Справа № 4-с-74/11
У Х В А Л А

11 квітня 2012 року Центральний
районний суд м. Миколаєва у складі
головуючого судді Батченка О.В. при
секретарі Андрієнко Л.Д., з участю
представників заявника Гусєва М.М.,
Попічка Р.Р., представника стягувача
Власенка С.О., представника суб'єкту
оскарження ОСОБА_4, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в залі
суду в м. Миколаєві скаргу

Державного підприємства
«Суднобудівний завод ім. 61 Комунара»на
рішення відділу примусового виконання
рішень Державної виконавчої служби
України з відкриття провадження, -

В С Т А Н О В И В:

04 грудня 2009 року Центральним районним
судом м. Миколаєва надано дозвіл на
примусове виконання на території
України Арбітражного рішення Єдиного
арбітра ОСОБА_5 від 29 листопада 2006 року
у справі за позовом Компанії SEA EMERALD S.A.
PANAMA (далі -стягувач) до Державного
підприємства «Суднобудівний завод
імені 61 комунара»(далі -боржник) про
стягнення 17258750 доларів США, 63 цента, що
на час розгляду клопотання у валюті
України за курсом, встановленим
Національним банком України станом на
03 грудня 2009 року становить 137897412
гривень 50 копійок. 17 серпня 2011 року
ухвала суду першої інстанції набрала
законної сили.

В грудні 2011 року боржник звернувся до
суду зі скаргою, просив визнати
неправомірними дії суб'єкту оскарження
при винесенні постанови від 18
листопада 2011 року про відкриття
виконавчого провадження за допущеним
до примусового виконання Арбітражного
рішення, а також скасувати оскаржувану
постанову. В обґрунтування таких вимог
заявник послався на ті обставини, що
оскаржувана дія, як на думку заявника,
вчинена з порушенням вимог ЗУ «Про
виконавче провадження» (далі -Закон), а
саме: не за місцем знаходження боржника
та на підставі неповних відомостей про
стягувача. Окремо, як на порушення
своїх прав під час примусового
виконання боржник зазначив на подвійну
указівку розміру боргу в іноземній та
національній валюті.

В судовому засіданні представники
заявника скаргу підтримали,
підтвердили викладені в ній обставини,
зокрема зазначили, що не оспорюють
правомочність відкриття суб'єктом
оскарження виконавчого провадження, а
саме те, що ця дія вчинена ним всупереч
вимог ч. 1 ст. 20 Закону у м. Києві; у
зв'язку з відсутністю рахунку
стягувача боржник був позбавлений
можливості виконати рішення протягом
строку, установленого для його
добровільного виконання, і невідомо у
якій з двох зазначених валют
зобов'язання.

Представник стягувача проти заявлених
вимог заперечував за їх
безпідставністю, суду зазначив, що
провадження відкрите повноважною
особою в межах наданої компетенції,
встановленої законом підвідомчості
виконання такого рішення і у суб'єкту
оскарження не було підстав для відмови
у відкритті провадження. Будь-які
цивільні права та інтереси боржника
під час прийняття суб'єктом оскарження
рішення про відкриття виконавчого
провадження порушені не були.

Аналогічні пояснення по суті скарги
надала представник суб'єкту
оскарження, зазначивши, що боржник не
був позбавлений можливості протягом
установленого для добровільного
виконання строку перерахувати борг в
національній валюті України на
депозитний рахунок державної
виконавчої служби, чого не зробив.

Вислухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
заяви суд встановив наступне.

18 листопада 2011 року за виконавчим
листом, виданим Центральним районним
судом м. Миколаєва 06 жовтня 2011 року,
відділом примусового виконання рішень
Державної виконавчої служби України
відкрите виконавче провадження з
примусового виконання Арбітражного
рішення Єдиного арбітра ОСОБА_5 від 29
листопада 2006 року.

Постанова про відкриття провадження є
рішенням, що прийняте повноважним на те
суб'єктом оскарження в межах наданих
законом повноважень та у відповідності
ст. 19, 21, 25 Закону. Питання
відкриття/відмови у відкритті
виконавчого провадження не
регулюються положеннями ч. 1 ст. 20
Закону, на що посилається позивач, а за
такого в даній частині вимоги скарги є
безпідставними.

Не підлягає скасуванню оскаржувана
постанова також з підстав відсутності
відомостей про розрахунковий рахунок
стягувача, оскільки таке не
перешкоджає належному виконанню
боржником рішення у встановлений для
того строк для добровільного виконання
у інший спосіб, а саме: шляхом
перерахування гривневого еквіваленту
боргу на депозитний рахунок державної
виконавчої служби.

При цьому суд не повною мірою
погоджується з позицією представника
суб'єкту оскарження, що на час розгляду
даної скарги можливість добровільного
виконання боржником рішення втрачена,
оскільки останнім копія постанови про
відкриття виконавчого провадження
отримана 30 листопада 2011 року, а скаргу
направлено суду поштою 09 грудня 2011
року, тобто до сплину встановленого для
добровільного виконання строку.
Оскільки вирішення цього питання
виходить за межі вимог скарги, учасники
виконавчого провадження у разі
порушення своїх прав вправі звернутись
з відповідними скаргами до суду.

Суд не вважає порушенням цивільного
права боржника у виконавчому
провадженні подвійну указівку боргу: у
доларах США та у гривнях України,
оскільки таке є особливістю виконання
рішень іноземних судів, що визнані та
звернуті до примусового виконання на
території України у порядку Розділу VIII
Глави 1 ЦПК України.

Таким чином, скарга задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст. 209, 210, 387 ЦПК України суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги державного
підприємства «Суднобудівний завод ім.
61 Комунара»- відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути
подано апеляційному суду
Миколаївської області через
Центральний районний суд м. Миколаєва
протягом п'яти днів.

Суддя
О.В. Батченко