26.11.2012 Справа № 2-1108/12
справа №2-1108/2012р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 листопада 2012 року Вишгородський районний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Рудюка О.Д.

при секретарі Данько В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до Глібівської сільської ради Вишгородського району Київської області, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з цим позовом, посилаючись на те, що 09.10.1985р. помер її батько ОСОБА_4, після смерті якого залишилось спадкове майно житловий будинок №16 по вул. Кірова в с. Глібівка Вишгородського району Київської області. Спадкоємцями за заповітом були позивачка, її рідний брат ОСОБА_5 та сестра ОСОБА_6 Кожен зі спадкоємців, вчасно звернувшись до нотаріальної контори, отримав свідоцтво про право на спадщину в рівних долях по 1/3 частині спадкового будинку кожному. В кінці 1987 року позивачка сплатила братові та сестрі по 2 000,00карб. кожному за їх частки у спадковому будинку, а останні мали оформити договір купівлі-продажу цього будинку в сільській раді. Однак, через тяжку хворобу у 1988 році ОСОБА_5 помер, не встигнувши оформити договір купівлі-продажу у нотаріальному порядку. Сестра, яка померла 30.04.2010р., цього також не зробила, так як вважала, що брат за життя всі необхідні документи оформив на позивачку. Вважаючи, що між позивачкою та її братом і сестрою було досягнуто всіх основних умов договору купівлі-продажу будинку, вона виплатила їм суму обумовлених при укладенні договору коштів, жодних претензій з боку спадкоємців брата та сестри немає, але у нотаріальному порядку оформити договір на даний час неможливо, просила суд визнати договір купівлі-продажу 1/3 частини будинку №16 по вул. Кірова в с. Глібівка Вишгородського району Київської області, укладений у 1987 році між нею та ОСОБА_5 дійсним; визнати договір купівлі-продажу 1/3 частини будинку №16 по вул. Кірова в с. Глібівка Вишгородського району Київської області, укладений у 1987 році між нею та ОСОБА_6 дійсним; визнати за нею право власності на весь вказаний житловий будинок.

Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідача Глібівської сільської ради Вишгородського району Київської області та відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 до суду не зявились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, проти позову не заперечують, просили розглянути справу у їх відсутності (заява ОСОБА_3 від 10.08.2012р., заява ОСОБА_2 від 18.09.2012р., лист Глібівської сільської ради №208/02-11 від 19.09.2012р.).

Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до наступного.

09.10.1985р. помер батько позивачки ОСОБА_7

29.05.1986р. його діти: ОСОБА_6, ОСОБА_1 та ОСОБА_5 отримали свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно якого останні в рівних частках кожен були спадкоємцями житлового будинку з надвірними спорудами №16 по вул. Кірова в с. Глібівка Вишгородського району Київської області і згідно копії технічного паспорта вони є власниками будинку №16 по вул. Кірова в с. Глібівка Вишгородського району Київської області.

01.04.1988р. брат позивачки ОСОБА_5 помер.

Позивачка на підставі рішення виконкому Глібівської сільської ради від 17.12.1997р. №63 отримала у приватну власність земельну ділянку площею 0,159га. по вул. Кірова, 16 в с. Глібівка, Державний акт на яку було зареєстровано 21.10.1998р.

30.04.2010р. померла сестра позивачки ОСОБА_6

Згідно довідки №603/01-17 від 15.11.2012р. за підписом Глібівського сільського голови, позивачка одноособово володіє будинком та самостійно обробляє земельну ділянку за вищевказаною адресою.

Згідно ст.224 ЦК УРСР (у редакції 1963 року) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст.47 ЦК УРСР (у редакції 1963 року) нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної

форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Як встановлено у судовому засіданні, 03.01.1987р. між позивачкою та її братом ОСОБА_5, сестрою ОСОБА_6 фактично було укладено договори купівлі-продажу 1/3 та 1/3 частин будинку, - позивачка у присутності свідків передала ОСОБА_5 та сестрі ОСОБА_6 по 2 000,00крб. кожному.

Відповідно до ч.2 ст.220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Зідно ч.1 ст.128 ЦК УРСР (у редакції 1963 року) право власності (право оперативного управління) у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором.

Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Суд приходить до висновку про задоволення позову у частині визнання договорів купівлі-продажу дійсними, зважаючи на те, що між позивачкою, її покійними братом та сестрою було погоджено умови договорів позивачка передала останнім обумовлену при укладенні договорів суму грошових коштів, а вони, у свою чергу, фактично передали їй у володіння та користування вищевказаний будинок; на даний час оформити договір купівлі-продажу у нотаріальному порядку не видається можливим; претензії до позивачки з боку спадкоємців після смерті ОСОБА_5 та ОСОБА_6 відсутні.

Разом з тим, суд вважає, що у задоволенні вимоги позивачки про визнання за нею права власності на вищезгаданий житловий будинок необхідно відмовити, оскільки порушення прав позивачки у цій частині судом не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.47,128,224,227 ЦК (у редакції 1963 року), ст.ст.220,316,328,334 ЦК України, ст.ст.10,1,58,60,174,213-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати договір купівлі-продажу 1/3 частини будинку №16 по вулиці Кірова в с. Глібівка Вишгородського району Київської області, укладений у 1987 році між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 дійсним.

Визнати договір купівлі-продажу 1/3 частини будинку №16 по вулиці Кірова в с. Глібівка Вишгородського району Київської області, укладений у 1987 році між ОСОБА_1 та ОСОБА_6 дійсним.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ