Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н
и

19 грудня 2012 року Центральний
районний суд міста Миколаєва у складі
головуючого судді Батченка О.В. при
секретарі Цурканенко Г.С. з участю
представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миколаєві
цивільну справу за позовом

ОСОБА_2 до приватного акціонерного
товариства „Страхова компанія «ПЗУ
Україна»про стягнення страхової суми,

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2011 року ОСОБА_2 звернулась до
суду з позовом до ПАТ СК «ПЗУ Україна»
(далі –Товариство), просила, стягнути
8886 грн. 93 коп. страхового відшкодування,
1028 грн. 73 коп. інфляційних збитків, 388
грн. 20 коп. –3% річних та 1000 грн. 00 коп.
немайнової шкоди. В обґрунтування
вимог позивач послалась на обставини
укладення з відповідачем 03 березня 2009
року договору добровільного
страхування наземних транспортних
засобів, настання протягом дії
договору страхового випадку зі
збитками на вказану суму та
неправомірну, як на погляд позивача
відмову Товариства у виплаті
страхового відшкодування. Як на
правові підстави позову ОСОБА_2
послалась на ст. 625, 988, 992 та 1167 ЦК
України.

В судовому засіданні представник
позивача позов підтримав, суду пояснив,
що безпосередньою причиною настання
страхового випадку стали дії
малолітньої дитини позивача, яка,
знаходячись у салоні застрахованого
транспортного засобу, що був
припарковано, випадково вимкнула
гальма внаслідок чого авто почало рух
та зіткнулось з іншим автомобілем.
Таким, чином, в діях позивача відсутні
ознаки порушення технічної
експлуатації транспортного засобу і
відмова Товариства з цих підстав у
виплаті страхового відшкодування є
неправомірною. При цьому представник
позивача визнав факт притягнення його
довірителя до адміністративної
відповідальності у вигляді штрафу за
ст. 124 КУпАП за наслідками ДТП, що мала
місце 16 квітня 2009 року. Постанову
позивач не оскаржувала.

Відповідач в судове засідання свого
представника не направив, подав суду
заяву про розгляд справи у його
відсутність, проти позову заперечує з
підстав ґрунтовності відмови.

Вислухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши докази, суд
встановив наступні факти та відповідні
їм правовідносини.

03 березня 2009 року між ОСОБА_2 та
Товариством укладено договір
добровільного страхування наземних
транспортних засобів (далі –Договір)
строком дії з 05 березня 2009 року до 04
березня 2010 року, забезпечений
транспортний засіб –ОСОБА_3 Сеф,
легковий автомобіль, реєстраційний
номер НОМЕР_1. (а.с. 7-12).

16 квітня 2009 року близько 20 години 10
хвилин ОСОБА_2 керувала належним їй
застрахованим транспортним засобом та
здійснила зупинку біля будинку № 23-А по
вул. Декабристів в м. Миколаєві та, в
порушення п. 15.12 ПДР України, залишила
автомобіль, не вживши передбачених
правилами заходів безпеки, внаслідок
чого автомобіль почав самовільний рух
та зіткнувся зі стоячим попереду
автомобілем Хюндай, реєстраційний
номер НОМЕР_2. Внаслідок ДТП автомобілі
отримали технічні ушкодження, а ОСОБА_2
притягнуто до адміністративної
відповідальності. (а.с. 88-94).

16 квітня 2009 року ОСОБА_2 звернулась до
страховика з заявою про виплату
страхового відшкодування, у чому їй
листом від 19 червня 2009 року відмовлено
на підставі п. 4.1.2 Договору ( а.с. 87, 95).

В силу цього пункту Договору
відшкодуванню не підлягають збитки, що
сталися безпосередньо внаслідок
порушення умов технічної експлуатації
застрахованого наземного
транспортного засобу страхувальником
(а.с. 8 (оборот).

Згідно п. 15.12 ПДР України водій не
повинен залишати транспортний засіб,
не вживши всіх заходів, щоб не
допустити його самовільного руху,
проникнення до нього і (або)
незаконного заволодіння ним.

За таких обставин, суд доходить
висновку, що дорожня транспортна
пригода, що мала місце 16 квітня 2009 року
за участю легкового автомобіля
позивача, є наслідком її винних дій, що
полягають у порушенні умов технічної
експлуатації автомобілем, а тому
Товариством правомірно відмовлено у
виплаті ОСОБА_2 відшкодування.

Посилання представника позивача на те,
що ДТП сталась внаслідок несвідомих
дій малолітньої дитини позивача за
своєю правовою природою не змінюють
висновків суду у справі, оскільки
цивільно-правова відповідальність за
дії малолітніх дітей покладена на їх
батьків.

Таким чином, позов задоволенню не
підлягає.

В силу ст. 88 ЦПК України у зв’язку з
відмовою в позові судові витрати
позивача присудженню за рахунок
відповідача також не підлягають..

Керуючись ст. 10, 60, 88, 212 - 215 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення може бути
подано до апеляційного суду
Миколаївської області через
Центральний районний суд м. Миколаєва
протягом десяти днів з дня його
проголошення.

Суддя

О.В.
Батченко