Справа № 0418/3438/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2012 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Ткаченко А.О.

за участю представників позивача - ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

третьої особи - ОСОБА_5

представника третьої особи - Мальцевої І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до Дніпропетровської міської ради, треті особи ОСОБА_5 , Дніпропетровське міжміське комунальне підприємство «Земград», про визнання права власності на гараж,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 01.08.2007 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно після смерті ОСОБА_7 , яке складається з квартири АДРЕСА_1 . При житті ОСОБА_7 отримав всі необхідні документи на своє ім`я та побудував у дворі будинку АДРЕСА_2 гараж № НОМЕР_1 , але в зв`язку із смертю не встиг зареєструвати право власності на казаний гараж. В зв`язку з цим, після отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру, вона отримала документи на гараж та ключі від нього. На теперішній час вона повністю володіє гаражем, але не може у встановленому законом порядку зареєструвати гараж на себе, хоча і є спадкоємцем, тому, що померлий отримав всі дозвіл, побудував гараж, але не встиг його зареєструвати. В зв`язку з цим, посилаючись на ст.ст.331,1268 ЦК України, просила визнати за нею право власності на гараж № НОМЕР_1 , розташований по АДРЕСА_2 .

В судовому засіданні представники позивачки підтримали позову та, посилаючись на те, що позивачка є спадкоємицею померлого ОСОБА_7 просили визнати за нею право власності на гараж в порядку спадкування за законом.

Представник відповідача Дніпропетровської міської ради, в судовому засіданні позов не визнав та просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що позивачкою не надано доказів щодо належності ОСОБА_7 на праві власності спірного гаражу, відсутність документів про виділення земельної ділянки, на який розташований гараж у передбаченому законом порядку.

Третя особа ОСОБА_5 та його представник в судовому засіданні просили відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що спірний гараж було придбано ОСОБА_5 .

Представник третьої особи - Дніпропетровського міжміського комунального підприємства «Земград`в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив.

Суд, заслухавши пояснення представників позивачки та відповідача, третьої особи та його представника, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За вимогами ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

В своєму позові позивачка, посилаючись на те, що вона є спадкоємцем померлого ОСОБА_7 , просила визнати за нею право власності на належний останньому гараж № НОМЕР_1 , розташований по АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом.

Разом з тим, будь-яких доказів, щодо звернення у передбачений законом шестимісячний строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_7 , позивачка у відповідності до вимог ст.ст.10,60 ЦПК України не надала.

Як вбачається з наданого нею свідоцтва про право на спадщину за законом від 01.08.2007 року нею було отримано у спадщину квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_8 , який в свою чергу отримав останню в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_7 .

Не надано позивачкою належних доказів і щодо придбання та належності ОСОБА_7 спірного гаражу на момент смерті.

Як пояснив в судовому засіданні представник позивачки взятий в оренду у ОСОБА_9 згідно довідки-розписки гараж ОСОБА_7 був знесений, оскільки останній прийшов в негідність та придбано новий. Проте, будь-яких доказів на підтвердження цього стороною позивача не надано. А наданий представниками позивача паспорт-інструкція по монтажу гаражу та посилання на факт звернення ОСОБА_7 з заявами про виділення земельної ділянки для розміщення гаражу не є доказами, що підтверджують набуття ОСОБА_7 права власності на гараж.

Крім того, як вбачається з наданої третьою особою ОСОБА_5 розписки від 15.09.2001 року, спірний гараж було придбано останнім у ОСОБА_10 .

З урахуванням зазначених вище обставин та положень закону, враховуючи, що позивачкою не надано доказів щодо належності померлому ОСОБА_7 права власності на спірний гараж, а також щодо прийняття спадщини після ОСОБА_7 у передбаченому законом порядку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та в їх задоволенні слід відмовити повністю.

На підставі вищенаведеного, керуючись, ст.ст.182,316,319,328,1216,1217,1218,1268,1269,1270 ЦК України, ст.ст.10,11,27,31,36,58-60,88,212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_6 до Дніпропетровської міської ради, треті особи ОСОБА_5 , Дніпропетровське міжміське комунальне підприємство «Земград», про визнання права власності на гараж відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.Ю.Казак