зазначає, що спірні квартири, хоча і були зареєстровані на імя матері відповідача Ґудзь О.С. Ґудзь Л.Ф., але придбані в період їхнього шлюбу на сімейні кошти. Зазначає, що частка у статутному фонді ТОВ „ХЕЗ ПТМ також є спільною власністю подружжя, оскільки в бізнес інвестувались кошти сімейного бюджету. Вказана частка була переоформлена на матір відповідача на підставі нотаріальної заяви, яку вона підписала під примусом, а тому не є вираженням її згоди на відчуження корпоративного права.

У судовому засіданні суду першої інстанції позивач Ґудзь Т.І. та її представник ОСОБА_2 заявлені вимоги підтримали і просили їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача Ґудзь О.С. позов не визнав, стверджуючи при цьому, що спірні квартири не можуть вважатися спільним майном сторін, оскільки належать Ґудзь Л.Ф. і ніколи сторонам не належали, про що на протязі багатьох років позивачка знала з достовірністю. Частка у статутному фонді ТОВ придбана Ґудзь О.С. за власні кошти, підтвердженням чого є нотаріально посвідчена заява Ґудзь ОСОБА_14, що за таких обставин відсутні підстави для визнання угод недійсними.

Представник відповідача Ґудзь Л.Ф. позовні вимоги не визнала, пояснивши, що спірні квартири належать Ґудзь Л.Ф. на підставі договорів купівлі-продажу, сторони правочинів угоди не оспорили, тому право власності Ґудзь Л.Ф. на це майно є непорушним. Крім того, договір купівлі-продажу квартири по Тарасівському вїзду в м. Харкові був укладений ще у 1999році, тому позивачем пропущено строк позовної давності про визнання цього договору недійсним. Що стосується належній їй 1/3 частки у статутному фонді ТОВ „ХЕЗ ПТМ, то позивач особисто надала нотаріально посвідчену заяву, в якій вказала, що зазначена частка є особистою приватною власністю її чоловіка Ґудзь О.С.

Представник третьої особи ТОВ „ХЕЗ ПТМ заперечував проти позову, вказуючи на те, що вимоги позивача про відчуження відповідачем на користь Ґудзь Л.Ф. 1/3 частки уставного фонду товариства та визнання майнового права господарського товариства не може розглядатися як частина спільної сумісної власності подружжя, оскільки таке майно чи грошові кошти з моменту передачі їх учасником до статутного фонду товариства стають власністю цього товариства.

Залучені в якості третіх осіб: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_7, ОСОБА_9, ОСОБА_9 О,А.., ОСОБА_11, ОСОБА_12 в судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08 червня 2011 року позов задоволено частково. Транспортні засоби: автомобіль ГАЗ 2752 реєстраційний №401-10 ХА, автомобіль КРАЗ-258 реєстраційний №422-44 ХА, автопричіп ПРПВ-2004 реєстраційний №143-76 ХА визнані спільною сумісною власністю Ґудзь Т.І. і Ґудзь ОСОБА_15 задоволенні решта вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 16 вересня 2011 року проведено розподіл судових витрат. Стягнуто з Ґудзь Т.І. на користь держави судовий збір в сумі 1649грн. та 90грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі представник позивача Ґудзь Т.І. ОСОБА_2 просить рішення суду від 08 червня 2011 року скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, на неповне зясування обставин, які суд вважав встановленими, та на неналежну правову оцінку наданим сторонами доказам. Зокрема вказує, що суд не звернув уваги на те, що Ґудзь Л.Ф. є пенсіонером, підприємницькою чи будь-якою іншою діяльністю не займається, має власне приватизоване житло в м. Кривий Ріг, постійно проживає в цьому місті, на протязі всього часу від моменту придбання квартири по вїзду Тарасівському в м. Харкові, остання в ній ніколи не проживала, т.я. не мала такого наміру. Вказану квартиру з самого початку облаштовувала, ремонтувала за свої кошти сімя Ґудзь Т.І. та Ґудзь О.С.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи Ґудзь Т.І. у задоволенні позовних вимог в частині визнання недійсними договорів купівлі-продажу спірних квартир, угоди про відчуження прав на частку в розмірі 1/3 у статутному фонді ТОВ „ХЕЗ ПТМ, у розподілі дійсної вартості автомобіля ЗІЛ 5301, випуску 2004року та отриманих відповідачів доходів від підприємницької діяльності за 2006-2007р.р., суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про відсутність для цього правових підстав.

Судовим розглядом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.08.1994р. по 10.12.2007р. Від шлюбу мають дитинусина Ґудзь ОСОБА_13,22.01.1997р.н., який за рішенням суду залишено на вихованні у матері (а.с.7).

Квартира №109 по вїзду Тарасівському,4 в м. Харкові придбана Ґудзь Л.Ф. на підставі договору купівлі-продажу від 26.10.1999року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_16

Вищевказаний договір позивач просила визнати недійсним з підстав передбачених ст.58 ЦК УРСР в редакції 1963 року.

Згідно ст.58 ЦК УРСР в редакції 1963 року недійсною є угода укладена про людське око, без наміру створити юридичні наслідки (мнима угода). Якщо угода укладена з метою приховати іншу угоду (удавана угода), то застосовуються правила, що регулюють ту угоду, яку сторони дійсно мали на увазі.

У судовому засіданні апеляційної інстанції представник позивача не заперечував того факту, що Ґудзь Т.І. знала, що вказана квартира придбалася у сторонніх осіб і хто був фактичним її покупцем. На той час позивач не заперечувала проти оформлення на Ґудзь Л.Ф. права власності на вказану квартиру, оскільки між ними існували доверительні стосунки.

Спірна квартира АДРЕСА_1 також належить Ґудзь Л.Ф. на підставі договору купівлі-продажу від 30.11.2007року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_17 за реєстровим №958. Матеріали справи свідчать про те, що вказана квартира придбалася Ґудзь Л.Ф. у період коли справа про розірвання шлюбу між Ґудзь О.С. і Ґудзь Т.І. знаходилася у суді. Зокрема, у рішенні суду Комінтернівського району м. Харкова про розірвання шлюбу встановлено, що сторони не підтримують сімейних стосунків з лютого 2007року. Вказане рішення сторонами не оскаржувалося і набрало законної сили.

Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ч.3 ст. 61 ЦПК України).

Оскільки позивач не надала суду доказів у підтвердження того, що вказаний договір є удаваним, тобто вчинений сторонами для приховання іншого правочину, тому суд дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для застосування положень ч.2 ст. 235 ЦК України.

Також, колегія суддів погоджується з доводами суду про відсутність законних підстав для визнання недійсною угоди про відчуження Ґудзь О.С. на користь Ґудзь Л.Ф. прав на 1/3 частку у статутному фонді ТОВ „ХЕЗ ПТМ, згідно якої були внесені зміни до установчих документів товариства і ці зміни зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, оскільки визнання вказаного майнового права таким, що є спільною сумісною власністю не передбачено чинним законодавством.

Вклад до статутного фонду господарського товариства не є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Якщо вклад до статутного фонду господарського товариства зроблено за рахунок спільного майна подружжя, той із подружжя, хто не є учасником товариства, має право на поділ одержаних доходів.

Відповідно до ст. 65 СК України для укладання одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладання договору, який потребує нотаріального посвідчення і державної реєстрації має бути нотаріально засвідчена.

На підтвердження того, що частка у статутному капіталі ТОВ „ХЕЗ ПТМ в розмірі 7500грн., що складає 1/3 частку, є обєктом особистої приватної власності Ґудзь О.С. і що ця частка за рахунок спільних коштів та майна зазначеного вище подружжя не формувалась, суду надано нотаріально посвідчену заяву Ґудзь Т.І. від 05.11.2007року. Доказів того, що ця заява підписана позивачкою під примусом і, що цей правочин є фіктивним, також ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції не надано, хоча відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України це є її обовязком.

Автомобіль ЗІЛ 5301, року виписку 2004, реєстраційний №АХ 47-67 АВ, як стверджують сторони, відчужений відповідачем після розірвання шлюбу. Доказів, а саме яким чином цей автомобіль було відчужено і за яку вартість матеріали справи не містять.

Згідно положень ст.ст. 57, 62 СК України, ст.52 ЦК України, майно приватного підприємства чи фізичної особи-підприємця не є обєктом спільної сумісної власності подружжя, інший з подружжя має право лише на частку одержаних доходів від цієї діяльності, а тому вимоги Ґудзь Т.І. при розподілі майна врахувати отримані відповідачем Ґудзь О.С. та використані ним не в інтересах сімї доходи від підприємницької діяльності є безпідставними.

Разом з тим, суд визнаючи транспортні засоби - автомобіль ГАЗ 2752 реєстраційний №401-10 ХА, автомобіль КРАЗ-258 реєстраційний №422-44 ХА, автопричіп ПРПВ-2004 реєстраційний №143-76 ХА спільною сумісною власністю Ґудзь Т.І. і Ґудзь О.С., не провів реальний розподіл автомобілів.

Враховуючи, що автопричіп ПРПВ-2004 причіплюється до автомобіля КРАЗ-258, колегія суддів вважає за можливе виділити ці транспортні засоби у власність Ґудзь О.С., а автомобіль ГАЗ 2752 у власність Ґудзь ОСОБА_18 автомобілів є рівноцінною (а.с.146-149).

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції на підставі п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає зміні.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.2), 309ч.1п.4), 313, 314ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника Ґудзь ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08 червня 2011 року змінити: визнати в частині розподілу спільного майна подружжя право власності:

-за Ґудзь ОСОБА_3 на автомобіль КРАЗ-258, реєстраційний №422-44 ХА з причепом ПР ПВ 204, реєстраційний №143-76 ХА;

-за Ґудзь ОСОБА_1 на автомобіль ГАЗ 2752 реєстраційний №401-10 ХА.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді -