Справа № 0513/2511/2012
Справа 2/0513/736/2012
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 серпня 2012 року м.Димитров

Димитровський міський суд Донецької області у складі :

головуючого-судді Петуніна І.В.,

при секретарі Альберті О.В.

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Димитров справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на будинок до відповідача ОСОБА_3 і в обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 31 січня 2002 року за договором купівлі-продажу у відповідача по справі він придбав трикімнатну квартиру загальною площею 64,8 квадратних метри, у тому числі жилою площею 38,5 квадратних метри, розташовану за адресою місто Димитров Донецької області, мікрорайон «Восточний»АДРЕСА_1, яка належала відповідачу на підставі свідоцтва про право власності на житло № 1/17-392, виданого Підприємством житлово-комунального господарства Димитровської міської ради 27.09.2001 року. За квартиру він сплатив відповідачу 1000 гривень, про що свідчать їх підписи у договорі купівлі-продажу квартири. Договір було зареєстровано 7 лютого 2002 року у реєстровій книзі № 15 БТІ м.Димитров за реєстровим № 16 стор. 262. Передача грошей та ключів від квартири була здійснена до підписання договору. Договiр купівлi-продажу квартири був оформлений Регiональною товарною бiржею "Юго-Восток" міста Димитров 31 січня 2002 року, реєстрацiйний номер 972. Зазначене свідчить про те, що договір купівлі-продажу квартири був укладений, відбулися договірні правовідносини, була здійснена оплата та передача ключів від квартири. Нещодавно позивач дізнався, що договори купівлі-продажу нерухомого майна, які були зареєстровані на біржі є недійсними відповідно до ст.ст.209,220 ЦК України, даний факт підтвердив і нотаріус при особистому прийомі, оскільки такі договори підлягають нотаріальному посвідченню. Ця обставина перешкоджає здійсненню ним права власності щодо спірної квартири і він просить суд визнати договір купівлі-продажу квартири номер 32 будинку номер 16 мікрорайону «Восточний»у місті Димитров Донецької області між ним та відповідачем дійсним та визнати за ним право власності на вказану квартиру.

Сторони до судового засідання не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, позивач надав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, на позовних вимогах наполягав, представник позивача у своїй заяві підтримав вимоги позивача, наполягав на задоволенні позову, просив розглянути справу без його участі. Від відповідача надійшла заява з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги позивача визнав у повному обсязі.

Суд вважає, що в справі є достатньо матеріалів про права i взаємовідносини сторін i немає необхідності вислуховувати особисті пояснення осіб, які не з'явилися до суду.

Судом встановлено, що мiж позивачем i відповідачем, який був власником квартири № 32 в будинку № 16 мікрорайону «Восточний»у місті Димитров Донецької області, 31 січня 2002 року на Регіональній товарній біржі «Юго-Восток»укладений договір купівлі-продажу наведеної квартири, загальною площею 64,8 квадратних метри, у тому числі жилою площею 38,5 квадратних метри, що складає одну ідеальну частину багатоквартирного жилого будинку (а.с. 12).

7 лютого 2002 року в Бюро технічної інвентаризації міста Димитров Донецької області за позивачем ОСОБА_1 зареєстроване право власності на квартиру номер 32 у будинку номер 16 мікрорайону «Восточний»в місті Димитров Донецької області за реєстровим номером 16 книги 15 стор. 262 (а.с. 11).

Дослідивши докази по справі суд вважає що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Оскільки спiрнi правовідносини мiж сторонами виникли до 1 січня 2004 року, то суд вважає, що при вирішенні спору між сторонами у справі відповідно до Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року необхідно керуватися нормами Цивільного Кодексу УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 153 ЦК УРСР, договір вважається укладеним, коли мiж сторонами в потрiбнiй в належному випадку формi досягнута угода з усіх істотних умов.

За змістом статті 224 ЦК УРСР iстотними умовами для укладення договору купівлi-продажу є передача продавцем майна у власнiсть покупця i обов'язок покупця прийняти майно i сплатити за нього певну грошову суму.

Суд вважає, що сторони, уклавши договiр купівлi - продажу квартири, досягли згоди з усіх істотних умов договору, оскільки договiр мiж ними був пiдписаний добровiльно, без примусу, вимоги про визнання його у майбутньому недiйсним вiд сторiн не заявлялись.

Відповідно до частини другої статті 47 ЦК УРСР якщо одна iз сторiн повнiстю або частково виконала угоду, яка потребує нотарiального оформлення, а друга сторона ухиляється вiд нотарiального оформлення угоди, то суд вправi за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати цю угоду дiйсною.

Відповідно до статті 227 ЦК УРСР договiр купівлi-продажу жилого будинку повинен бути нотарiально оформлений, якщо хоча б однiєю iз сторiн є громадянин.

Вирішуючи питання, чи ухилявся відповідач від нотаріального посвідчення укладеного між ним та позивачем ОСОБА_1 договору купівлі-продажу спірної квартири, суд виходить з того, що ухилення може виражатися як у бездіяльності, так і в активній протидії посвідченню договору. Таке ухилення має бути безповоротним, тобто таким, унаслідок якого добросовісна сторона повністю втрачає можливість нотаріально посвідчити правочин.

Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що договiр купівлi-продажу квартири № 32 в будинку № 16 мікрорайону «Восточний»у місті Димитров Донецької області, загальною площею 64,8 квадратних метри, у тому числі жилою площею 38,5 квадратних метри, що складає одну ідеальну частину багатоквартирного жилого будинку, зареєстрований 31 січня 2002 року Регiональною товарною бiржею "Юго-Восток" міста Димитров мiж позивачем i вiдповiдачем можливо визнати дiйсним, оскільки сторони виконали всi умови договору, на даний час втрачена будь-яка можливість іншим, ніж у судовому порядку чином вирішити питання про належність спірної квартири позивачеві та визнати за позивачем право власностi на вказану квартиру.

На пiдставi ст.ст.47 ч.2, 224, 227 ЦК УРСР 1963 р., керуючись ст.ст.10, 11, 57, 130, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд

В И Р I Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності задовольнити повністю.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири номер 32 у будинку номер 16 мікрорайону «Восточний»у місті Димитров Донецької області загальною площею 64,8 квадратних метри у тому числі жилою площею 38,5 квадратних метри, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 і зареєстрований Регіональною товарною біржею «Юго-Восток»міста Димитров Донецької області 31 січня 2002 року, реєстраційний номер 972.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру номер 32 у будинку номер 16 мікрорайону «Восточний»у місті Димитров Донецької області загальною площею 64,8 квадратних метри у тому числі жилою площею 38,5 квадратних метри.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення терміну подачі апеляційної скарги, яка подається до Апеляційного суду Донецької області через Димитровський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В.Петунін