2014/3509/2012
2/2014/1068/2012
РІШЕННЯ
Іменем України

23.11.2012 м. Зміїв
Зміївський районний суд Харківської області
в складі: головуючого судді Бібіка О.В.,
за участю секретаря судового засідання Онацької В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Зміїв цивільну справу за позовомСтадник ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: опікунська рада Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області про визначення місця проживання дитини,
встановив:
Позивач ОСОБА_3 звернувся з позовом до відповідача ОСОБА_2 з вимогою про визначення місця проживання малолітнього сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з ним, посилаючись на те, що 12 вересня 2009 року він уклав шлюб зі ОСОБА_2, який було розірвано за рішенням суду 06.06.2012 року. Після розлучення син залишився проживати разом з ним. Вважає, що доцільно місце проживання дитини визначити разом з ним, оскільки він має постійне місце роботи, стабільний заробіток, вдома створені всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку сина, який виховується в атмосфері любові, матеріальної та моральної забезпеченості. Відповідачка ОСОБА_2 проживає окремо разом з матір»ю, про дитину не піклується, участі в догляді за сином та слідкуванні за станом його здоров»я не приймає. Крім того, відповідачка не має постійного доходу, у звязку з чим позбавлена можливості створити сприятливі умови для проживання дитини та забезпечити її необхідними для нормального розвитку предметами, іграшками та продуктами харчування. Відповідачка має схильність без попередження уходити з дому на декілька днів, залишаючи сина самого, що послужило причиною розірвання шлюбу.
Крім того, позивач просить припинити з нього стягнення аліментів на користь відповідачки ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_5 у розмірі ? частки від заробітку та на утриманні відповідачки у розмірі 400 грн. за рішенням Зміївського районного суду Харківської області від жовтня 2012 року.
Позивач ОСОБА_3 у судове засідання не з»явився, 16.10.2012 року надав заяву, в якій просив справу розглядати за участі його представника ОСОБА_6, наполягав на задоволенні позову, посилаючись на обставини, викладені у ньому.
Представник позивача ОСОБА_6 у судове засідання не з»явилася, надала заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просила постановити у справі заочне рішення.
Представник третьої особи опікунської ради Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області ОСОБА_7 у судове засідання не зявилася, надала через канцелярію суду заяву про розгляд справи без участі представника, позовну заяву ОСОБА_3 підтримує в повному обсязі (а.с. 59).
Відповідач ОСОБА_2 у судові засідання, призначені на 15 жовтня 2012 року, 08 листопада 2012 року не з»являлася, судові повістки, направлені на адресу відповідача, вказану в позовній заяві, двічі поверталися до суду за закінченням терміну зберігання (а.с. 37, 46). Про час та місце розгляду справи, призначеної на 13 годину 23 листопада 2012 року, відповідач ОСОБА_2 повідомлена відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України (а.с. 62).
Відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України , у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Вислухавши пояснення сторін, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного.
Виходячи з положень ст. ст. 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.
Згідно зі статтею 157 Сімейного кодексу України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно.
Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України, мати і батько мають рівні права та обовязки щодо дитини.
Згідно зі статтями 160, 161 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.
У випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення.
Вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (у тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи із рівності прав та обовязків батька й матері щодо своїх дітей, повинен ухвалити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, зокрема у принципі 6, проголошено, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір»ю.
Судом встановлено, що батьками малолітньої дитини ОСОБА_4, є ОСОБА_3 батько та ОСОБА_2 мати, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ВЛ № 188003, виданого Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області (а.с. 7).
Згідно копій договору купівлі продажу від 29.01.2009 року та ОСОБА_8 про реєстрацію права власності на нерухоме майно ОСОБА_3 на праві особистої власності належить квартира АДРЕСА_1 (а.с. 8, 9)
Згідно довідки, виданої головним бухгалтером Зміївської теплової електричної станції, від 14.08.2012 року за № 440, ОСОБА_3 з 01.11.2001 року працює на підприємстві Зміївська ТЕС ПАТ «Центренерго» на посаді машиніста енергоблока 7 гр. та має постійний заробіток (а.с. 10)
Як вбачається з виробничої характеристики, ОСОБА_3 характеризується позитивно, як дисциплінований, трудолюбивий працівник, має спокійний характер, алкогольні та наркотичні засоби не вживає (а.с. 11)
З акту, складеного депутатом Комсомольської селищної ради 03 серпня 2012 року та підписаного свідками ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_11, ОСОБА_12, вбачається, що ОСОБА_3 мешкає за адресою: АДРЕСА_2, разом з малолітнім сином ОСОБА_4 ОСОБА_12 ОСОБА_2 в травні 2012 року пішла з сім»ї, залишивши дитину батькові. До розірвання шлюбу дитину забезпечував та піклувався виключно батько. Мати ОСОБА_2 останні декілька місяців у вихованні дитині участі не приймала, до виконання батьківських обовязків ставилася халатно. (а.с. 14).
З листа заступника Комсомольського селищного голови № 1476/02-19 від 13.09.2012 року та акту обстеження умов проживання дитини за адресою: АДРЕСА_3, від 12 вересня 2012 року вбачається, що за даною адресою зареєстровані ОСОБА_3 батько дитини, ОСОБА_2 колишня дружина, ОСОБА_4 син, ОСОБА_13 мати. В квартирі створені всі необхідні умови для проживання та виховання дитини. (а.с. 18, 19)
Як вбачається з виробничої характеристики, ОСОБА_2 працювала на Зміївській ТЕС на посаді ліфтера ЦЦРО з 01.12.2005 року по 20.08.2012 рік. За час роботи зарекомендувала себе як особу, схильну до порушення трудової дисципліни (а.с. 21)
Між сторонами не досягнуто згоди щодо визначення місця проживання малолітнього сина ОСОБА_5.
Як ОСОБА_3, так і ОСОБА_2 не позбавлені батьківських прав щодо свого малолітнього сина ОСОБА_5.
Згідно положень Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити дитині належні умови проживання.
Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.
Відповідно до «Декларації про загальні засади державної політики України стосовно сім'ї та жінок», схваленої Постановою Верховною ОСОБА_11 України № 475-ХІУ від 05 березня 1999 року, держава захищає материнство та дитинство і визнає пріоритетність інтересів матері та дитини в суспільстві та забезпечує неухильне додержання законодавства України та норм міжнародного права стосовно сім'ї та жінок.
Враховуючи положення частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної ОСОБА_11 від 27.02.1991 р. № 789-ХІІ, а також частин 7 і 8 статті 7 Сімейного кодексу України, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
При визначенні місця проживання малолітньої дитини, суд бере до уваги ставлення батька до виконання своїх батьківських обовязків, створення ним сприятливих умов для проживання та розвитку сина, ту обставину, що дитина зараз у віці, коли потребує постійного догляду, та піклування з боку матері, проживає з батьком.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 з власної ініціативи залишила проживати сина разом з батьком, участі у вихованні дитини не приймає, постійного місця роботи не має, що дає суду підстави зробити висновок про те, що така поведінка ОСОБА_2 може зашкодити нормальному розвиткові та вихованню дитини.
Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_3, визначивши місце проживання малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з батьком.
Відповідно до ч. 1 ст. 190 СК України той із батьків, з ким проживає дитина, і той із батьків, хто проживає окремо від неї, з дозволу органу опіки та піклування можуть укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо). Такий договір нотаріально посвідчується і підлягає державній реєстрації. Якщо дитина досягла чотирнадцяти років, вона бере участь в укладенні цього договору. Виходячи з наведеного, заявлена вимога про припинення стягнення аліментів, визначених на підставі рішення Зміївського районного суду Харківської області від 28.12.2010 року, із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі ? частки всіх видів його заробітку (доходу) та вимога про припинення стягнення аліментів, визначених на підставі рішення Зміївського районного суду Харківської області від 28.12.2010 року, із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 в розмірі 400 грн. щомісяця, задоволенню не підлягають.
Керуючись ст.ст. 141, 157, 159, 160, 161 Сімейного кодексу України, ст.ст. 3, 10, 11, 60, 61, 88, 169, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд
вирішив:
Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: опікунська рада Комсомольської селищної ради Зміївського району Харківської області про визначення місця проживання дитини задовольнити частково.
Визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом з батьком ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: О.В.Бібік