Справа № 2/206/604/2012 Провадження № 22-ц/0290/653/2012Головуючий в суді першої інстанції:ОСОБА_1
Категорія: 46 Доповідач: Стадник І. М.

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2012 року місто Вінниця

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого, судді Стадника І.М.,

Суддів: Войтко Ю.Б., Голоти Л.О.,

при секретарі Яблонській І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 на рішення Замостянського районного суду м. Вінниці в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звільнення від обовязку утримувати доньку, -

встановила:

ОСОБА_2 звернувся в районний суд з позовом до ОСОБА_3 про звільнення від обовязку утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання.

В обґрунтування позову посилався на те, що відповідно до рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 22 грудня 2010 року з нього на користь ОСОБА_3 стягуються аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на період навчання останньої у вищому навчальному закладі в розмірі 1/8 частини всіх доходів щомісячно, починаючи з 10 грудня 2010 року по день закінчення навчання, а саме до 30 жовтня 2013 року.

Після винесення судом рішення виникли обставини, які на думку позивача є підставою для його звільнення від обовязку утримувати доньку.

Так, дочка навчається на заочній формі навчання і має можливість працювати і забезпечувати себе. В жовтні 2011 року вона вийшла заміж та має знаходитися на утриманні чоловіка. Крім того, допомогу доньці має можливість надавати її мати відповідач по справі ОСОБА_3 Він же у звязку з хворобою не має змоги надавати повнолітній дочці матеріальну допомогу, так як більшу частину отримуваних коштів витрачає на ліки.

Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 25 січня 2012 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись із зазначеним рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити його позов до ОСОБА_3 про звільнення від обовязку утримувати доньку.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 і його представник адвокат ОСОБА_5 апеляційну скаргу підтримали на умовах, викладених у ній і просили задовольнити. Відповідач ОСОБА_3 проти вимог апеляційної скарги заперечує. Пояснила, що не лише позивач, але і їх донька має проблеми зі здоровям. Донька не забезпечена житлом, проживає разом з чоловіком з нею. Вона в свою чергу має обмежені можливості сама утримувати доньку, так як працює медсестрою та отримує невелику заробітну плату.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі та зявилися в судове засіданні, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляції та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно з ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Так, відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції прийшов до висновку, що єдиною підставою для звільнення батька чи матері дитини від обовязку сплачувати аліменти на її утримання є встановлене ст. 188 СК України правило, відповідно до якого батьки можуть бути звільнені від обовязку утримувати дитину, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби. При цьому дитина повинна мати такий високий матеріальний рівень доходів за рахунок власних коштів, який повністю забезпечує її життєві потреби.

Проте з таким висновком суду не можна погодитись.

Правовідносини, що виникли між сторонами, врегульовані ст. 199 СК України, згідно з якою якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Отже обовязок утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Сукупність цих фактів утворює юридичний склад, необхідний і достатній для виникнення зазначеного аліментного зобовязання. У разі відсутності хоча б одного з наведених вище фактів аліментне зобовязання, повязане з утриманням батьками своїх повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання, не виникає.

Разом з тим, якщо після винесення судом рішення про стягнення аліментів на утримання доньки, яка продовжує навчання, істотно змінилися фактичні обставини, та відпала законодавчо визначена підстава для виникнення аліментного зобовязання, таке зобовязання має бути припинене за рішенням суду.

Судом встановлено, що донька позивача - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, є повнолітньою, але не досягла 23 років і продовжує навчання в Київському державному інституті декоративно-прикладного мистецтва і дизайну ім. Михайла Бойчука. Термін навчання з 01.09.2009 року до 30.10.2013 року.

Навчання доньки в такому випадку має бути її основним заняттям. Водночас ОСОБА_4 навчається на заочній формі, а тому має можливість працювати та заробляти собі на життя. В період з 26 жовтня 2010 року по 21 жовтня 2011 року вона перебувала на обліку як безробітна в Лівобережному міжрайонному центрі зайнятості, отримала допомогу по безробіттю в сумі 4083,81 грн. та знята з обліку у звязку з порушенням законодавства про занятість щодо сприяння своєму працевлаштуванню.

Крім того, 9 жовтня 2011 року ОСОБА_4 створила власну сімю - зареєструвала шлюб з ОСОБА_6, в якого на підставі ст. 75 СК України виник обовязок матеріально підтримувати її. Чоловік ОСОБА_7 працює та має можливість утримувати її, що підтверджується довідкою про його заробіток.

Водночас ОСОБА_2 починаючи з 2008 року хворіє сечокамяною хворобою обох нирок, хронічним вторинним пієлонефритом. Проходив лікування у Військово-медичному клінічному центрі Центрального регіону м. Вінниці та у Головному ВКГ м. Києва і потребує постійного лікування за власні кошти.

Згідно з рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 22 грудня 2010 року він вже сплачує аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання іншої дочки ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Таким чином, у звязку із змінами в сімейному стані та можливістю самостійно заробляти собі на життя, а також отримувати матеріальну підтримку з боку чоловіка, повнолітню доньку ОСОБА_2 ОСОБА_7 не можна вважати такою, що потребує матеріальної допомоги від батька. Водночас ОСОБА_2 у звязку з хворобою та сплатою аліментів на утримання іншої неповнолітньої дитини, не має змоги надавати матеріальну допомогу ще й повнолітній доньці.

Зазначене є підставою для припинення аліментного зобовязання, повязаного з утриманням батьком своєї повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, так як відпали умови для цього, що передбачені ст. 199 СК України.

Згідно з п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, є підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Керуючись ст. 304, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 25 січня 2012 року скасувати та постановити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про звільнення від обовязку утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання, задовольнити.

Звільнити ОСОБА_2 від обовязку сплачувати аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_9
Судді: (підпис) (підпис)ОСОБА_10 ОСОБА_11

«З оригіналом вірно»

Суддя апеляційного суду Стадник І.М.