Номер провадження: 22-ц/1590/540/2012
Головуючий у першій інстанції Сувертак
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2012 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- суддів: - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

при секретарі Трошині К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 ОСОБА_1», в особі Одеської обласної дирекції публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 ОСОБА_1», до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитом, за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2011 року,

встановила:

У лютому 2011 р. публічне акціонерне товариство «ОСОБА_3 ОСОБА_1», в особі Одеської обласної дирекції публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 ОСОБА_1», (далі ОСОБА_3) звернулося до суду з вищевказаним позовом і вказало, що відповідач ОСОБА_4 порушує договірні обовязки про повернення кредиту, сплаті процентів, пені за кредитним договором № 014/0075/74/53536 від 17.05.06 р. про надання кредиту в сумі 55000,00 доларів США. Станом на 19.01.11 р. загальний розмір заборгованості становить 67184,36 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на 19.01.11 р. - 1 долар США дорівнює 7,9445 грн., складає 533746,15 грн., в тому числі: - заборгованість за кредитом 456809,62 грн.; - заборгованість за відсотками 42008,13 грн.; - пеня за прострочення тілу кредиту 5165,28 грн.; - пеня за прострочення відсотків по кредиту 29763,12 грн.. В якості забезпечення виконання обовязків за кредитним договором між Банком, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були укладені договори поруки від 17.05.06 р., згідно яких ОСОБА_5І та ОСОБА_6 взяли на себе зобовязання перед Банком відповідати по зобовязанням ОСОБА_4.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 15, 526, 554, 611, 612, 1050, 1054 ЦК Банк просив стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6: 1) заборгованість за кредитом в загальній сумі - 67184,36 доларів США, що в еквіваленті по курсу НБУ на 19.01.11 р. - 1 долар США дорівнює 7,9445 грн., складає 533746,15 грн., в тому числі: - заборгованість за кредитом 456809,62 грн.; - заборгованість за відсотками 42008,13 грн.; - пеня за прострочення тілу кредиту 5165,28 грн.; - пеня за прострочення відсотків по кредиту 29763,12 грн.; 2) - судовий збір 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 120,00 грн..

Представник позивача у судове засідання не зявився. Банк надав суду заяву про розгляд справи за відсутності його представника, позов підтримає в повному обсязі, просить задовольнити його.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи сповіщені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 13.10.11 р. позов задоволено. Стягнуто на користь Банку з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 в солідарному порядку: 1) заборгованість за кредитним договором в сумі - 533746,15 грн., в тому числі: - заборгованість за кредитом 456809,62 грн.; - заборгованість за відсотками 42008,13 грн.; - пеня за прострочення тілу кредиту 5165,28 грн.; - пеня за прострочення відсотків по кредиту 29763,12 грн.; 2) - судовий збір 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 120,00 грн..

В апеляційній скарзі ОСОБА_7, представник ОСОБА_5, оскаржує рішення в частині стягнення заборгованості з поручителів, просить рішення в цій частині скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову в частині стягнення коштів з поручителів. Посилається на те, що рішення ухвалено з грубим порушенням норм процесуального (ст. ст. 169, 201, 213, 222, 224 ЦПК) та матеріального права (ст. 559 ЦК).

ОСОБА_4, ОСОБА_6 рішення суду першої інстанції не оскаржили, письмових пояснень не надали.

Банк письмових заперечень на апеляційну скаргу не надав. В судовому засіданні представник Банку вважав необхідним задовольнити скаргу, надавши суду копію укладеної між Банком та ОСОБА_4 додаткової угоди № 1 від 24.04.09 р. до кредитного договору № 014/0075/74/53536 від 17.05.06 р.. Пояснив, що вищевказаною додатковою угодою було збільшено обсяг відповідальності боржника.

Відповідно до ст. 303 ЦПК колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши осіб, які прийняли участь у судовому засіданні, обговоривши доводи апеляційних скарг, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Статтями 213, 214 ЦПК передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд першої інстанції, на підставі наданих сторонами і досліджених судом доказів, дійшов правильного висновку про існування між сторонами кредитних правовідносин. Висновки суду в цій частині відповідають вимогам ст. 213 ЦПК, ст. ст. 1046 - 1050 ЦК.

Однак, ухвалене судом першої інстанції рішення в частині стягнення боргу за кредитним договором з ОСОБА_5 вимогам діючого законодавства (ч. 1 ст. 559 ЦК) не відповідає.

Задовольняючи позов в частині стягнення з ОСОБА_5 заборгованості за кредитним договором № 014/0075/74/53536 від 17.05.06 р., суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4 (боржник) не виконав умови вищевказаного кредитного договору з повернення кредиту та сплати відсотків. Відповідно до укладеного з Банком договору поруки від 17.05.06 р. ОСОБА_5 несе солідарну відповідальність у випадку порушення боржником умов кредитного договору з повернення кредиту (а. с. 98).

Колегія суддів вважає, що погодитися з висновком суду у вищевказаній частині не можна. Цих висновків суд дійшов з порушенням норм матеріального права, доводи апелянта в цій частині є обґрунтованими.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК порука припиняється у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

З укладеної між Банком та ОСОБА_4 додаткової угоди № 1 до кредитного договору № 014/0075/74/53536 від 17.05.06 р. (а. с. 124 127) вбачається, що відбулося збільшення обсягу відповідальності боржника. Якщо за умовами кредитного договору боржник повинен був сплачувати ануїтетний платіж у розмірі 654,19 доларів США (а. с. 22, 23 зворотна сторона 29 зворотна сторона), то за умовами додаткової угоди розмір ануїтетного платежу з 15.05.10 р. становить 724,69 грн.. Доказів про наявність згоди ОСОБА_5 на зміну умов кредитного договору, в результаті якого відбулося збільшення розміру відповідальності ОСОБА_4, матеріали справи не містять. За таких обставин, порука ОСОБА_5 за належне виконання ОСОБА_4 умов кредитного договору № 014/0075/74/53536 від 17.05.06 р. припинилася.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення суду першої інстанції. Підставою для зміни рішення суду є порушення норм матеріального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Оскільки судом першої інстанції порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи в частині стягнення з ОСОБА_5 на користь Банку заборгованості за кредитом, рішення в цій частині необхідно скасувати. В задоволенні позову Банку до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитом необхідно відмовити. В решті рішення необхідно залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2011 року в частині стягнення заборгованості за кредитом з ОСОБА_5 - скасувати.

У задоволенні позову публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 ОСОБА_7», в особі Одеської обласної дирекції публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 ОСОБА_7», до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитом - відмовити.

В решті рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2011 року залишити без змін.

Рішення суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: М. В. Процик

ОСОБА_1