Справа № 0418/3490/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 жовтня 2012 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Маймур Ф.Ф.,

при секретарі Величко О.М.,

за участю: представника позивача Серьоженко І.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

позивача ОСОБА_2 ,

позивача ОСОБА_3 ,

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 до Міського комунального підприємства «Дніпропетровський електротранспорт», третя особа ОСОБА_6 , про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

22 травня 2012 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернулись позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_7 та ОСОБА_3 із позовом до МКП «Дніпропетровський міський електротранспорт`про відшкодування шкоди. В ході розгляду справи до участі у справі було залучено в якості третьої особи ОСОБА_6 , а також уточнено особу одного з позивачів належним позивачем є ОСОБА_5 , в той час як ОСОБА_7 є його повноважним представником на підставі довіреності.

В обґрунтування позовних вимог позивачі в позовній заяві, з урахуванням подальшого її уточнення (а.с.110-111), послались на те, що 26 січня 2012 року близько 16 годин 45 хвилин в м. Дніпропетровську на вул. Набережна Перемоги в районі електроопори 16 сталася ДТП обрив дроту високовольтної тролейбусної лінії, яким було пошкоджено належні позивачам транспортні засоби, що проїжджали під ним. Посилаючись на зазначені обставини, позивач ОСОБА_1 просила суд стягнути на її користь з відповідача в якості відшкодування матеріального збитку 8328,18 гривень, позивач ОСОБА_2 23457,28 гривень, позивач ОСОБА_5 12206,34 гривень, а позивач ОСОБА_3 8282,81 гривень. Крім того, позивачі просили суд стягнути на їх користь з відповідача в якості відшкодування завданої моральної шкоди 10000 гривень кожному з позивачів, а також покласти на відповідача судові витрати у справі.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_7 , позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, надав суду письмові заперечення проти позову (а.с.127-129), пославшись на те, що обрив дроту високовольтної тролейбусної лінії стався внаслідок погодних умов, а позивачами не доведено, що шкоди завдано з вини відповідача. Також представник відповідача зазначив і про необґрунтованість позовних вимог про стягнення моральної шкоди, зазначив, що висновок спеціаліста, яким встановлено суму матеріальної шкоди, завданої ушкодженням авто «Опель» д/н НОМЕР_1 , викликає сумніви щодо його достовірності з огляду на характер зазначених в ньому ушкоджень авто. Посилаючись на зазначений в матеріалах справи розмір матеріальної шкоди, завданої ушкодженням авто «ЗАЗ`д/н м 8195 ЯА, представник позивача просив суд, у випадку задоволення позову, зобов`язати позивача ОСОБА_5 передати відповідачу зазначений автомобіль, вартість якого відповідає вартості заподіяної йому матеріальної шкоди.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, про дату час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що 26 січня 2012 року близько 16 годин 45 хвилин в м. Дніпропетровську на вул. Набережна Перемоги в районі електроопори №16 мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «Тойота`д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 , «Опель`д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_3 , «Хюндай» д/н НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 , а також автомобіля «ЗАЗ-1102»д/н НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_7 . Причиною даної ДТП став обрив та падіння дроту високовольтної тролейбусної лінії на вказані авто, що рухались під ним у зазначений час та у вказаному місці. Викладене підтверджується матеріалами довідки-висновку ДАІ №73/12, копією акту про аварію на контактній мережі (а.с.155, 159-200).

Також судом встановлено, що автомобілі «Хюндай`д/н НОМЕР_3 , «Тойота`д/н НОМЕР_2 , «ЗАЗ-1102»д/н м НОМЕР_5 належать на праві власності позивачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_5 відповідно, а авто «Опель`д/н НОМЕР_1 третій особі ОСОБА_6 , що підтверджується копіями свідоцтв про реєстрацію транспортних засобів (а.с.76, 113, 115, 117-118, 157).

Встановлено, що розмір майнової шкоди, завданої позивачу ОСОБА_1 ушкодженням автомобіля «Хюндай`д/н НОМЕР_3 внаслідок ДТП від 26 січня 2012 року, становить 7808,58 гривень, що підтверджується копією звіту про оцінку вартості матеріальної шкоди, завданої власнику транспортного засобу №27/02/12 від 25 лютого 2012 року з додатками (а.с.22-35, 69, 80-83).

Вартість сплаченої позивачем ОСОБА_1 за проведення зазначеної оцінки матеріальної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля «Хюндай`д/н НОМЕР_3 , склала 450 гривень (а.с.16), а відправлення відповідачу поштового повідомлення про можливість участі у проведенні такої оцінки 69,6 гривень (а.с.91).

Судом встановлено, що розмір майнової шкоди, завданої позивачу ОСОБА_2 ушкодженням автомобіля «Тойота`д/н НОМЕР_2 внаслідок ДТП від 26 січня 2012 року, становить 22544,44 гривень, що підтверджується копією висновку спеціаліста експертного автотоварознавчого дослідження за фактом завдання аварійних пошкоджень автомобілю №2109 від 03 лютого 2012 року з додатками (а.с.35-42, 70-73, 84-88).

Вартість сплаченої позивачем ОСОБА_2 за проведення зазначеного автотоварознавчого дослідження із визначення розміру матеріальної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля «Тойота`д/н НОМЕР_2 , склала 850 гривень (а.с.17, 18), а відправлення відповідачу поштового повідомлення про можливість участі у проведенні такого автотоварознавчого дослідження 62,88 гривень (а.с.90).

Розмір майнової шкоди, завданої позивачу ОСОБА_5 ушкодженням автомобіля «ЗАЗ-1102»д/н НОМЕР_4 внаслідок ДТП від 26 січня 2012 року, становить 11376,6 гривень, що підтверджується копією висновку спеціаліста експертного автотоварознавчого дослідження за фактом завдання аварійних пошкоджень автомобілю №2113 від 02 лютого 2012 року з додатками (а.с.43-50, 74-75, 84-88).

Сума, сплачена за проведення зазначеного автотоварознавчого дослідження із визначення розміру матеріальної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля «ЗАЗ-1102»д/н м НОМЕР_5 , склала 750 гривень (а.с.19, 20), а відправлення відповідачу поштового повідомлення про можливість участі у проведенні такого автотоварознавчого дослідження 61,2 гривень (а.с.92).

Також в ході розгляду справи судом встановлено, що розмір майнової шкоди, завданої власнику автомобіля «Опель`д/н НОМЕР_1 внаслідок ДТП від 26 січня 2012 року, становить 7769,09 гривень, що підтверджується копією висновку №ZU020212-1 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріальної шкоди від 08 лютого 2012 року з додатками (а.с.51-68, 77, 89).

Сума, сплачена за проведення зазначеного автотоварознавчого дослідження із визначення розміру матеріальної шкоди, завданої пошкодженням автомобіля «Опель`д/н НОМЕР_1 , склала 450 гривень (а.с.21), а відправлення відповідачу поштового повідомлення про можливість участі у проведенні такого автотоварознавчого дослідження 63,72 гривень (а.с.93).

Відповідно до наявних в матеріалах справи копій довідок щодо технічних умов мережі, довідки про планові роботи, технічного паспорту ділянки контактної мережі №1224, акту про аварію на контактній мережі від 26 січня 2012 року, а також довідки начальника Енергогосподарства МКП «Дніпропетровський електротранспорт`дріт високовольтної тролейбусної лінії, розташований за адресою м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги в районі е/о 16, перебуває на балансі та технічному обслуговуванні відповідача (а.с.150-156). Дана обставина не заперечувалась представником відповідача під час розгляду справи.

Також судом встановлено, що відповідач відмовився виплатити позивачам в досудовому порядку вартість завданої ним матеріальної шкоди, що підтверджується матеріалами справи (а.с.94-98).

Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами ЦК України.

Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.11 ЦК України підставам и для виникнення цивільних прав та обов`язків є, окрім іншого, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Положеннями ст.22 ЦК України закріплено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. До збитків належать і витрати, яких особа зазнала зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються в повному обсязі, якщо інше не встановлено законом або договором.

Нормою ст.1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є в тому числі діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням механізмів та обладнання, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Положеннями ст.1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Положеннями ст.23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода може полягати, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна, а також може відшкодовується грішми. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана, з розміром цього відшкодування.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, передбачених законом.

Нормою ст.16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової та моральної шкоди.

Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для прийняття рішення у справі по суті.

Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених норм цивільного законодавства, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт завдання відповідачем матеріальної шкоди позивачам в наведеному ними розмірі внаслідок ДТП, що сталася 26 січня 2012 року через обрив та падіння дроту високовольтної тролейбусної лінії, експлуатацію та належний технічний стан якої, а також недопущення її обриву повинен був забезпечити відповідач. За таких обставин позовні вимоги позивачів в частині стягнення з відповідача коштів в якості відшкодування матеріальної шкоди, втому числі витрат, пов`язаних із визначенням її розміру, є обґрунтованими, а розмір такої шкоди доведеним, що зумовлює задоволення позову в цій частині в повному обсязі.

Не викликає в суду сумнівів і дійсність спричинення позивачам внаслідок ДТП від 26 січня 2012 року моральної шкоди, яка полягає в душевних стражданнях позивачів через пошкодження їх майна, відмови відповідача добровільно відшкодувати завдану майнову шкоду, зміни звичного способу життя позивачів, обмеження їх в можливості вільного пересування через пошкодження транспортних засобів. Разом з тим, суду не надані будь-які докази, що об`єктивно свідчили б про істотність заподіяної позивачам моральної шкоди і настання внаслідок зазначеної ДТП суттєвих негативних наслідків для їх психологічного та фізичного стану. З урахуванням викладеного, суд, керуючись відповідно до ст.23 ЦК України вимогами розумності та справедливості при визначенні розміру відшкодування, вважає позовні вимоги про стягнення моральної шкоди такими, що підлягають частковому задоволенню у розмірі 500 гривень щодо кожного з позивачів.

Посилання представника відповідача про відсутність вини відповідача в ДТП від 26 січня 2012 року, оскільки обрив дроту високовольтної тролейбусної лінії викликаний погодними умовами, суд не приймає до уваги, вважає такі посилання безпідставними та необґрунтованими, оскільки такі посилання не підтверджені належними та допустимими доказами, а надані представником відповідача довідки про погодні умови не дозволяють встановити причинний зв`язок між такими погодними умовами та фактом обриву дроту високовольтної тролейбусної лінії в районі е/о 16 на вул. Набережна Перемоги в м. Дніпропетровську. За таким обставин вказані посилання представника відповідача у відповідності до ст.60 ч.4 ЦПК України не можуть бути покладені в основу судового рішення.

При цьому суд критично ставиться до пояснень допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_8 , який послався на збіг обставин та погодні умови як на причину обриву дроту. Така оцінка пояснень свідка, що виключає можливість прийняття їх судом до уваги як беззаперечного доказу правової позиції відповідача, ґрунтується на тому, що даний свідок не підтвердив, що дріт високовольтної тролейбусної лінії не було розраховано на погодні умови, за яких стався його обрив.

Посилання представника відповідача про спричинення ДТП від 26 січня 2012 року діями самих позивачів внаслідок порушення ними Правил дорожнього руху України також є безпідставними, оскільки спростовуються копіями матеріалів довідки-висновку №73/12 за фактом ДТП, зокрема висновком спеціаліста №70/27-60 від 10 лютого 2012 року (а.с.159-200).

Не погоджується суд із твердженнями представника відповідача про необ`єктивність та недостовірність висновку №ZU020212-1 від 08 лютого 2012 року експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріальної шкоди, завданої автомобілю «Опель`д/н НОМЕР_1 . Дані посилання представника відповідача не підтверджені жодними доказами, а отже можуть розцінюватись судом лише як припущення, на яких не може ґрунтуватись доказування фактичних обставин у справі за змістом ст.60 ч.4 ЦПК України. При цьому представник відповідача під час розгляду справи не заявляв клопотання про призначення відповідної судової експертизи з цього питання, в тому числі і після роз`яснення судом представнику такого права.

Крім того, суд не приймає до уваги посилання представника відповідача про необхідність передання відповідачу, у випадку задоволення позову, автомобіля «ЗАЗ`д/н м НОМЕР_5 , вартість якого, як зазначив представник відповідача, фактично відповідає заявленій позивачем ОСОБА_5 сумі майнової шкоди. Такі посилання представника позивача, оскільки вони не є позовними вимогами сторін, не можуть бути предметом розгляду у справі за змістом ст.11 ЦПК України.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачів, понесені ними при зверненні до суду судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 437 грн. 60 коп. на користь ОСОБА_1 , в розмірі 343 грн.97 коп. на користь ОСОБА_2 , в розмірі 328 грн. 20 коп. на користь ОСОБА_5 та в розмірі 218 грн. 80 коп. на користь ОСОБА_3 .

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.11, 15, 16, 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України, ст.ст.10, 11, 57-60, 63, 64, 208, 209, 212-216, 218, 223 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Стягнути з Міського комунального підприємства «Дніпропетровський електротранспорт»() на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_6 ) у рахунок відшкодування шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 26 січня 2012 року 8328 грн. 18 коп., у рахунок відшкодування моральної шкоди 500 грн., у рахунок повернення судових витрат 437 грн. 60 коп., а разом 9 265 грн.78 коп.

Стягнути з Міського комунального підприємства «Дніпропетровський електротранспорт»() на користь ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_7 ) у рахунок відшкодування шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 26 січня 2012 року 23 457 грн. 28 коп., у рахунок відшкодування моральної шкоди 500 грн., у рахунок повернення судових витрат 343 грн.97 коп., а разом 24 301 грн. 25 коп.

Стягнути з Міського комунального підприємства «Дніпропетровський електротранспорт»() на користь ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_8 ) у рахунок відшкодування шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 26 січня 2012 року 12 206 грн. 34 коп., у рахунок відшкодування моральної шкоди 500 грн., у рахунок повернення судових витрат 328 грн. 20 коп., а разом 13 034 грн. 54 коп.

Стягнути з Міського комунального підприємства «Дніпропетровський електротранспорт»() на користь ОСОБА_3 у рахунок відшкодування шкоди завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 26 січня 2012 року 8 282 грн. 81 коп., у рахунок відшкодування моральної шкоди 500 грн., у рахунок повернення судових витрат 218 грн. 80 коп., а разом 9 001 грн. 61 коп.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_3 у задоволені іншої частини позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ф.Ф. Маймур