Справа № 2-8806/2011
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 січня 2012 року
Жовтневий
районний суд м. Дніпропетровська

У складі:           головуючого судді
–Башмакова Є.А.,

при секретарі
–Куляба Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
товариства з обмеженою
відповідальністю «Оптімус»про
стягнення заборгованості по
заробітній платі, -

В С Т А Н О В И В:

11 липня 2011 року позивач звернулася до
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська з позовом
дотовариства з обмеженою
відповідальністю «Оптімус»про
стягнення заборгованості по
заробітній платі.

Позивач у своїй заяві та в судовому
засіданні, в обґрунтування позовних
вимог з урахуванням останніх уточнень
посилалася на наступне.

З вересня 2002 року позивач працювала на
підприємстві ТОВ
«Оптімус»бухгалтером, з грудня 2007 року
була переведена на посаду в.о.
заступника головного бухгалтера, а з
березня 2010 року переведена на посаду
юриста. 31.12.2010 року позивач звільнилася
з ТОВ «Оптімус»за угодою сторін, в
порядку п.1 ч.1 ст. 36 КзПП України. 04.01.2011
року позивач передала до бухгалтерії
відповідача листок непрацездатності
за період з 27.12.2011 року по 31.12.2011 року.
05.01.2011 року позивач звернулася до
відповідача для отримання трудової
книжки та сум виплат, що належать їй при
звільненні. Проте позивачу було надало
відповідачем лише трудову книжку, у
виплаті належних позивачу сум при
звільненні відповідачем було
відмовлено. 20.01.2011 року на зарплатну
картку позивача надійшло тільки 49,37
грн. Позивач посилалася на те, що в
телефонному режимі її повідомили про
те, що премія, яка була нарахована і
виплачена у жовтні та листопаді 2010 року
виплачена помилково, тому у грудні 2010
року на надлишково сплачені суми
відповідачем було зроблено сторно. На
даний час відповідач з позивачем
повний розрахунок при звільненні так і
не провів, тому позивач з урахуванням
останніх уточнень просила суд визнати
дії відповідача незаконними, у частині
зменшення у грудні 2010 року заробітної
плати за жовтень та листопад 2010 року,
стягнути з відповідача на її користь
заборгованість по заробітній платі в
розмірі 1 655,69 грн., а також стягнути з
відповідача на користь позивача
середній заробіток за затримку
розрахунку при звільненні у розмірі 84
076 грн. 08 коп.

У судове засідання з’явилася позивач,
заявлені позовні вимоги підтримала та
наполягала на їх задоволенні у повному
обсязі.

У судове засідання з’явився також
представник відповідача, проти
задоволення позовних вимог
заперечував, просив відкласти розгляд
справи в зв’язку з тим, що позивач
надала суду уточнену позовну заяву.
Проте судом було відмовлено в
задоволенні вказаного клопотання,
оскільки фактично позивач уточнила
свої вимоги, шляхом перерахунку сум
належних їй при звільненні з
урахуванням часу розгляду справи,
вихідні дані –дані Пенсійного фонду
України при здійсненні розрахунків
позивачем не змінювались.

Під час розгляду справи суд звернув
увагу на те, що представник відповідача
в судовому засіданні намагався
будь-яким чином затягнути розгляд
справи та зловживав своїми
процесуальними правами.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали даної цивільної
справи, суд приходить до наступного
висновку з таких підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з вересня
2002 року працювала у ТОВ
«Оптімус»бухгалтером, згодом 01.03.2010
року переведена на посаду юриста та
31.12.2010 року звільнена з посади юрист за
згодою сторін на підставі ч.1 п.1 ст. 36
КзПП України відповідно до наказу
№367Кзв-10 від 31.12.2010 року, про що свідчить
копія трудової книжки позивача, наявна
в матеріалах справи.

Судом також встановлено, що відповідач
всупереч вимогам законодавства
своєчасно не провів повний розрахунок
з позивачем.

Так, відповідно до ст. 47 КзПП України
власник або уповноважений ним орган
зобов'язаний в день звільнення видати
працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, зазначені в статті
116 КзПП України.

Відповідно до ст. 116 КзПП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від
підприємства, установи, організації,
провадиться в день звільнення. Якщо
працівник в день звільнення не
працював, то зазначені суми мають
бути виплачені не пізніше наступного
дня після пред'явлення звільненим
працівником вимоги про розрахунок. Про
нараховані суми, належні працівникові
при звільненні, власник або
уповноважений ним орган повинен
письмово повідомити працівника перед
виплатою зазначених сум.

Відповідно до наданих позивачем копій
звітів відповідача до Пенсійного фонду
України, які наявні в матеріалах
справи, за жовтень 2010 року позивачу
було дійсно нараховано заробітну плату
в розмірі 6 847 грн., за листопад 2010 року
–6847 грн. та за грудень 2010 року у сумі 7 804
грн.

У звіті відповідача до Пенсійного
фонду України за 2010 рік відображено
сторнування заробітної плати за
жовтень та листопад 2010 року у розмірі 2
197 грн. за кожний місяць.

Суд приходить до висновку, що вказане
зменшення заробітної плати за жовтень
2010 року та листопад 2010 року суперечить
положенням ст. 22 Закону України «Про
оплату праці».

Відповідно дост. 22 Закону України «Про
оплату праці»суб'єкти організації
оплати праці не мають права в
односторонньому порядку приймати
рішення з питань оплати праці, що
погіршують умови, встановлені
законодавством, угодами і
колективними договорами.

Крім того, відповідно до ст. 103 КзПП
України про нові або зміну діючих умов
оплати праці в бік погіршення власник
або уповноважений ним орган повинен
повідомити працівника не пізніш як за
два місяці до їх запровадження або
зміни.

Судом встановлено, що відповідно до
розрахунків позивача заробітна плата
за грудень 2010 року складає 8 361,18 грн., з
яких посадовий оклад за 3 дн. –379, 83 грн.,
учбова відпустка за 20 календарних днів
–3 365, 60 грн., компенсація за
невикористану відпустку 20 к.дн. –3 365, 60
грн., лікарняні –1 250,15 грн.

Виходячи з того, що сума утриманих
податків –1 510,03 грн., позивачу було
сплачено аванс 10.12.2010 року у розмірі
2760,00 грн., 20.01.2011 року на картку позивача
перераховано 49,37 грн. та згодом
виплачено відповідачем позивачу 2 386,09
грн. до виплати на 25.01.2012 року
залишилося 1 655, 69 грн.

Відповідно до ст.117 КзПП України у разі
невиплати з вини власника або
уповноваженого ним органу належних
звільненому працівникові сум у строки,
зазначені в статті 116 цього Кодексу, при
відсутності спору про їх розмір
підприємство, установа, організація
повинні виплатити працівникові його
середній заробіток за весь час
затримки по день фактичного
розрахунку.

Судом встановлено, що позивач
звернулася до відповідача з вимогою
про розрахунок 05.01.2011 року, відповідно
до ст.116 КзПП України початком періоду
затримки є 06.01.2012 року.

Відповідно до абз.3 п.2 Порядку
обчислення заробітної плати,
затвердженого Постановою КМУ №100 від
08.02.1995 року збереження середньоїз
аробітної плати і середньомісячна
заробітна плата обчислюється виходячи
з виплат за останні 2 календарні
місяці роботи, що передують події, з
якою пов'язана відповідна виплата.
Працівникам, які пропрацювали на
підприємстві, в установі, організації
менше двох календарних місяців,
середня заробітна плата обчислюється
виходячи з виплат за фактично
відпрацьований час.

Відповідно до п.8 Порядку обчислення
заробітної плати, затвердженого
Постановою КМУ №100 від 08.02.1995 року
нарахування виплат, що обчислюються із
середньої заробітної плати за останні
два місяці роботи, провадяться шляхом
множення середньоденного (годинного)
заробітку на число робочих днів/годин,
а у випадках, передбачених чиним
законодавством, календарних днів, які
мають бути оплачені за середнім
заробітком. Середньоденна (годинна)
заробітна плата визначається діленням
заробітної плати за фактично
відпрацьовані протягом двох місяців
робочі (календарні) дні на число
відпрацьованих робочих днів(годин), а
у випадках, передбачених чиним
законодавством, - на число календарних
днів за цей період.

Відповідно до наданого позивачем
розрахунку середній заробіток
позивача за день складає 318,47 грн.

Таким чином, за період з 06.01.2012 року по
дату ухвалення рішення у справі –25.01.2012
року, виходячи з кількості робочих днів
у зазначений період –264, сума за час
затримки розрахунку складає 84 076,08 грн.

Оцінюючи наявні в
матеріалах справи та досліджені у
судовому засіданні докази у їх
сукупності, зважаючи на той факт, що на
даний час відповідач так і не провів
розрахунку з позивачем при звільненні,
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги є обгрунтованими та підлягають
задоволенню.

На підставі викладеного, та
керуючись ст.ст.36, 47, 116, 117 КзППУкраїни,
ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України суд,
-

В И Р І Ш И В :

Визнати дії товариства з
обмеженою відповідальністю
«Оптімус»незаконними, у частині
зменшення у грудні 2010 року заробітної
плати за жовтень та листопад 2010 року.

Стягнути з товариства з
обмеженою відповідальністю «Оптімус»
на користь ОСОБА_1 заборгованість по
заробітній платі за грудень 2010 року в
розмірі 1 655,69 (одна тисяча шістсот
п’ятдесят п’ять ) грн. 69 коп.

Стягнути з товариства з
обмеженою відповідальністю «Оптімус»
на користь ОСОБА_1 середній заробіток
за затримку розрахунку при звільненні
за період з 06.01.2011 року по 25.01.2012 року у
розмірі 84 076 (вісімдесят чотири тисячі
сімдесят шість) грн. 08 коп.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подання
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня проголошення рішення.

Суддя

Є.А.
Башмаков