Справа № 22-ц-609/12 Головуючий у 1 інстанції: Мичка Б.Р.
Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

Головуючого судді: Богонюка М.Я.

Суддів: Приколоти Т.І., Шашкіної С.А.

При секретарі: Кубішин І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 17 серпня 2011 року, -

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 "Львівські автобусні заводи" про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації за затримку виплати заборгованості, стягнення грошових збитків та моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Апелянт вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення сторін на підтримання та заперечення скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така задоволенню не підлягає.

Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Статтею 2371 КЗпП України встановлено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 1 статті 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_2 перебував в трудових відносинах з відповідачем ОСОБА_3 "Львівські автобусні заводи", де з 01.10.2007 року працював на посаді інженера технолога відділу складського господарства і 06 липня 2009 року був звільнений з роботи у зв'язку із скороченням (наказ №46-кс від 06 липня 2009 року).

В травні 2010 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по заробітній платі за період з 01 жовтня по 11 грудня 2008 року в сумі 1828 грн. 59 коп. та за період з 12 по 31 грудня 2008 року в сумі 759,30 грн., а також стягнення 815 грн. 60 коп. компенсації за затримку виплати заборгованості, 3286 грн. 76 коп. та 5823 грн. 90 коп. грошових збитків заподіяних йому невиплатою заборгованості та розгляду справи в суді, як і стягнення 3000 грн. моральної шкоди, за неправомірні дії відповідача.

Ухвалою суду від 01 липня 2011 року, провадження у справі в частині позовних вимог щодо стягнення заборгованості по заробітній платі в сумах 1828 грн. 59 коп. та 759 грн. 30 коп. закрито.

Дана ухвала апелянтом не оскаржується.

Відмовляючи в задоволенні позову щодо стягнення з відповідача сум грошових збитків та відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції вірно виходив з того, що позивачем не представлено належних доказів заподіяння йому матеріальних збитків. Його покликання про відшкодування втраченого заробітку за час слухання справи за його позовом, не ґрунтуються на вимогах закону.

Також позивачем не доведено, а судом не встановлено факту заподіяння йому моральної шкоди, оскільки не встановлено неправомірних дій по відношенню до нього відповідачем.

Судом вірно встановлені фактичні обставини справи, правильно застосований матеріальний закон та дотримана процедура передбачена ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 307 ч. 1 п. 1, 308, 314 ч. 1 п. 1, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 17 серпня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: