Номер провадження: 22-ц/1590/542/2012
Головуючий у першій інстанції Копіца
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2012 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- суддів: - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

при секретарі Журіло Г.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спора, - орган опіки та піклування Комінтернівської районної державної адміністрації Одеської області, про визначення місця мешкання малолітньої дитини, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 19 жовтня 2011 року,

встановила:

У квітні 2011 р. ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом, в якому вказала, що з 29.09.07 р. знаходиться у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. 26.12.08 р. у них народилася донька ОСОБА_1. Взаєморозуміння в сімї нема. Через неуважне ставлення чоловіка до сімейного життя часто виникали сварки. Допомоги у вихованні дитини та її матеріальному утриманні чоловік не надає. Вона хворіє, допомоги в лікуванні від чоловіка не отримує. З листопада 2010 р. шлюбні відносини фактично припинені. Сімя розпалася остаточно, зберегти подружні стосунки не можливо, фактично вони стали сторонніми один для одного людьми. Оформити розлучення в органах РАЦСу вона не може через наявність малолітньої доньки. Спільне майно відсутнє. Донька проживає з нею.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК, просила: 1) розірвати шлюб з відповідачем, зареєстрований 29.09.07 р. у Першому відділі РАЦС Суворовського РУЮ у м. Одесі, про що в книзі реєстрації актів про укладання шлюбу зроблено актовий запис № 1037, залишивши їй після розірвання прізвище «Громова»; 2) після розірвання шлюбу визначити місце проживання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матірю ОСОБА_3

У травні 2011 р. ОСОБА_4, не визнавши позов ОСОБА_3 в частині визначення місця проживання доньки ОСОБА_5, подав до суду вищевказаний зустрічний позов, в якому вказав, що з позивачкою вони мешкають окремо. ОСОБА_3 не має можливості належним чином виховувати доньку та надати їй відповідний догляд. ОСОБА_3 є ВІЛ-інфікованою, стоїть на обліку в Одеському обласному протитуберкульозному диспансері з приводу захворювання на туберкульоз. З приводу цього дитина неодноразово проходила медичні обстеження, що у подальшому негативно вплине на психологічний стан доньки. Це викликає у нього велику турботу за стан здоровя доньки.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 141, 161 СК, просив визначити місце проживання доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком ОСОБА_4.

Позивачка та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила відмовити в задоволенні зустрічного позову.

Відповідач та його представник в судовому засіданні первісний позов не визнали, просили задовольнити зустрічний позов.

Представник третьої особи органу опіки та піклування - Комінтернівської райдержадміністрації Одеської області в судовому засіданні вважала необхідним визначити місце проживання дитини з матірю ОСОБА_3.

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 19.10.11 р. первісний позов ОСОБА_3 задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище ОСОБА_6) О.С. та ОСОБА_4, зареєстрований 29.09.97 р. Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м. Одесі, актовий запис № 1037. Визначено місце проживання малолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матірю ОСОБА_3. Визначено прізвище ОСОБА_3 (дошлюбне прізвище ОСОБА_6) О.С. після розірвання шлюбу «Громова». В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено. Державне мито, що стягується при реєстрації розірвання шлюбу, покладено на ОСОБА_5, звільнивши від сплати цього мита ОСОБА_3. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 державне мито 8,50 грн., та витрати на ІТЗ розгляду справи 30,00 грн..

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 оскаржує рішення в частині розгляду вимог про визначення місця проживання доньки ОСОБА_5 з матірю. Просить рішення суду першої інстанції в цій частині скасувати, ухвалити нове рішення про визначення місця проживання доньки ОСОБА_5 з батьком ОСОБА_4. Посилається на те, що рішення ухвалено при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи, при неправильному застосуванні норм матеріального права (ст. ст. 141, 161 СК): - судом не враховано житлово-побутові умови, стан здоровя сторін, наявність постійної роботи; - відсутній висновок органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання дитини з матірю.

Позивачка ОСОБА_3 письмових заперечень на апеляційну скаргу не надала. В судовому засіданні апеляційну скаргу не визнала, вважала необхідним її відхилити, посилаючись на необґрунтованість скарги.

Представник органу опіки та піклування Комінтернівської районної державної адміністрації в судовому засіданні вважав необхідним скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Посилався на те, що в інтересах малолітньої дитини необхідно залишити її проживати з матірю.

Відповідно до ст. 303 ЦПК колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при прийнятті рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу треба відхилити за таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення вимог ОСОБА_3 щодо визначення місця проживання доньки з нею та відмову в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що інтересам малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, буде відповідати визначення місця її мешкання разом із матірю ОСОБА_3, оскільки дитині створені всі належні умови для фізичного та морального розвитку, що відповідає вимогам ст. 150 СК (а. с. 124 125).

Вказані в апеляційній скарзі доводи не спростовують цих висновків суду.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Відповідні правовідносини між сторонами встановлені, висновки щодо обставин справи зроблені судом першої інстанції на підставі наявних у справі ї наданих сторонами доказів, які були досліджені судом: - наказу № 61-к від 01.04.09 р. МП «Віртус» про надання ОСОБА_3 відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а. с. 29); - довідки Фонтанської сільської лікарняної амбулаторії від 26.05.11 р. та характеристики ОСОБА_3 про проживання дитини у бабусі, систематичний медичний огляд дитини у супроводі бабусі та матері, відсутність негативних проявів у поведінці ОСОБА_3 (а. с. 27, 30); - довідки КУ «Одеський обласний центр профілактики та боротьби зі СНІДом» від 16.12.10 р. про зняття дитини з ВІЛ обліку (а. с. 32); - листа міського центру профілактики та боротьби з ВІЛ-інфекцією/СНІДом від 23.06.11 р. про виявлення у ОСОБА_3 ВІЛ-інфекції під час її вагітності (а. с. 70); - свідоцтва про право власності на житло від 08.02.01 р. та акту обстеження житлово-побутових умов за місцем проживання батька про наявність у власності ОСОБА_4 1/3 частини двокімнатної квартири, в якій проживають його мати (займає окрему кімнату) та він з братом (займають окрему кімнату). Ліжко, стіл та інші меблі для дитини відсутні. ОСОБА_3 та донька з ним не мешкають, проживають у бабусі матері ОСОБА_3 (а. с. 62, 88); - акту обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_6 матері ОСОБА_3 про проживання дитини з листопада 2010 р. у належному на праві власності бабусі будинку, наявність окремої кімнати для дитини, власного ліжка, шафи для одягу, іграшок, які відповідають віку та рівню її розвитку (а. с. 72); - виписки з акту обстеження житлово-побутових умов від 17.04.11 р. про тимчасове проживання ОСОБА_4 у двокімнатній квартирі будинку по вул. Центральна, 25 в с. Фонтанка Комінтернівського району Одеської області. Загальна площа квартири 22 кв. м.. Опалення пічне, водопостачання, газопостачання, зручності відсутні. ОСОБА_3 разом із донькою проживали в квартирі до листопада 2010 р. (а. с. 75).

За правилами, передбаченими ст. ст. 157, 160, 161 СК питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до Декларації прав дитини від 20.11.59 р. малолітня дитина не повинна бути розлучена з матірю, крім тих випадків, коли є виключні обставини.

Як убачається із матеріалів справи та встановлено судом, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 29.09.07 р. (а. с. 6), від якого мають малолітню доньку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 8). ОСОБА_3 з 01.04.09 р. знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку (а. с. 29, 153). З листопада 2010 р. матір та донька проживають окремо від батька у будинку, який належить бабусі матері ОСОБА_3, в якому створені належні умови для проживання та виховання дитини. Станом дитини піклуються бабуся та ОСОБА_3 (а. с. 27, 62, 72, 75). ОСОБА_3 з 16.05.11 р. у звязку із проходженням лікування зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_2, вул. Центральна, с. Петрашівка Теплицького району Вінницької області (а. с. 36, 163, 179). Комінтернівська районна державна адміністрація у висновку від 20.01.12 р., як орган опіки та піклування, вважає доцільним проживання малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матірю ОСОБА_3 (а. с. 164). Висновок Чорноморської селищної ради від 07.09.11 р., як органу опіки та піклування, не можна взяти до уваги, оскільки цей орган не було залучено до участі у справі, він суперечить інтересам дитини. Колегія суддів приймає до уваги ту обставину, що донька не мешкає з батьком з листопада 2010 р.. Доказів про звернення ОСОБА_4 до органу опіки та піклування або інших установ з приводу перешкоджання ОСОБА_3 або іншими особами брати участь у вихованні доньки матеріали справи не містять.

Апелянт не надав ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду доказів про наявність виключних обставин, за яких можна визначити місце проживання малолітньої дитини з батьком (зловживання алкогольними напоями, вживання наркотиків, аморальна поведінка ОСОБА_3 та інше). Не містять матеріали справи і доказів того, що знаходження дитини із хворою матірю завдає шкоди здоровю дитини. Доводи апелянта про неврахування житлово-побутових умов, стану здоровя сторін, відсутність висновку органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання дитини з матірю спростовуються наявними матеріалами справи. Спростовується також і довід апелянта про відсутність постійної роботи у позивачки, оскільки на час ухвалення рішення судом першої інстанції ОСОБА_3 знаходилася у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Колегія суддів вважає, що враховуючи вік дитини та її інтереси, суд першої інстанції вірно визначив місце проживання доньки з матірю. Таким чином, доводи апелянта є необґрунтованими та неспроможними.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і

залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, прийняв рішення на підставі наданих сторонами та досліджених у судовому засіданні доказів, повно і всебічно зясувавши обставини, на які посилалися сторони як на підставу своїх вимог і заперечень. Рішення суду є справедливим, законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 19 жовтня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. Є. Федорова

ОСОБА_2