Справа № 221/3084/2012 Провадження № 22-ц/0290/3119/2012Головуючий в суді першої інстанції:ОСОБА_1
Категорія: 30Доповідач: Матківська М. В.

У Х В А Л А

Апеляційного суду Вінницької області

від 03 грудня 2012 року

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Матківської М.В.

Суддів: Марчук В.С., Шемети Т.М.

При секретарі: Маняк О.П.

За участю: позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3 і її представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Староміського районного суду м. Вінниці від 21 вересня 2012 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, -

В с т а н о в и л а:

В травні 2012 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди в сумі 20 000 грн., що завдана йому бездіяльністю відповідача з приводу виконання рішення Староміського районного суду м. Вінниці від 27 червня 2008 року, починаючи з 2011 року.

Рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 21 вересня 2012 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить рішення скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов та стягнути із відповідача судові витрати.

Зазначив, що рішення суду вважає незаконним через невідповідність висновків суду обставинам справи; суд неправильно визначив час коли йому було заподіяно моральної шкоди, підстави її завдання та причинний звязок між ними, що потягнуло за собою подальші неправильні висновки.

В судовому засіданні позивач підтримав свою апеляційну скаргу, просить її задовольнити.

Відповідач і її представник заперечили апеляційну скаргу, просять її відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 27 червня 2008 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 борг за договором позики в розмірі 36 565,15 грн., з яких: 17 666,50 грн. сума позики, 15 966,70 грн. проценти за користування позикою, 2 931,50 грн. сума втрат від інфляції, також стягнуто 700 грн. у відшкодування моральної шкоди і судові витрати 395,65 грн. (а. с. 5-6).

15 липня 2011 року державним виконавцем Староміського відділу державної виконавчої служби Вінницького міського управління юстиції відкрито виконавче провадження з примусового виконання вищевказаного рішення суду про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 37 660,80 грн. (а. с. 10).

Із відповіді Староміського відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції від 22 травня 2012 року вбачається, що ОСОБА_3 за період з січня 2009 року по листопад 2010 року добровільно сплачувала на користь ОСОБА_2 частину боргу в загальній сумі 12 400 грн. (а. с. 11).

Щодо решти суми заборгованості державним виконавцем визначено порядок примусового виконання рішення суду шляхом щомісячного відрахування 20% пенсії за віком з ОСОБА_3 Як вбачається із відомості про відрахування за період з січня 2012 року по травень 2012 року включно з пенсії було відраховано 899,95 грн. (а. с. 35).

Також судом першої інстанції встановлено, що позивач отримує через відділ ДВС кошти на погашення заборгованості, в тому числі за вересень 2012 року близько 500 грн. Дана обставина визнана позивачем в судовому засіданні.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги та апеляційну скаргу, позивач зазначив, що моральна шкода йому причинена бездіяльністю відповідача, а саме невиконанням нею протягом 2011 року рішення Староміського районного суду м. Вінниці від 27 червня 2008 року, яким на його користь стягнуто з відповідача заборгованість за договором позики в сумі 36 565 грн. та моральну шкоду в сумі 700 грн. Зазначив, що моральна шкода полягає у моральних переживаннях, зумовлених бездіяльністю відповідача саме в той час, коли у нього стався інфаркт, йому необхідні були кошти на лікування, які відповідач йому не повертала; на даний час йому потрібні кошти для продовження необхідного лікування, однак борг відповідачем не погашений і він не може скористатися своїми коштами.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження».

Згідно зі ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав (ч. 1). Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (ч. 2). Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (ч. 3). Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування (ч. 4). Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 5).

Моральну шкоду розуміють як втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Згідно розяснень, наданих у п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»від 31 березня 1995 року № 4, при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обовязковому зясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Цивільним законодавством не передбачено відшкодування особі моральної шкоди, завданої їй в звязку з невиконанням судового рішення.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, тому не підлягає до скасування, а апеляційна скарга не підлягає до задоволення, оскільки її доводи є необґрунтованими і спростовуються вищенаведеним.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Староміського районного суду м. Вінниці від 21 вересня 2012 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: /підпис/

Судді: /підписи/

Копія вірна: