Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2012
р.

Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

У складі:

Головуючого
–судд
і Мазниці А.А.

Секретаря
–Ткач
енко В.І.

За участю:

Представника
позивача                    –ОСОБА_1

Представника відповідача
–ОСОБА_2

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та Публічного
акціонерного товариства «УКРСОЦБАНК»,
третя особа –Приватний нотаріус ДМНО
ОСОБА_5, про встановлення факту та
визнання правочину недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка у листопаді 2011 року
звернулася до суду з вищезазначеним
позовом. В обґрунтування заявлених
вимог зазначила, що з жовтня 1997 р.
підтримувала фактичні шлюбні
відносини з відповідачем ОСОБА_4,
проживала з ним спільно, вела спільне
господарство, мала спільний бюджет,
03.06.2008 р. у них народилася спільна
дитина –дочка ОСОБА_6, а 29.04.2009 р. між
ними був укладений шлюб. За час
спільного проживання ними було спільно
нажите рухоме та нерухоме майно, що
згідно ст. 74 СК України є їх спільною
сумісною власністю, зокрема на
підставі договору купівлі-продажу від
05.08.2004 р. на ім’я відповідача були
придбані нежитлові будівлі по вул.
Кротова Бориса, 50 у м. Дніпропетровську.
Як стало відомо позивачці у подальшому,
03.08.2006 р. її чоловік уклав з
відповідачем ПАТ
«УКРСОЦБАНК»іпотечний договір, яким
передав зазначене майно у забезпечення
виконання зобов’язань ПП
«ДИСТРИБУЦІЙНА КОМПАНІЯ
«СТОЛЯРОВА»перед іпотекодержателем.
Зазначений договір позивачка вважає
таким, що не відповідає вимогам закону,
оскільки під час його укладання були
порушені вимоги закону щодо порядку
розпорядження спільним майном, а саме
не була отримана її згода у формі
нотаріально посвідченого письмового
документу, як цього вимагає ч. 3 ст. 65 СК
України. Виходячи з наведеного просила
суд встановити факт проживання її
однією сім’єю без шлюбу з відповідачем
ОСОБА_4 у період з жовтня 1997 р. до 29.04.2009
р. включно, а також визнати недійсним
оспорюваний договір іпотеки від 30.08.2006
р. з наступними додатковими угодами до
нього.

У судовому засіданні
представник позивача заявлені вимоги
підтримала, на їх задоволенні
наполягала.

Представник відповідача ПАТ
«УКРСОЦБАНК»проти задоволення позову
заперечувала, посилаючись на його
безпідставність.

Представник відповідача ОСОБА_4 надала
письмову заяву, у якій позов визнала,
проти його задоволення не заперечувала
та просила суд розглянути справу за її
відсутності (а.с. 31).

Третя особа явку свого представника до
суду не забезпечила, про день та час
розгляду справи повідомлялася.

Заслухавши пояснення
осіб, що приймали участь у справі,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного.

Судом встановлено, що
позивачка та відповідач ОСОБА_4 з
жовтня 1997 р. до дня укладання шлюбу між
ними, що мало місце 29.04.2009 р. (а.с. 20),
підтримували фактичні шлюбні стосунки
та проживали однією сім’єю, що було
визнане представником цього
відповідача, підтверджується
показаннями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, ОСОБА_10, довідкою про спільне
проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 по вул.
Аеродромній, 1 у м. Дніпропетровську з
03.11.2000 р. (а.с. 21), фактом народження у них
03.06.2008 р. спільної дитини –дочки ОСОБА_6
(а.с. 19), та не спростовується іншими
матеріалами справи.

05.08.2004 р. між продавцем ОСОБА_11 та
покупцем ОСОБА_4 був укладений договір
купівлі-продажу, за яким останнім було
набуте у власність нерухоме майно
–нежитлові будівлі по вул. Кротова
Бориса, 50 у м. Дніпропетровську (а.с. 10).

03.08.2006 р. між іпотекодавцем ОСОБА_4 та
іпотекодержателем АКБ соціального
розвитку «УКРСОЦБАНК»був укладений
оспорюваний у справі іпотечний договір
№ 669, за яким вищезазначені будівлі та
споруди були передані в іпотеку у
забезпечення виконання зобов’язань ПП
«ДИСТРИБУЦІЙНА КОМПАНІЯ
«СТОЛЯРОВА»перед іпотекодержателем,
що випливали з укладеного між ними
кредитного договору від 03.08.2006 р. №
085/109-6 (а.с. 6-8), після чого 05.02.2007 р., 31.10.2007
р., 31.03.2008 р., 31.07.2008 р. укладалися
додаткові угоди до зазначеного
іпотечного договору (а.с. 14-17).

07.11.2008 р. приватним нотаріусом ДМНО
ОСОБА_12 був вчинений виконавчий напис
щодо звернення стягнення на нежитлові
будівлі по вул. Кротова Бориса, 50 у м.
Дніпропетровську на підставі
іпотечного договору від 03.08.2006 р. № 669 у
погашення заборгованості ПП
«ДИСТРИБУЦІЙНА КОМПАНІЯ
«СТОЛЯРОВА»перед іпотекодержателем
АКБ соціального розвитку
«Укрсоцбанк»у розмірі 2.693.369, 70 грн., що
випливали з укладеного між ними
кредитного договору від 03.08.2006 р. №
085/109-6 (а.с. 9).

26.11.2008 р. за цим виконавчим написом було
відкрите виконавче провадження (а.с. 11).

Аналізуючи виниклі між сторонами
правовідносини, суд приходить до
наступного.

Так, згідно ч. 6 ст. 235, п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК
України до компетенції суду віднесене
встановлення зокрема факту проживання
однією сім’єю чоловіка та жінки без
шлюбу. Такий факт підлягає
встановленню у позовному провадженні у
тому випадку, якщо він пов’язаний зі
спором про цивільне право. З
урахуванням наведеного, а також
приймаючи до уваги, що факт, на
встановлення якого претендує
позивачка, під час розгляду справи
знайшов об’єктивне підтвердження, суд
вважає позовні вимоги в частині
встановлення цього факту
–обґрунтованими і такими, що
підлягають задоволенню.

Згідно ст. 74 СК України якщо чоловік,
жінка проживають однією сім’єю, не
перебуваючи у шлюбі між собою, при
цьому не перебувають в іншому шлюбі,
майно, набуте ними за час спільного
проживання, належить їм на праві
спільної сумісної власності, якщо інше
не встановлене договором між ними, а
правовий режим такого майна
регулюється положеннями гл. 8 СК
України.

Зважаючи на те, що нежитлові будівлі по
вул. Кротова Бориса, 50 у м.
Дніпропетровську були набути
відповідачем ОСОБА_4 у період
перебування у фактичних шлюбних
відносинах з позивачкою та за рахунок
їх спільних коштів, відповідно до ст. 74
СК України вони вважаються набутими
спільно та є їх спільною сумісною
власністю, а отже розпорядження ними
підлягало здійсненню з урахуванням
обмежень, встановлених ст. 65 СК України
та ч. 2 ст. 369 ЦК України, а саме за згодою
співвласника, оформленою у вигляді
письмового документу, посвідченого
нотаріально.

Враховуючи, що така згода позивачки
отримана не була, у спірних
правовідносинах вбачається порушення
встановленого законом порядку набуття
відповідних прав та обов’язків, а
оспорюваний у справі правочин підлягає
визнанню недійсним на підставі ч. 4 ст.
369 ЦК України. При цьому додаткові угоди
до нього як акцесорні договори
наслідують юридичну долю основного
правочину.

Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати
у справі покладаються на сторону, проти
якої ухвалене рішення, пропорційно
задоволеній частині позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 202, 203, 215, 216, 236, 369 ЦК України, ст. ст. 60,
65, 69-71, 74 СК України, ст. ст. 8, 10, 11, 88, 208, 209,
212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов - задовольнити.

Встановити факт проживання однією
сім’єю без шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у
період з жовтня 1997 р. до 29.04.2009 р.
включно.

Іпотечний договір № 669 від 03.08.2006 р.,
укладений між ОСОБА_4 та АКБ СР
«Укрсоцбанк», посвідчений приватним
нотаріусом ДМНО ОСОБА_5, з наступними
додатковими угодами до нього, - визнати
недійсним.

В порядку розподілу судових витрат
стягнути на користь ОСОБА_3 з ОСОБА_4 та
Публічного акціонерного товариства
«УКРСОЦБАНК»2.823, 00 грн. у рівних частках
–по 1.411, 50 грн. (одна тисяча чотириста
одинадцять гривень 50 коп.) з кожного.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги , якщо таку скаргу не буде
подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає чинності після розгляду справи
апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення може бути
подана протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, що брали участь у
справі, втім не були присутні під час
проголошення рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

Суддя

А.А. Мазниця