Справа № 1416/5518/12
Номер провадження 2/1416/2689/12
РІШЕННЯ

Іменем України

10 вересня 2012 року Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В., при секретарі Антоненко А. С.,

за участі позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2012 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу укладеного між нею та відповідачем ОСОБА_2, посилаючись на те, що шлюб з відповідачем виявився невдалим, спільне життя та збереження шлюбу стали неможливими. Відповідач проживає з іншою жінкою, нехтує сімейними цінностями, внаслідок чого виникають сварки, свідком яких буває дитина.

В судовому засіданні позивач підтримала позов в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені нею в позовній заяві, наполягала на задоволенні позову.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Вказав, що розірвання шлюбу відповідає інтересам обох сторін.

Відповідно до Свідоцтва про шлюб серії ІІ-ФП № 335603 12 червня 1993 року Палацом урочистих подій м. Миколаєва зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, про що зроблено запис за № 658.

Згідно зі свідоцтвом про народження серії ІV-ФП № 402796 позивач і відповідач мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно зі свідоцтвом про народження серії 1-ФП № 018535 позивач і відповідач мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позивач, як на підставу позову посилалася на обставини, які визнані в судовому засіданні відповідачем, а саме, що відповідач проживає з іншою жінкою, що в них різні погляди на життєво важливі питання, що спільне життя і збереження шлюбу не можливе.

Спору про місце проживання неповнолітньої дитини та про поділ майна, яке набуте подружжям спільно за час перебування у шлюбі, на час розгляду справи не має.

Зясувавши обставини справи, враховуючи думку обох сторін, суд приходить до висновку про недоцільність застосування заходів, передбачених ст. 111 СК України, щодо примирення подружжя.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню так як судом встановлено, що сторони прийшли до спільної згоди розірвати шлюб, примирення сторін не можливе та подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох з подружжя.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 107,3 грн., що були понесені позивачем у справі і документально підтверджені.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст. ст. 105, 110, 112 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб зареєстрований між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, 12 червня 1993 року Палацом урочистих подій, запис в актовій книзі № 658 розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 107,3 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Кокорєв