АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/1690/3958/2012
Номер провадження 22-ц/1690/3958/2012Головуючий у 1-й інстанції Новак Ю.Д.
Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2012 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Чумак О.В.

Суддів: Дряниці Ю.В., Кривчун Т.О.

при секретарі: Мотрій С.В.

за участі представника позивача ОСОБА_2;

відповідача ОСОБА_3;

представника відповідача ОСОБА_4;

представника третьої особи ОСОБА_5

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою голови правління садівничого товариства «Світанок» ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 25 вересня 2012 року у справі за позовом Садівничого товариства Світанок, обслуговуючого кооперативу Садівниче товариство Берізка, обслуговуючого кооперативу Садівниче товариство Колос, обслуговуючого кооперативу Садівниче товариство Клен, обслуговуючого кооперативу Садівниче товариство Мрія, обслуговуючого кооперативу Садівниче товариство Росинка, обслуговуючого кооперативу Садівниче товариство Зорядо обслуговуючого кооперативу Садівниче товариство Потенціал, ОСОБА_3, треті особи- територіальна громада в особі Полтавської міської ради, управління з контролю за використанням та охороною земель у Полтавській області, Полтавське міське управління земельних ресурсів та земельного кадастру виконавчого комітету Полтавської міської ради, виконавчий комітет Ленінської районної у м. Полтаві рада, інспекція архітектурно-будівельного контролю в Полтавській області, управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради, державна інспекція сільського господарства в Полтавській області- про усунення перешкод у користуванні дорогою загального користування

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду Полтавської області ОСОБА_1, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 25 вересня 2012 року у задоволенні позову Садівничого товариства Світанок, обслуговуючого кооперативу Садівниче товариство Берізка, обслуговуючого кооперативу Садівниче товариство Колос, обслуговуючого кооперативу Садівниче товариство Клен, обслуговуючого кооперативу Садівниче товариство Мрія, обслуговуючого кооперативу Садівниче товариство Росинка, обслуговуючого кооперативу Садівниче товариство Зорядо обслуговуючого кооперативу Садівниче товариство Потенціал, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні дорогою загального користування відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

Не погодившись з зазначеним рішенням суду, голова правління садівничого товариства «Світанок» ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку, просив скасувати рішення та постановити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вважає, що рішення постановлене судом з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Перевіривши матеріали справи, зясувавши межі апеляційного оскарження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з підстав, визначених ст. 308 ЦПК України.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_3 поряд з земельною ділянкою № 22, яка знаходиться в її приватній власності відповідно до Державного акту серії ЯГ № 688870, який виданий 18.10.2007 року виконавчим комітетом Полтавської міської ради та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 3-3264, та знаходиться на території Обслуговуючого кооперативу «Садівниче товариство «Потенціал» за адресою м. Полтава, вул. Ромашкова, 2, був побудований цегляний паркан довжиною 50 м.

Відповідно до ст. 152, 153 Земельного кодексу України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов»язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ст. 376 ЦК України, на яку посилаається позивач у своїй позовній заяві, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Згідно з п. 5 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України» (про правовий режим самочинного будівництва), право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого обєкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування.

У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК).

Суд першої інстанції дійшов правильних висновків про те, що Обслуговуючий кооператив «Садівниче товариство «Потенціал» не має повноважень на звернення до суду щодо визначення меж земельних ділянок, оскільки за його Статутом до основних прав та обов»язків кооперативу входить здійснення діяльності щодо обслуговування земельної ділянки. При цьому судом вірно враховано той факт, що жодний орган державної влади не ініціював питання про знесення самочинного будівництва, а самі позивачі не наділені правом звертатися в суд з відповідним позовом інакше ніж на підставі ст. 391 ЦК України, яка передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Місцевим судом вірно взято до уваги та здійснено належну оцінку всім зібраним по справі доказам. Так, згідно листа начальника Ленінського РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області від 23.06.2008 року, працівниками районного відділу міліцію проведено перевірку, якою встановлено, що паркан, побудований ОСОБА_3 на належній їй на праві приватної власності земельній ділянці, мешканцям вул. Ромашкової не заважає. За довідкою ВДАІ з обслуговування м. Полтави за № 2709 від 12.09.2009 року в ході обстеження виявлено, що проїзна частина має асфальтобетонне покриття, ширина якого складає 4,5 м, ширина узбіччя 1,25 м. Перешкод для руху транспортних засобів та пішоходів немає.

Крім цього, згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи № 31 від 21.06.2012 року, ширина земельного полотна автодороги по вул. Ромашкова напроти земельної ділянки № 22 в обслуговуючому кооперативі «Садівниче товариство «Потенціал» за адресою м. Полтава, вул. Ромашкова, 2, відповідає всім державним будівельним нормам та вимогам; асфальтоване полотно, що розташовано по вул. Ромашкова, на проти земельної ділянкої 22 в Обслуговуючому кооперативі «Садівниче товариство «Потенціал» за адресою м. Полтава, вул. Ромашкова, 2 відноситься до верхньої частини дорожнього одягу проїзної частини автомобільноїх дороги, яка сприймає навантаження від транспортних засобів і передає його на грунт земельного полотна; поняття «Під»їдні шляхи» відсутні; ширина земельного полотна автодороги по вул. Ромашкова напроти земельної ділянки № 22 в Обслуговуючому кооперативі «Садівниче товариство «Потенціал» за адресою м. Полтава вул. Ромашкова, 2, відповідає вимогам п.п. 3.22, 7.27 ДБН 360-92** «Планировка и настройка городских и сельских поселений».

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 60 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Як вбачається з матеріалів справи та доводів апеляційної скарги, апелянтом не надано жодних доказів на підтвердження того, що цегляний паркан, побудований відповідачем ОСОБА_3 за межами земельної ділянки № 22, яка є її приватною власністю, виконаний з істотним відхиленням від проекту або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Не надано доказів того, що побудова даного паркану суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб. Висновок апелянта про можливе утруднення руху по проїзній частині зроблений на припущеннях та спростовується зібраними по справі доказами.

На підставі викладеного, та враховуючи, що доводи апеляційної скарги не ставлять під сумнів правильність постановленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що підстави для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 п.1, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу голови правління садівничого товариства «Світанок» ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 25 вересня 2012 року відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 25 вересня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

ОСОБА_1

Судді: Ю.В.Дряниця

ОСОБА_6

Згідно:

Суддя О.В.Чумак