АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Справа № 2-2982/2011 Головуючий в суді першої
Провадження № 22-ц/491/947/12 інстанції ОСОБА_1
Категорія 27 (1) Доповідач Савіна Г.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2012 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Савіної Г.О.,

суддів Барильської А.П., Грищенко Н.М.,

при секретарі Бондаренко І.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 08 грудня 2011 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та Кредит до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним зобов'язанням, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2011 року Публічне акціонерне товариство Банк Фінанси та Кредит (далі ПАТ Банк Фінанси та Кредит) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним зобов'язанням. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що надав відповідачеві кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії з розміром ліміту овердрафту 25000 грн. зі сплатою 21% річних строком до 30.07.2010 року, для чого видав платіжну картку з грошовими коштами, а відповідач зобов'язався своєчасно та в повному обсязі повернути кредитні кошти, а також сплачувати проценти. Внаслідок невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань утворилась заборгованість, яка станом на 21 липня 2011 року становить 199175 грн. 74 коп., з яких 45218 грн. 76 коп. заборгованість по кредиту та 153956 грн. 98 коп. пеня за несвоєчасне погашення несанкціонованого овердрафту. Відповідно до умов укладеного договору відповідачу були направлені вимоги про погашення заборгованості, однак відповідач залишив їх поза увагою та в добровільному порядку погашати заборгованість не бажає. Тому просив суд стягнути з ОСОБА_3 заборгованість завдану порушенням зобов'язання у розмірі 199175 грн. 74 коп., та судові витрати по справі.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 08 грудня 2011 року позовні вимоги ПАТ Банк Фінанси та Кредит задоволені частково, стягнуто на його користь з ОСОБА_3 90437 грн 52 коп. в рахунок погашення заборгованості за кредитними зобов'язаннями та судові витрати в розмірі 1024 грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про стягнення з нього на користь позивача 19823 грн. та відмову в задоволенні решти позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на його думку, суд дійшов помилкового висновку щодо доведеності позивачем позовних вимог, залишив поза увагою, що позивачем не надано доказів на підтвердження фінансового обгрунтування розрахунку пені, а також не обгрунтував у своєму рішенні стягнутий з нього розмір пені.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09 липня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_3 укладений Договір про відкриття карткового ра хунку, надання і використання платіжної картки №008-Р/003297, а 14.07.2008 року - Договір про відкриття кредитної лінії в формі овердрафту №121-0-2008 від 14.07.2008 року, згідно яких відповідачеві було надано кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії з розміром ліміту овердрафту 25000 грн. зі сплатою 21% річних строком до 30.07.2010 року та надано кредитних коштів в сумі 19823 грн. 25 коп., а відповідач зобов'язався повернути кредитні кошти та сплачувати відсотки на умовах, визначених у договорі.

У зв'язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов'язань утворився борг, який станом на 21 липня 2011 року становить 199175 грн. 74 коп., з яких заборгованість по кредиту - 19823 грн. 25 коп., нарахована комісія - 316 грн. 50 коп., нараховані відсотки в розмірі 25748 грн. 01 коп. з вирахуванням сплачених відповідачем 669 грн., та пені в розмірі 153956 грн.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову та стягуючи з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 90437 грн. 52 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 19823 грн. 25 коп., нарахованої комісії в розмірі 316 грн. 50 коп., нарахованих відсотків в розмірі 25748 грн 01 коп. та пені за порушення зобов'язання в сумі 45218 грн. 76 коп., суд першої інстанції виходив з того, що саме таке співвідношення предявлених до стягнення санкцій і наслідків порушення зобовязання буде співмірним.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 527 ЦК України встановлено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги.

Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Згідно п. 7.1 договору № 121-0-2008 про відкриття кредитної лінії у формі овердрафту від 14.07.2008 року сторони погодили, що за прострочення повернення кредитних ресурсів та/або сплати відсотків, позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожен день прострочки. Зазначена пеня сплачується у випадку порушення позичальником строків платежів, передбачених п. 3.2, 4.3, 4.4 договору, а також будь-яких інших строків платежів, передбачених цим договором. Сплата пені не звільняє позичальника від зобовязання сплатити проценти за весь час фактичного користування кредитними ресурсами.

Частиною 1 ст. 623 ЦК України передбачено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Поняття неустойки надане в ч.1 ст. 549 ЦК України, відповідно до якої неустойкою (штрафом, пенею) - є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Згідно зі ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. При цьому, закон дозволяє сторонам домовитись про зміну розміру неустойки у бік її зменшення або збільшення, крім випадків, передбачених законом.

Частина 3 цієї ж статті надає суду право у випадку виникнення спору з приводу розміру штрафних санкцій (неустойки), оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір в тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через неспівмірність з розміром основного зобовязання.

Встановивши, що сума основного боргу складає 19823 грн. 25 коп., тоді як пеня нарахована позивачем в розмірі 153956 грн., що вказує на неспівмірність співвідношення предявлених до стягнення санкцій і наслідків порушення зобовязання, суд першої інстанції, використовуючи своє право, обґрунтовано зменшив розмір пені, яка підлягає стягненню до 45218 грн. 76 коп., тобто до розміру заподіяних невиконанням відповідачем зобовязання збитків.

Доводи відповідача щодо необґрунтованості стягнутого розміру пені та неможливості перевірити чи стягнута ця сума в межах річного строку є безпідставними, оскільки ухвалюючи рішення суд першої інстанції вирішив спір на підставі ч.3 ст. 551 ЦК України.

Інші доводи відповідача колегія суддів до уваги не сприймає, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів та незгоди з висновками суду по їх оцінці і відповідно до ч.1 ст.57 ЦПК України юридичного значення для вирішення справи не мають.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального законодавства, у звязку з чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

В іншій частині рішення суду першої інстанції не оскаржено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 08 грудня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Складання повної ухвали відкладено до 24 квітня 2012 року.

Головуючий :

Судді: