№ 2- 4868/11
провадження 2/412/18/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2012 року
Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

в складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

при секретарі Ткаченко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Комерційний
банк «ПриватБанк»до товариства з
обмеженою відповідальністю
«Українське фінансове агентство
«Верус», ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості та грошових сум, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ
«ПриватБанк»          19 квітня 2010
року звернулося до суду з позовом до
відповідачів ТОВ «Українське
фінансове агентство «Верус», ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитними договорами та грошових сум.
Позивач в своєму позові посилається на
те, що 10 січня, 25 квітня і 27 листопада 2008
року між ними та відповідачем ОСОБА_1
було укладено кредитні договори і
встановлено відсотки за користуванням
цими кредитами, кредитні кошти
відповідачу було надано, договори
почали виконуватися. Інші відповідачі
є поручителями і зобов’язалися
погашати борг кредитонабувача. Але в
порушення умов цих договорів і закону
відповідачі перестали виплачувати
проценти по договору, утворилася
заборгованість, в добровільному
порядку погашення заборгованості не
відбулося. Вважають вказане незаконним
і просили стягнути солідарно з
відповідачів на користь позивача
заборгованість по кредитним договорам
з урахуванням штрафних санкцій та
витрат, а також на користь держави
судовий збір, задовольнивши позов у
повному обсязі.

Представник відповідача ТОВ
«Українське фінансове агентство
«Верус»в судове засідання не з’явився,
про день та час розгляду справи
повідомлявся належним чином, про
причини неявки суду не повідомив. В
письмовому зверненні до суду позов
визнав, не заперечував проти його
задоволення і просив розглянути справу
за їх відсутності. Суд вважає можливим
розгляд справи без вказаного
представника відповідача згідно ст. 169
ЦПК України.

Відповідачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2
в судове засідання не з’явилися, про
день та час розгляду справи
повідомлялися належним чином, про
причини неявки суду не повідомили. Суд
вважає можливим розгляд справи без
вказаних відповідачів згідно ст. 169 ЦПК
України.

З’ясувавши позицію сторін,
оцінивши надані і добуті докази,
перевіривши матеріали справи, суд
вважає позовні вимоги обґрунтованими і
підлягаючими задоволенню.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.
Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставі своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають у
державі.

В судовому засіданні
встановлено, що відповідно до
укладеного між позивачем ПАТ КБ
ПриватБанк та відповідачем ОСОБА_1
договору № 212/м від 10 січня 2008 року цей
відповідач отримав у позивача кредит у
розмірі 130000 доларів США зі сплатою
відсотків за користування кредитом 14.50%
на рік на суму залишку заборгованості
за кредитом з кінцевим терміном
повернення кредиту 08 січня 2023 року.
Відповідно до укладеного між позивачем
ПАТ КБ ПриватБанк та відповідачем
ОСОБА_1 договору № 224391 від 25 квітня 2008
року цей відповідач отримав у позивача
кредит у розмірі 4000 доларів США зі
сплатою відсотків за користування
кредитом 24% на рік на суму залишку
заборгованості за кредитом з кінцевим
терміном повернення кредиту 10 серпня
2009 року. Відповідно до укладеного між
позивачем ПАТ КБ ПриватБанк та
відповідачем ОСОБА_1 договору № б/н від
27 листопада 2008 року цей відповідач
отримав у позивача кредит у розмірі 500
грн. зі сплатою відсотків за
користування кредитом 36% на рік на суму
залишку заборгованості за кредитом з
кінцевим терміном повернення, що
відповідає строку дії картки. На
забезпечення вказаних кредитних
договорів було укладено договори
поруки з відповідачами ТОВ «Українське
фінансове агентство «Верус» і ОСОБА_2,
які погодились з їх умовами.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов’язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Боржник зобов’язаний виконати свій
обов’язок , а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше не
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов’язання чи
звичаїв ділового обороту (ст. 527
Цивільного кодексу України). Якщо у
зобов’язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(частина 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України). Якщо кожна із сторін у
зобов’язанні має одночасно і права і
обов’язки, вона вважається боржником у
тому, що вона зобов’язана вчинити на
користь другої сторони, і одночасно
кредитором у тому, що вона має право
вимагати від неї (п. 3 ст. 510 Цивільного
кодексу України). Позичальник
зобов’язується повернути (погасити)
кредитодавцеві кредит, сплатити
проценти згідно умов договору.

Відповідно до умов договору відповідач
зобов’язаний повернути кредит
позивачу у відповідності до графіку, що
наведений у додатку до цього договору,
який є його невід’ємною частиною. В
разі порушення позичальником обов'язку
повернути кредитодавцеві кредиту
відповідності до умов цього договору,
позичальник зобов’язаний сплатити
кредитодавцеві пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла в період прострочення сплати, від
суми несвоєчасно виконаного грошового
зобов’язання за кожен день
прострочення виконання. У випадку
прострочення повернення сум наданого
кредиту (в тому числі часткового
повернення), та прострочення сплати
процентів за користування кредитом
відповідно до цього договору,
позичальник сплачує кредитодавцю
штраф незалежно від строку
прострочення. Штраф сплачується в
національній валюті України за
офіційним курсом НБУ на день
сплати/стягнення.

Позивач, кредитодавець, відповідно до
умов договору відправив на ім’я
відповідача, позичальника, претензію
про дострокове припинення своїх
обов’язків через невиконання
відповідачем умов договору. Претензія
відповідачем була отримана.

В порушення зазначених норм
закону та умов укладених кредитних
договорів відповідач свої
зобов’язання за вказаними договорами
належним чином не виконав, перестав
своєчасно сплачувати відсотки по
кредиту, утворилася заборгованість.

Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України і ч. 2 ст. 1050
ЦК України наслідками порушення
відповідачем зобов’язання щодо
повернення чергової частини суми
кредиту є право позивача достроково
вимагати повернення суми кредиту.

У зв’язку з зазначеними порушеннями
відповідачем своїх зобов’язань по
кредитному договору мається
заборгованість. На вимогу позивача
погасити вказану заборгованість в
добровільному порядку, відповідачі
відповіли відмовою.

Згiдно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на якi
вона посилається як на пiдставу своїх
вимог i заперечень. Частиною 3 вказаної
статтi передбачено, що доказуванню
пiдлягають обставини, якi мають
значення для ухвалення рiшення у справi
i щодо яких у сторін та iнших осiб, якi
беруть участь у справi, виникає спiр.

Тобто, відповідачі ТОВ «Українське
фінансове агентство «Верус», ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 повиннi довести, що їх дiями не
було порушено їх права або права
позивача. Однак, жодних доказiв
відповідачами до суду не надано.

Вiдповiдно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях. Позивач заперечує будь-якi
(крім договірних) домовленості i
зобов’язання стосовно вiдповiдачiв
відносно кредиту, предмета спору, а
вiдповiдачi не довели незаконність дій
позивача. Твердження можливе
вiдповiдачiв про наявнiсть будь-яких
iнших зобов'язань стосовно позовних
вимог - є припущенням.

Щодо валюти виконання зобов'язання та
ціни позову, то це обґрунтовується
наступним. У відповідності до ч. 1 ст. 533
ЦК України - «Грошове зобов'язання має
бути виконане у гривнях». Але з цього
правила є винятки і випадок із
стягнення сум до них і відноситься. В
підтвердження вищевикладеного слід
зазначити, що винятки допускає сам
Цивільний кодекс України. Так ч. З ст. 533
Цивільного кодексу України визначено,
що «використання іноземної валюти, а
також платіжних документів в іноземній
валюті при здійсненні розрахунків на
території України за зобов'язаннями
допускається у випадках, порядку та на
умовах, встановлених законом». Згідно з
п. 1.6. Положення про порядок здійснення
банками України вкладних (депозитних)
операцій з фізичними та юридичними
особами, затвердженого постановою № 516
Правління Національного банку України
від 03 грудня 2003 року —«Банк сплачує
вкладнику суму вкладу (депозиту) в
нараховує за ним проценти: у валюті
вкладу (депозиту), якщо грошові кошти
надійшли на вкладний (депозитний)
рахунок в іноземній валюті, або на
умовах та в порядку, передбачених
договором, відповідно до заяви
вкладника - в іншій іноземній чи в
національній валюті». В даному випадку
грошові кошти надані в гривнях і
доларах США, що підтверджується
умовами договору та відповідними
квитанціями про сплату. Відповідно
позивач вимагає стягнути
заборгованість у тій валюті, в якій
відповідач повинен був виконати
зобов'язання, а саме у гривнях та
доларах США.

Суд вважає позовні вимоги
обґрунтованими, виходячи з того, що
позивач всі передбачені договором
сторін умови виконав в повному обсязі,
відповідач укладав договори та приймав
кошти і зобов’язувався їх виконати у
відповідності до норм чинного
законодавства, тому відповідач мав
можливість виконати умови договорів і
повернути кредит позивачу, але без
поважних причин цього не зробив.

Згідно ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є
вільними в укладені договору, таким
чином ніяких порушень з боку банку
немає та позивачеві було про це відомо.
Відповідно до ст. 192 ЦК України законним
платіжним способом, обов'язковим до
приймання за номінальною вартістю на
всій території України, є грошова
одиниця України - гривня. Частиною 2
цієї ж статті передбачено, що іноземна
валюта може використовуватися в
Україні у випадках і порядку,
встановленому законом. Відповідно до
ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути
виражене у грошовій одиниці України.
Сторони можуть визначити грошовий
еквівалент зобов'язання в іноземній
валюті. Цивільним кодексом передбачено
можливість визначення зобов'язання в
іноземній валюті.

Відповідно до положень ст. 47 Закону
України «Про банки і банківську
діяльність»до кредитних відносяться
операції зазначені у п. З ч. 1 та п. 3-7 ч. 2
ст. 47 цього Закону, у тому числі
розміщення банком залучених коштів від
свого імені, на власних умовах та на
власний ризик. Отже, розміщення
залучених коштів шляхом надання
кредитів є однією з основних
банківських операцій. В розумінні ст. 2
Закону України «Про банки і банківську
діяльність»до коштів відносяться
гроші у національній або іноземній
валюті або їх еквівалент. Надаючи
кредит, банк розміщує залучені кошти як
у національній, так і в іноземній
валюті. Статтями 47, 49 Закону України
«Про банки та банківську
діяльність»визначають операції банків
із розміщення залучених коштів на
власний ризик як кредитні операції,
незалежно від виду валюти, яка
використовується. Діючим
законодавством не передбачено будь -
яких заборон або обмежень на видачу
кредитів в іноземній валюті
(розміщення залучених коштів у
іноземній валюті). Надаючи кредит, банк
розміщує залучені ним кошти як у
національній так і в іноземній валюті.
Банк має право надавати кредит
(розміщувати залучені ним кошти)
незалежно від виду валюти.

Відповідно до ч. 1 ст. 212, ч. 2 ст. 632 ЦК
України, договір укладений сторонами,
має умови, згідно яких банк має право в
односторонньому порядку підвищувати
розмір процентної ставки. Позивач, зі
свого боку погодився з такими умовами
договору, підписавши кредитний договір
особисто.

Надаючи грошові кошти позивачу, банком
було задоволено його потреби, при цьому
передбачивши порядок та умови при яких
можлива зміна відсоткової ставки за
кредитом. Зміни умов договору в частині
відсоткової ставки були закладені ще
спочатку, тобто позивач при підписанні
договору кредиту мав можливість
ознайомитися з його умовами.

Договори про надання кредиту та
застави, поруки укладаються на власний
розсуд кредитора і позичальника та з
урахуванням вимог цивільного,
банківського законодавства та
вказаних правил.

Отже, зупинивши свій вибір на ПАТ КБ
«ПриватБанк», позивач погодився на
умови про надання кредиту та інш. як
такі, що його влаштовували. Банк не
примушував, не нав'язував своїх послуг
позивачеві та не вимагав укладення
договору. Це була ініціатива особисто
позивача.

Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України
особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у
зв’язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки); збитки відшкодовуються у
повному обсязі, якщо договором або
законом не передбачено відшкодування у
меншому або більшому розмірі.

Таким чином неправомірними діями
відповідачів, пов’язаними з
невиконанням умов договорів, позивачу
було завдано майнової шкоди, які
знаходяться в безпосередньому
причинному зв’язку зі вказаними діями
відповідачів.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємозв'язок
доказів у їх сукупності.

Всебічне дослідження усіх обставин
справи та письмових доказів, з
урахуванням допустимості доказів та
узгодженістю і несуперечністю між
собою дають об’єктивні підстави
вважати, що позов підлягає задоволенню
повністю.

Не може суд прийняти до уваги можливе
заперечення відповідачів проти позову,
оскільки вони спростовуються
вищенаведеним та ні чим об’єктивно не
підтверджується.

При таких обставинах суд вважає
можливим стягнути солідарно з ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 на користь позивача ПАТ
«Комерційний банк
«ПриватБанк»заборгованість по
кредитному договору від 10 січня 2008 року
в сумі 169899.89 доларів США, стягнути з
ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк»заборгованість по
кредитному договору від 25 квітня 2008
року в сумі 3634.97 долари США, стягнути з
ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ
«ПриватБанк»заборгованість по
кредитному договору від 27 листопада 2008
року в сумі 1099 грн. 33 коп., стягнути
солідарно з ТОВ «Українське фінансове
агентство «Верус», ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на
користь ПАТ КБ «ПриватБанк»витрати в
сумі 600 грн. та стягнути солідарно з
ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь держави
судовий збір в сумі 3 219 грн..

Таким чином позовні вимоги про
стягнення заборгованості за
кредитними договорами та витрат
знайшли своє підтвердження в ході
судового засідання і підлягають
задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 3, 8, 19, 55, 124 Конституції України, ст.
ст. 15, 16, 526, 527, 530, 1050, 1054 ЦК України, ст. ст.
3, 10, 11, 57-60, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на
користь публічного акціонерного
товариства «Комерційний банк
«ПриватБанк»заборгованість по
кредитному договору від 10 січня 2008 року
в сумі 169899.89 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк
«ПриватБанк»заборгованість по
кредитному договору від 25 квітня 2008
року в сумі 3634.97 долари США.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк
«ПриватБанк»заборгованість по
кредитному договору від 27 листопада 2008
року в сумі 1099 грн. 33 коп..

Стягнути солідарно з товариства з
обмеженою відповідальністю
«Українське фінансове агентство
«Верус», ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь
публічного акціонерного товариства
«Комерційний банк «ПриватБанк»витрати
в сумі 600 грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на
користь держави судовий збір в сумі 3 219
грн..

Рішення може бути оскаржено в
апеляційний суд Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська протягом 10 днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя -