У Х В А Л А

"28" грудня 2012 р. cуддя Білоцерківського міськрайонного суду Ярмола О. Я. розглянувши заяву комунального підприємства Білоцерківської міської ради житлово-експлуатаційна контора №1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги за утримання будинку і прибудинкової території,-

В С Т А Н О В И В:

Комунальне підприємство Білоцерківської міської ради житлово-експлуатаційна контора №1 звернулось до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1заборгованості за надані послуги за утримання будинку і прибудинкової території в сумі 2458(дві тисячі чотириста п»ятдесят вісім)гривень 10 коп. та 107 (сто сім) грн. 30 коп. сплаченого судового збору.

За вказаним видом вимог відповідно до ст. 96 ЦПК України може бути виданий судовий наказ.

Згідно п.2 ч.3 ст. 100 ЦПК України, суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу у разі, якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Відповідно до розяснень в п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.12.2011 року за № 14 "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження", наявність спору про право, яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність субєктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення субєктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають враховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обовязок перед заявником; із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (ч.3 ст. 267 ЦК).

Відповідно до ч.1 ст.257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Як вбачається з позовної заяви та наданих матеріалів,а саме з довідки по оборотах особового рахунку, період заборгованості за оплату наданих послуг починається з 2006року.

Заяву подано до суду 25.12.2012 року, тобто, вбачається пропуск заявником позовної давності.

Одночасно з цим,в позовній заяві зазначено,що договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій між заявником та боржником був укладений 25 жовтня 2010року.

Таким чином незрозуміло,чому борг за користування наданими послугами боржникові нараховувався ще до укладення договору. Коли законодавство чітко зазначає,що відносини між сторонами по справі повинні здійснюватись виключно на договірних засадах.

Таким чином, з врахуванням наведеного, приходжу до висновку, що в даному випадку наявний спір про право, що згідно п.2 ч.3 ст. 100 ЦПК України є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Керуючись ст.ст. 95, 96, 99, п.2 ч.3 ст. 100, 101, 293-294 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Відмовити у прийнятті заяви комунального підприємства Білоцерківської міської ради житлово-експлуатаційна контора №1 про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надані послуги за утримання будинку і прибудинкової території.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_2