Справа № 2607/6977/12
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

01 червня 2012 року суддя Подільського районного суду м.Києва Гребенюк В. В. , розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна», про визнання права забудовника та права власності, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом.

Згідно із п. п. 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

У порушення зазначених вимог закону у позовній заяві не викладені обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача та не зазначені докази, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування, зокрема, позивачем не обґрунтовано з посиланням на належні та допустимі докази порушення прав позивача діями відповідача.

Позивачем в позовній заяві ставиться вимога про визнання права власності, при цьому в позовній заяві позивач зазначає що будівництво будинку здійснювалось відповідно до положень чинного законодавства, а тому не може вважатись самочинним будівництвом, при цьому посилається на п. п. 7, 8 ППВСУ № 7 від 30.05.2008 року, один з яких передбачає перехід права власності на будівельні матеріали до спадкоємця, а інший перехід прав забудовника до завершення будівництва до складу спадщини. Однак, в позовній заяві прямо зазначено, що будівництво житлового будинку завершено, а відповідно до положень п. 6 Постанови Пленуму Вищого спецiалiзованого суду України з розгляду цивiльних i кримiнальних справ № 6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. Права спадкоємців щодо самочинно збудованого майна визначаються судом відповідно до положень статті 1218 ЦК та з урахуванням розяснень, наданих у пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування». Це майно не є обєктом права власності, воно не може бути предметом поділу та встановлення порядку користування в судовому порядку; на нього не може бути звернено стягнення за виконавчими документами, у тому числі продаж його з прилюдних торгів. Вимоги особи, яка самочинно збудувала нерухоме майно, або заінтересованої особи, що не повязані з правом власності на ці будівлі, зокрема, про визнання права на матеріали, одержані при їх знесенні, підлягають розгляду судами на загальних підставах.

Згідно п. 10 даної Постанови позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на чужій земельній ділянці може бути предявлено до органу державної влади або органу місцевого самоврядування та власника (користувача) земельної ділянки у випадку забудови на земельній ділянці, яка належить до державної чи комунальної власності або фізичній чи юридичній особі. У разі предявлення позову про визнання права власності на самочинно збудований обєкт нерухомості до неналежного відповідача (наприклад, до бюро технічної інвентаризації чи лише до певної фізичної особи) суд залежно від предмета позову та обставин справи у порядку, передбаченому частиною першою статті 33 ЦПК, має вирішити питання про його заміну на належного відповідача або із власної ініціативи у порядку, передбаченому частиною другою статті 35 ЦПК України, залучає відповідний державний орган чи орган місцевого самоврядування як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову, також відповідно до частини третьої статті 45 ЦПК України залучає до участі у справі відповідну інспекцію державного архітектурно-будівельного контролю для надання висновків на виконання її повноважень.

Крім того, положення чинного законодавства не передбачають обраних позивачем способу захисту порушених прав зазначеного в п. 3 прохальної частини позовної заяви.

Частиною 1 ст. 121 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 119, 120, 121 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Київської міської ради, третя особа КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна», про визнання права забудовника та права власності - залишити без руху.

Надати строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання ухвали.

Розяснити, що у разі не усунення недоліків у встановлений в ухвалі строк, позовна заява буде визнана неподаною та повернута.

Копію цієї ухвали направити позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_2