Справа № 1004/725/12 Провадження № 2-о/1004/23/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2012 року Богуславський районний суд Київської області в складі: головуючого судді Корбута В.М., при секретарі Олійник Л.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства, за участю зацікавлених осіб: ОСОБА_2, ОСОБА_3, Органу опіки та піклування Богуславської РДА Київської області та Управління Пенсійного фонду України в Богуславському районі Київської області,

В С Т А Н О В И В:

В квітні 2012 року заявниця ОСОБА_4 звернувшись до суду із заявою, просить встановити факт батьківства ОСОБА_5 відносно її сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов'язати відділ РАГС Богуславського РУЮ Київської області внести зміни до актового запису № 4 від 23.12.2002 року про народження дитини ОСОБА_6, записавши батьком ОСОБА_5.

В обґрунтування своєї заяви заявниця посилається на те, що в період з 25.02.1989 року по 23.09.2003 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7. В 2000 році ОСОБА_7 було засуджено Богуславським районним судом за вчинення крадіжки та призначено покарання у виді позбавлення волі. Після цього, вона не бачилась з ОСОБА_7 Рішенням Богуславського районного суду від 16.05.2003 року ОСОБА_7 визнано безвісті відсутнім з 01.01.2001 року. Коли її чоловік ОСОБА_7 перебував у місцях позбавлення волі, вона разом з ОСОБА_8 з вересня 2001 року розпочали періодично ( прийшов, пішов) спільно проживати, як чоловік та жінка у будинку, що належить її батькам. ІНФОРМАЦІЯ_1 року вона народила сина - ОСОБА_6, якого було зареєстровано 23.12.2002 року відповідальним працівником виконавчого комітету Біївецької сільської ради та помилково записано в Книзі записів громадянського стану про народжених прізвище сина «ОСОБА_6», тобто по чоловікові, з яким вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, що є не дійсним, не дивлячись на те, що вони повідомили у сільській раді, про те, що біологічним батьком є ОСОБА_8

З грудня 2008 року по день смерті, ОСОБА_8 постійно проживав разом з нею єдиною сім'єю, вони виховували сина ОСОБА_6 у будинку, що належав її батькам. ОСОБА_8 визнав себе батьком їх дитини. У спілкуванні між собою син називав ОСОБА_8 своїм батьком. ОСОБА_8 працював і щомісячно надавав матеріальну допомогу та особисто утримував свого сина, особливо останні роки свого життя. Крім того, ОСОБА_8 мав твердий намір і обіцяв подати до органу реєстрації актів цивільного стану заяву про визнання себе батьком ОСОБА_6. По даному питанню ОСОБА_8 звертався до виконкому сільської ради з клопотанням про зміну прізвища у акті державної реєстрації про народження сина та здійснення запису його батьківства, що підтверджується актом комісії по вивченню житлово-побутових умов. Проте, ОСОБА_8 не встиг цього зробити, оскільки помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Встановлення факту батьківства їй необхідно для призначення пенсії в зв'язку з втратою годувальника.

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 свої вимоги підтримала та пояснила, що їй було відомо про те, що ОСОБА_8 перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, але не дивлячись на це він іноді ночував разом з нею. Перебуваючи вагітною вона на обліку у лікаря геніколога не перебувала. Народила дитину по місцю свого проживання, а не в лікарні. Чому так сталось пояснити не може. ОСОБА_8 дуже хотів усиновити ОСОБА_6 і казав про це неодноразово. Щоб це здійснити він ходив до адвоката за консультацією. Чому ОСОБА_8 перебуваючи на консультації у адвоката не задавав йому ніяких питань вона пояснити не може, можливо ОСОБА_8 боявся балакати. Коли ОСОБА_8 почав постійно проживати разом з нею у будинку її батьків, то його особисті речі та документи залишились по місцю проживання його дружини ОСОБА_2 Вона разом з ОСОБА_8 вели спільне господарство, оскільки він купив поросят та корову, але документів на їх придбання надати суду не може. Просила заяву задовольнити.

Представник заявниці ОСОБА_10 в судовому засіданні пояснив, що згідно рішення Богуславського районного суду Київської області від 10.12.2010 року встановлено факт батьківства ОСОБА_8 щодо сина заявниці ОСОБА_6, проте рішенням Апеляційного суду Київської області від 13.04.2011 року апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволена, а рішення Богуславського районного суду Київської області від 10.12.2010 року скасовано та ухвалено нове рішення, згідно якого у задоволенні заяви ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства відмовлено. Дане рішення Апеляційного суду Київської області не оскаржувалось і тому набуло законної сили. Проте, на даний час виникли нові обставини та з'явились інші докази щодо встановлення факту батьківства, тому заявниця правомірно вдруге звернулась до суду. Просив заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Зацікавлена особа ОСОБА_11 в судовому засіданні пояснила, що вона разом з ОСОБА_8 на протязі 25 років прожили у незареєстрованому шлюбі. У них народилось два сина. Перед тим, як старший син вирішив одружитись, вона та ОСОБА_8 також вирішили в 1998 році зареєструвати шлюб. Під час спільного проживання та перебування у шлюбі вони вели спільне господарство, у них був спільний бюджет, в їх сім'ї все було добре, ОСОБА_8 не міг проживати разом з ОСОБА_1, оскільки постійно проживав з нею до 2008 року. Коли по селу почали розповсюджуватись чутки про те, що у ОСОБА_8 є дитина від ОСОБА_1, вона запропонувала йому розірвати шлюб та перейти проживати до ОСОБА_1 Проте, ОСОБА_8 відмовився розривати з нею шлюбу, не бажав йти до ОСОБА_1 та не визнавав батьківство щодо дитини. ОСОБА_1 на протязі 2008 року неодноразово приходила до їх будинку, щоб ОСОБА_8 перейшов проживати до неї, але ОСОБА_8 не хотів цього і тому уникав зустрічі з ОСОБА_1 В зв'язку з тим, що дана ситуація їй набридла та для того, щоб мати спокій, вона настояла на тому, що б ОСОБА_8 забрав свої речі та перейшов проживати до ОСОБА_1

Зацікавлена особа ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що він повністю підтримує свою матір ОСОБА_11 і тому вважає, що заява ОСОБА_1 є безпідставною.

Представник зацікавленої особи ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснив, що рішенням Апеляційного суду Київської області від 13.04.2011 року вже встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_8 до народження дитини постійно спільно не проживали, не вели спільне господарство та не було доведено те, що ОСОБА_8 вважав себе батьком вказаної дитини. Дане рішення суду неоскаржувалось і набуло законної сили. Під час нового розгляду справи заявником ОСОБА_1 не надано нових достовірних та належних доказів про вищевказані спірні обставини, тому відсутні підстави для задоволення заяви.

Представник зацікавленої особи-Орган опіки та піклування Богуславської РДА Смоляр Ю.В. в судовому засіданні погодився з тим, що відсутні підстави для задоволення заяви ОСОБА_1 та наголосив на тому, що у неї відсутні докази на встановлення факту батьківства щодо ОСОБА_8 Якщо ОСОБА_1 реально бажала захистити майнові інтереси неповнолітнього сина, то їй необхідно було звернутись до суду із заявою про оголошення ОСОБА_7 померлим, який є батьком ОСОБА_6 згідно свідоцтва про народження і тоді вона могла би отримувати пенсію про втраті годувальника.

Зацікавлена особа-Управляння Пенсійного фонду України в Богуславському районі звернулась до суду із заявою про розгляд справи без їх представника.

За клопотання заявниці та її представника в судовому засіданні допитані в якості свідків:

ОСОБА_14 пояснив, що в період з квітня 1998 року по жовтень 2010 року він займав посаду секретаря Біївецької сільської ради та в.о. голови села Біївці. Після народження дитини у ОСОБА_1, остання зверталась до нього, щоб у свідоцтві про народження дитини було записано по-батькові «ОСОБА_6», але він їй відмовив, оскільки ОСОБА_1 на той час перебувала в шлюбі з ОСОБА_7. ОСОБА_8 ніколи до нього не звертався з питанням, які необхідно зібрати документи для того, щоб усиновити дитину, яка народилась у ОСОБА_1 З якою метою був складений акт обстеження матеріально - побутових умов від 24.07.2008 року, згідно якого вбачається, що ОСОБА_8 проживає разом зі своєю дружиною та сином, він не пам'ятає. По селу почали ходили чутки про те, що ОСОБА_8 має з ОСОБА_1 якісь відносини, але фактично ОСОБА_8 не проживав разом з нею і вони не вели спільне господарство, оскільки ОСОБА_8 до 2009 року постійно проживав разом зі своєю дружиною ОСОБА_11 Він ніколи не чув від ОСОБА_8, щоб останній визнавав дитину, яка народилась у ОСОБА_1 своїм сином. Також ніколи не чув, щоб малолітній ОСОБА_6 називав ОСОБА_8 своїм батьком. Якщо б, ОСОБА_8 мав намір та бажання усиновити дитину, яка народилась у ОСОБА_1, то у нього було достатньо часу це зробити.

ОСОБА_15 пояснив, що ОСОБА_1 є його кумою. З 01.07.2010 року він працює на посаді голови села Біївці. Раніше він працював разом з ОСОБА_8 в авто гаражі, він був водієм, а останній працював завідуючим авто гаражу. Приблизно з 2001 року мешканці села почали балакати про те, що між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 виникли відносини. Він не може напевно стверджувати про те, що між ними були відносини, оскільки ОСОБА_1 на той час перебувала в шлюбі, а ОСОБА_8 постійно проживав зі своєю дружиною ОСОБА_2 В зв'язку з тим, що ОСОБА_8 по характеру був людиною настрою та дуже скритним, тому останній ніколи і нікому не розповідав про відносини з ОСОБА_1, крім того ОСОБА_8 дуже нервував та сердився коли хтось жартома йому нагадував, або починав розмову про дитину, яка народилась у ОСОБА_1 ОСОБА_8 не виставляв могорич на роботі, коли народилась дитина у ОСОБА_1 Тому він не може стверджувати, що ОСОБА_8 є батьком ОСОБА_6. Йому достовірно відомо про те, що ОСОБА_8 не проживав з ОСОБА_1 та не вів з нею спільне господарство до грудня 2008 року. Тільки після грудня 2008 року ОСОБА_8 залишив свою дружину і перейшов проживати до ОСОБА_1

ОСОБА_16 пояснила, що з першою невісткою ОСОБА_2 у неї немає ніяких відносин, а з другою невісткою ОСОБА_1 у неї добрі відносини, оскільки останнім часом ОСОБА_1 їй допомагає. Її брат ОСОБА_8 проживав разом з сім'єю та одночасно зустрічався з ОСОБА_1 З якого часу її брат ОСОБА_8 почав зустрічатись із ОСОБА_1 їй не відомо. Коли ОСОБА_1 була вагітною і після того, як остання народила сина, вона неодноразово сварилась з братом та питала у нього, що він буде робити. ОСОБА_8 відповідав, що це його дитина і тому він піде жити до ОСОБА_1 Проте, ОСОБА_8 залишив свою дружину та перейшов проживати до ОСОБА_1 тільки в 2008 році. Чи вели вони спільне господарство їй невідомо. Чи давав брат, ОСОБА_1 гроші на утримання дитини вона також не знає. Також їй не відомо чи забирав ОСОБА_17 новороджену дитини з роддому. Вона вважає, що ОСОБА_6 є сином її брата, оскільки дитина дуже схожа на нього. Чому ОСОБА_8 не переписав дитину на себе щодо батьківства, пояснити не може.

ОСОБА_18 пояснила, що ОСОБА_8 та ОСОБА_1 почали зустрічатись з 1998 року. До народження і після народження дитини ОСОБА_8 постійно з ОСОБА_1 не проживав, а тільки навідувався, як часто він приходив до ОСОБА_1 їй не відомо. Також їй не відомо чи вели вони спільне господарство. ОСОБА_8 визнавав ОСОБА_6 своїм сином, але чому він не переоформив документи сказати не може. Коли ОСОБА_6 було приблизно 5 років, вона чула, як хлопчик називав ОСОБА_8 «татком». Проте, вона не може стверджувати, що ОСОБА_8 є батьком ОСОБА_6, але дитина дуже схожа на нього.

ОСОБА_19 пояснила, що вона два рази чула від ОСОБА_8, як він казав, що ОСОБА_6 є його сином. Чому ОСОБА_8 не усиновив дитину їй невідомо. ОСОБА_8 постійно з ОСОБА_1 не проживав, а тільки навідувався.

ОСОБА_20 пояснив, що він є батьком заявниці ОСОБА_1, яка звернулась до суду, для того, щоб їй платили гроші. В 2001 році дочка повідомила , що вона завагітніла. Чи перебувала вона обліку у лікарні йому невідомо. ОСОБА_8 дуже часто приходив до дочки. Коли дочка по місцю проживання народила дитину, то до них приїжджала міліція, але ОСОБА_8 на той час не було. Його дружина казала дочці ОСОБА_1, щоб вона гляділа дитину. Після народження дитини, дочку разом з онуком відвезли до лікарні. Забирав з лікарні дочку та онука ОСОБА_8, сторонніх осіб, тобто друзів, колег по роботі та сусідів не було. День народження онука не святкували. Під час вагітності дочки та після народження дитини ОСОБА_8 казав, що це його дитина. Після народження дитини ОСОБА_8 продовжував навідуватись до дочки. Коли онуку ОСОБА_6 виповнилось приблизно 5 років, тобто в 2007 або в 2008 році ОСОБА_8 перейшов до них та постійно проживав з дочкою. Вони завели господарство: троє свиней та корову. Коли ОСОБА_8 захворів, то ОСОБА_1 його доглядала. Чому ОСОБА_8 не переоформив документи щодо усиновлення сина йому не відомо.

ОСОБА_21 пояснив, що він є рідним братом заявниці ОСОБА_1 Йому відомо, що ОСОБА_8 почав зустрічатись з ОСОБА_1 з 1999 року. Про те, що ОСОБА_8 є батьком дитини, яка народилась у сестри, йому відомо від самого ОСОБА_8, який про це казав неодноразово, коли вони спільно відпочивали за столом. Сторонніх людей при цих розмовах не було. Перший раз ОСОБА_8 повідомив йому, що у останнього буде дитина, коли сестра була ще вагітною, а саме: за 6 місяців до народження дитини. Другий раз така розмова була після народження дитини в 2002 році. Коли народилась дитина, то ОСОБА_8 забрав її з лікарні і родичі святкували цей день. Чи були на даному святкуванні сусіди, друзі, та інші особи він не пам'ятає. Після народження дитини, коли він приїжджав у гості до батьків, а це було приблизно один раз на місць, то він завжди бачився з ОСОБА_8, який також перебував у будинку батьків. Він знав про те, що ОСОБА_8 був одружений з іншою жінкою. Де ночував ОСОБА_8, чи з дружиною, чи з його сестрою йому не відомо, оскільки за ним не слідкував. Приблизно за два роки до смерті ОСОБА_8 почав постійно проживати разом з ОСОБА_1 Після цього вони завели своє господарство: корову, птицю та свиней.

ОСОБА_22 пояснив, що він працює приватним адвокатом. 06.03.2008 року до нього на прийом прийшла ОСОБА_1 з питанням, які необхідно мати документи для того, щоб усиновити дитину, що підтверджується записом в журналі прийому громадян. Він надав ОСОБА_1 консультацію по вищевказаному питанню та написав на папері про перелік необхідних документів, які необхідно зібрати. Разом з ОСОБА_1 був якийсь чоловік. Чи мав цей чоловік якесь відношення до питання про усиновлення дитини йому не відомо.

ОСОБА_23 повідомила, що вона є кумою ОСОБА_1, яка принесла їй запит від адвоката адресований на її ім'я, про те, щоб була надана характеристика. Будучи депутатом Біївецької сільської ради по іншому виборчому округу, тобто не по місцю проживання ОСОБА_1, вона без проведення сходки виборців самостійно написала характеристику і пішла по сусідам ОСОБА_1 для того, щоб її підписати. Перед підписанням характеристики сусідами та родичами ОСОБА_1 вона зачитувала її текст та пояснювала, що даний документ необхідний для того, щоб дитина мала прізвище свого батька.

Вона бачила, як в 2001-2002 роках до ОСОБА_1 приходив ОСОБА_8 На той час ОСОБА_8 проживав на дві сім'ї. Чи ночував ОСОБА_8 з ОСОБА_1, при яких обставинах ОСОБА_1 народила дитину, з якого часу вони почали постійно спільно проживати, чи вели вони спільне господарство їй невідомо. Приблизно в 2005-2006 році вона побачила ОСОБА_6 біля магазину з «Чупо-Чупсом» та спитала хто купив цукерку. ОСОБА_6 відповів, що цукерку купив «батько», але вона порадила хлопчику називати ОСОБА_8 «татком». ОСОБА_8 один раз особисто їй казав, що бажає усиновити ОСОБА_6, але чого він цього не зробив їй невідомо.

ОСОБА_24 пояснив, що з 2000 року по 2008 рік він працював головою колгоспу, а ОСОБА_8 був завідуючим фермою, який зустрічався з ОСОБА_1 Йому було відомо про те, що у ОСОБА_8 була сім'я і тому він неодноразово казав останньому, щоб той взявся за розум. Проте, ОСОБА_8 відповідав, що він перейде проживати до ОСОБА_1 В зв'язку з тим, що ОСОБА_8 був гарним працівником і між ними були дружні відносини він не міг та не хотів із-за цього звільнять ОСОБА_8 з роботи, а тільки переводив його з посади на посаду, щоб все уляглося. ОСОБА_1 була телятницею в колгоспі і вона постійно ходила на роботу. Про те, що вона була вагітна йому нічого невідомо. Вважає, що ОСОБА_1 народила дитину в лікарні. Після народження дитини ОСОБА_8 виставляв могорич, цю подію відмічало 4 особи, разом з ним. На той час господарство перебувало в тяжкому фінансовому становищі і тому була затримка по виплаті заробітної плати. Не дивлячись на таке становище в господарстві, кожний раз коли до нього підходив ОСОБА_8 з проханням отримати заробітку плату, зерно або свиней, мотивуючи тим, що це необхідно для дитини, він завжди задовольняв останнього. Проте, він не може напевно стверджувати, яким чином ОСОБА_8 розпоряджався грошима або майном, чи матеріально підтримував свою сім'ю, чи утримував ОСОБА_1 разом з дитиною. ОСОБА_8 постійно почав проживати з ОСОБА_1 тільки в 2007 - 2008 роках, а до цього вони зустрічались та переховувались від усіх. ОСОБА_6 дуже схожий на ОСОБА_8, але чому останній не переоформив документи щодо дитини йому невідомо.

ОСОБА_25 пояснила, що вона є хресною матір'ю ОСОБА_6, який народився у ОСОБА_1 Приблизно з 2000 року вона зустрічалась із ОСОБА_9, який мав дружні відносини з ОСОБА_8 Коли вона та ОСОБА_1 чергували на таборі то до них приходили ночувати ОСОБА_9 та ОСОБА_8 Вони в чотирьох дуже часто спільно відпочивали. Під час вагітності ОСОБА_1 та після народження дитини, ОСОБА_8 особисто їй казав, що це його син. ОСОБА_8 постійно проживав з ОСОБА_1 з 2000 або 2001 року до дня смерті. ОСОБА_1 народила сина в дома, а не в лікарні, так сталось тому, що ОСОБА_1 помилилась у строках своєї вагітності. Після народження дитини та на хрестини ОСОБА_8 виставляв могорич. Дані події відмічали за участю родичів ОСОБА_1, де було приблизно 20-25 осіб, але родичів ОСОБА_8 не було. В церкві на хрестинах ОСОБА_6 були тільки вона з ОСОБА_9 та ОСОБА_8 з ОСОБА_1 більше нікого не було. Чому з дня народження ОСОБА_6 та по день смерті ОСОБА_8, він не переоформив документи на дитину їй невідомо.

Суд, заслухавши пояснення заявниці, її представника, зацікавлених осіб, їх представників, свідків дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що заява не підлягає до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Відповідно до частини 3 ст. 53 КпШС УРСР при встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

За змістом п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні.

Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи)-як заінтересовані особи.

За змістом п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року №16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України», яка була діючою на час дії КпШС України, згідно зі ст. 53 КпШС підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства.

Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття.

Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір'ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї.

Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги.

Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини.

За змістом ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що згідно наданої копії свідоцтва про народження дитини НОМЕР_1 (а.с. 3), виданого 23.12.2002 року виконавчим комітетом Біївецької сільської ради Богуславського району Київської області, у заявниці ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_6, актовий запис № 4. При оформленні народження вказаної дитини батьком був записаний ОСОБА_7, із яким заявниця перебувала у зареєстрованому шлюбі.

Згідно рішення Богуславського районного суду Київської області від 16.05.2003 року (а.с.22) за заявою ОСОБА_1, її чоловіка ОСОБА_7 було визнано безвісті відсутнім з 01.01.2001 року. Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 розірвано 23.09.2003 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого 23.03.2003 року відділом РАГСУ Богуславського РУЮ Київської області ( а.с. 7).

Згідно копії свідоцтва про одруження ОСОБА_8 перебував у шлюбі з ОСОБА_2 з 18.07.1998 року (а.с.56) до дня смерті, тобто ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть НОМЕР_2, виданого 01.06.2010 року виконавчим комітетом Біївецької сільської ради Богуславського району Київської області, актовий запис № 9 ( а.с.5).

Із копії акту обстеження матеріально-побутових умов від 24.07.2008 року (а.с. 11), рішення Апеляційного суду Київської області від 13.04.2011 року (а.с.30,31) та копії довідки № 18 від 20.01.2011 року виданої виконавчим комітетом Біївецької сільської ради Богуславського району Київської області (а.с.44) вбачається, що ОСОБА_8 проживав зі своєю дружиною ОСОБА_2 та сином ОСОБА_3 за адресою АДРЕСА_1 до грудня 2008 року. Вони користувались земельною ділянкою в розмірі 0,47 га., спільно вели господарство та утримували дві корови, одне теля, двоє поросят та до двадцяти голів птиці. Що також підтверджується показами заявниці ОСОБА_1, зацікавленої особи ОСОБА_2 та свідків ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_24

Згідно довідки № 9 від 19.01.2012 року виданої виконавчим комітетом Біївецької сільської ради Богуславського району Київської області (а.с.6), яка надану суду заявницею вбачається, що ОСОБА_1 проживала з ОСОБА_8 з грудня 2008 року до дня його смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2, що також підтверджується показами ОСОБА_1, ОСОБА_2 та свідками допитаними в судовому засіданні.

Твердження заявниці ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_2 щомісячно надавав їй матеріальну допомогу та особисто утримував свого сина, суд не приймає до уваги, оскільки ця обставинна ніякими належними та достовірними доказами не підтверджена.

Також суд критично оцінює твердження заявниці ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_17 звертався до виконкому Біївецької сільської ради з клопотанням про усиновлення ОСОБА_6, як свого сина, оскільки це суперечить поясненням свідка ОСОБА_14, який в період з квітня 1998 року по жовтень 2010 року працював секретарем Біївецької сілької ради та в.о. голови села Біївці. Який в судовому засіданні пояснив, що:-«ОСОБА_8 ніколи до нього не звертався з питанням, які необхідно зібрати документи для того, щоб усиновити дитину, яка народилась у ОСОБА_1».

Покази свідків ОСОБА_16, ОСОБА_18, ОСОБА_20, ОСОБА_21 та ОСОБА_24 про те, що ОСОБА_6 є сином ОСОБА_8, оскільки схожий на нього, суд розцінює, як суб'єктивні твердження родичів, кумів та друзів ОСОБА_1 та як припущення щодо батьківства ОСОБА_8 відносно малолітнього ОСОБА_6, оскільки схожість дитини та дорослого чоловіка не може бути визнана судом, як належний та достовірний доказ для встановлення факту батьківства.

Суд вважає, що сумісне проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_8 з грудня 2008 року по день його смерті, тобто по ІНФОРМАЦІЯ_2 не являється достатньою підставою для визнання ОСОБА_8 батьком малолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки вищевказані докази, пояснення заявниці, її представника та свідків не підтверджують факт спільного проживання ОСОБА_1 з ОСОБА_8, ведення ними спільного господарства, спільного виховання та утримання дитини до та після її народження, так як не надано докази про те, що ОСОБА_8 постійно матеріально забезпечував та утримував ОСОБА_1 та її дитину.

Згідно пояснень заявниці ОСОБА_1 та свідків допитаних в суді за її клопотанням: ОСОБА_16, ОСОБА_18, ОСОБА_20,ОСОБА_21, ОСОБА_23, ОСОБА_24 та ОСОБА_26, померлий ОСОБА_8 періодично зустрічаючись та маючи відповідні відносини з ОСОБА_1, а саме: в період з 2001 року по грудень 2008 року, а потім постійно проживаючи з нею, в період з грудня 2008 року по день смерті, визнавав себе батьком її сина ОСОБА_6 та мав твердий намір встановити факт батьківства щодо цієї дитини, яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 року, однак не встиг цього зробити, оскільки помер. Суд оцінює критично, оскільки з моменту народження ОСОБА_6 до моменту смерті ОСОБА_8 пройшло майже вісім років, і тому останній мав достатньо часу та мав можливість встановити факт батьківства та зареєструвати дитину на себе.

Оцінюючи досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що заява є безпідставною, в судовому засіданні, ні заявницею, ні її представником не надано жодного належного та достовірного доказу на підтвердження того, що в період до і після народження ОСОБА_6 до грудня 2008 року, ОСОБА_1 спільно проживала з ОСОБА_8, що вони вели спільне господарство та спільно виховували і утримували дитину, а також доказів, що б достовірно підтверджували визнання померлим свого батьківства за життя не дивлячись на те, що в період з 23.09.2003 року (дата розірвання шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_7.) до ІНФОРМАЦІЯ_2 (дата смерті ОСОБА_8.) було достатньо часу для прийняття заходів щодо визначити походження малолітньої дитини, тому заява ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства не підлягає задоволенню.

В разі відмови у задоволенні заяви, у відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати понесені заявницею при зверненні до суду також не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 58-60, 209, 212- 215, 218, 234, 256 ЦПК України та ст. 53 КпШС України, суд -

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні її заяви про визнання ОСОБА_5 батьком дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та зобов'язанні відділу РАЦС Богуславського РУЮ Київської області внести зміни до книги записів актів громадянського стану за №4 від 23.12.2002 року про народження дитини ОСОБА_6, записавши батьком дитини - ОСОБА_5.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Київської області через Богуславський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Текст повного рішення виготовлено 13 серпня 2012 року.

Головуючий: суддя В. М. Корбут