Справа № 2/519/1379/12
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2012 р. Жовтневий районний суд м. Маріуполя у складі головуючого судді Соловйова О.Л., при секретарі Рояновій А.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Маріупольської міської ради про визнання права власності, треті особи ОСОБА_3, Управління Держкомзему в м. Маріуполі, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи Маріупольська міська рада, Управління Держкомзему у м. Маріуполі про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

29.02.2012 року позивачка звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0633 га, яка знаходиться за адресою м. Маріуполь вул. Гайдара, 20.

В обгрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті її батька ОСОБА_4, який помер 22.08.2005 року. ОСОБА_4 за життя належало майно у вигляді 1/5 частини домоволодіння № 20 по вул. Гайдара в м. Маріуполі, а також 1/2 частина земельної ділянки площею 0,0633 га за зазначеною адресою. Після смерті ОСОБА_4 позивачка прийняла спадщину шляхом подачі заяви до Першої Маріупольської державної нотаріальної контори у вигляді 1/5 частини домоволодіння № 20 по вул. Гайдара в м. Маріуполі. На спадкове майно у вигляді 1/2 частини земельної ділянки нотаріусом свідоцтва про право на спадщину видано не було, у зв'язку з тим, що державний акт про право власності на земельну ділянку було видано після смерті батька позивачки 22.11.2005 року. За життя батько позивачки звернувся з заявою про приватизацію земельної ділянки спільно із своїм братом у рівних частках по 1/2 частині за кожним. Рішенням Маріупольської міської ради від 09.06.2005 року батьку позивачки було виділено вказану земельну ділянку на праві власності, однак через його смерть , яка послідувала 22.08.2005 року ОСОБА_4 не отримав на руки державний акт про право власності на земельну ділянку.

26.04.2012 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1, відповідно до якого просить припинити право власності ОСОБА_1 на 1/5 частку будинку № 20 по вул. Гайдара в м. Маріуполі; визнати за нею право власності на 1/5 частку будинку № 20 по вул.. Гайдара в м. Маріуполі, внаслідок припинення права власності на неї ОСОБА_1; припинити право власності ОСОБА_1 на 1/2 частку земельної ділянки за адресою м. Маріуполь вул. Гайдара, 20; визнати за нею право власності на 1/2 частку земельної ділянки за адресою м. Маріуполь вул. Гайдара, 20, внаслідок припинення на неї права власності ОСОБА_1; стягнути з неї на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію 1/5 частки будинку № 20 по вул. Гайдара в м. Маріуполі, 1/2 частки земельної ділянки за адресою м. Маріуполь вул. Гайдара, 20 в розмірі 48 000 грн.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_2 зазначила, що на підставі свідоцтва про право на спадщину їй належить 4/5 частки будинку № 20 по вул. Гайдара в м. Маріуполі з відповідною часткою господарських будівель та споруд, та 1/2 частка земельної ділянки за вказаною адресою. Разом із ОСОБА_2 власницею вказаного будинку є ОСОБА_1, якій на підставі свідоцтва про право на спадщину належить 1/5 частка будинку з відповідною частиною господарських споруд та будівель. Зазначила, що будинок № 20 по вул. Гайдара в м. Маріуполі ніколи не поділявся в натурі між співвласниками, порядок користування ним не визначався. ОСОБА_1 ніколи не проживала у спірному будинку, оскільки має власне житло, не користувалась земельною ділянкою, ніколи не несла ніяких витрат щодо утримання та проведення ремонту будинку, сплати комунальних послуг. ОСОБА_2 зауважує, що спільне володіння та користування спірним будинком та земельною ділянкою є неможливим, оскільки часка ОСОБА_1 у спільному майні є незначною. З огляду на викладене ОСОБА_2 вважає, що припинення права на часку ОСОБА_1 не завдасть її інтересам істотної шкоди.

В ході розгляду справи сторони подали спільну заяву в якій просять визнати мирову угоду укладену між ними наступного змісту:

1. ОСОБА_2 визнає позовні вимоги ОСОБА_1 та визнає за нею право власності на спадкове майно у вигляді Ѕ частки земельної ділянки за адресою: м. Маріуполь, вул. Гайдара,20.

2. ОСОБА_1 з метою врегулювання спору відмовляється на користь ОСОБА_2 від права власності на: 1/5 частку будинку 20 по вул. Гайдара в м. Маріуполі з відповідною частиною господарських будівель та споруд, та Ѕ частку земельної ділянки за адресою: м. Маріуполь, вул. Гайдара,20.

2. ОСОБА_2 приймає від ОСОБА_1 право власності на 1/5 частину будинку 20 по вул. Гайдара в м. Маріуполі з відповідною частиною господарських будівель та споруд, та Ѕ частку земельної ділянки за адресою: м. Маріуполь, вул. Гайдара,20.

3. У якості компенсації вартості 1/5 частки будинку 20 по вул. Гайдара в м. Маріуполі з відповідною частиною господарських будівель та споруд, та Ѕ частку земельної ділянки за адресою: м. Маріуполь, вул. Гайдара,20, ОСОБА_2 сплачує ОСОБА_1 у день підписання мирової угоди 52 000 (пятдесят дві тисячі) грн., що за курсом НБУ відповідає 6 500 доларів США.

4. ОСОБА_1 відмовляється від позову про визнання права власності на Ѕ частку земельної ділянки за адресою: м. Маріуполь, вул. Гайдара,20. ОСОБА_2 відмовляється від позову про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності.

Відповідно до ст. 175 Цивільного процесуального Кодексу України (далі за текстом ЦПК України) мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета позову.

В судовому засіданні сторони підтримали мирову угоду.

Також п. 4 ч. 1 ст. 205 ЦПК України встановлено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона визнана судом.

Згідно із ч. 3 ст. 206 ЦПК в разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

З урахуванням того, що мирова угода відповідає вимогам діючого законодавства, ґрунтується на матеріалах справи стосується прав та обовязків сторін в межах предявленого позивачкою позову, не порушує прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб, враховуючи, що сторонам відомі правові наслідки закриття провадження у справі у звязку з укладенням мирової угоди, про що зазначено в її тексті, суд вважає за можливе представлену мирову угоду визнати, а провадження по справі закрити.

Керуючись ст.ст. 3, 4,10, 11, 60, 31, 130, 175, 205, 206, 208-210, 212, 294 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати мирову угоду укладену ОСОБА_1, ОСОБА_2, Маріупольською міською радою, ОСОБА_3, Управлінням Держкомзему в м. Маріуполі наступного змісту:

1. ОСОБА_2 визнає позовні вимоги ОСОБА_1 та визнає за нею право власності на спадкове майно у вигляді Ѕ частки земельної ділянки за адресою: м. Маріуполь, вул. Гайдара,20.

2. ОСОБА_1 з метою врегулювання спору відмовляється на користь ОСОБА_2 від права власності на: 1/5 частину будинку 20 по вул. Гайдара в м. Маріуполі з відповідною частиною господарських будівель та споруд, та Ѕ частку земельної ділянки за адресою: м. Маріуполь, вул. Гайдара,20.

2. ОСОБА_2 приймає від ОСОБА_1 право власності на 1/5 частину будинку 20 по вул. Гайдара в м. Маріуполі з відповідною частиною господарських будівель та споруд, та Ѕ частку земельної ділянки за адресою: м. Маріуполь, вул. Гайдара,20.

3. У якості компенсації вартості 1/5 частини будинку 20 по вул. Гайдара в м. Маріуполі з відповідною частиною господарських будівель та споруд, та Ѕ частку земельної ділянки за адресою: м. Маріуполь, вул. Гайдара,20, ОСОБА_2 сплачує ОСОБА_1 у день підписання мирової угоди 52 000 (пятдесят дві тисячі) грн., що за курсом НБУ відповідає 6 500 доларів США.

4. ОСОБА_1 відмовляється від позову про визнання права власності на Ѕ частку земельної ділянки за адресою: м. Маріуполь, вул. Гайдара,20. ОСОБА_2 відмовляється від позову про припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності.

Наслідки закриття провадження по справі у зв'язку з визнанням мирової угоди судом, передбачені ст. 206 ЦПК України, відповідно до якої у випадку закриття провадження по справі повторне звернення до суду по спору між тими ж сторонами, про той же предмет і по тих же підставах не допускається, сторонам зрозумілі.

У зв'язку із прийняттям мирової угоди провадження у справі закрити.

Ухвалу суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. Особи, які брали участі у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судової ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя О.Л. Соловйов