Справа №0417/2-503/2012
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 листопада 2012 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючої судді Слюсар Л.П.

при секретарі Щіголєвій Л.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач в жовтні 2011 року звернувся із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя. В ході розгляду справи позовні вимоги були уточнені. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач в позовній заяві, уточненій позовній заяві посилався на те, що із відповідачкою по справі позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з 06 червня 1998 року. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02.06.2009 року шлюб розірвано. Від спільного життя у них є двоє дітей: ОСОБА_3, 26.03.2007 року та ОСОБА_4, 29.11.2003 року. Під час шлюбу ними було придбано наступне майно: однокімнатна квартира №80, що знаходиться в м. Дніпропетровську, вул. Косіора, будинок №44, інвентаризаційна оцінка 4886 грн., яку за договором купівлі-продажу ВСТ 108518 від 18.05.2006 року зареєстровано за ОСОБА_2 та 64/100 частин квартири №83, яка знаходиться за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. ім. Газети Правди, будинок №104, інвентаризаційна оцінка 4996,93 грн., які за договором купівлі продажу АЕЕ №737512 від 19.10.2001 року зареєстровані за ОСОБА_2 З метою мирного вирішення спору з ОСОБА_2, стосовно визначення місця проживання їх дітей та розподілу спільного майна, вони домовилися, що спільні діти з грудня 2011 року будуть проживати з відповідачкою в м.Одеса, по вул.Авдєєва-Черноморського,103, а він в добровільному порядку буде сплачувати аліменти на їх утримання. Крім того, незважаючи на те, що 32/100 частки у квартирі № 83 розташованій в будинку № 104 по пр.ім.Газети «Правда» в м. Дніпропетровську, значно менше ніж 1/2 частка у квартирі АДРЕСА_1, з урахуванням того що їх спільні діти будуть жити разом з ОСОБА_2, він погодився відступити від рівності часток та поділити спільне майно виділивши ОСОБА_2 у власність квартиру АДРЕСА_2, а собі залишити 64/100 частки квартири АДРЕСА_3Правда» в м. Дніпропетровську, де він на цей час проживає зі своєю сім'єю та малолітнім сином. Про це він з ОСОБА_2 заключив мирову угоду яку надали до суду. Однак ОСОБА_2 обманула його. Так, вона вирішивши питання про встановлення місця проживання їх неповнолітніх дітей, які фактично з жовтня 2008 р. по грудень 2011 року проживали з ним, та утримувалися за його особисті кошти, відмовилася від затвердження судом раніш укладеної мирової угоди у цієї справі. Оскільки відповідно до ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, тому як його так і частка відповідачки у спільному майні складає: ? квартири № 80 розташованій в будинку №44 по вул. Косіора в м. Дніпропетровську; що складає 15,6м2 (31,2м2:2 = 15,6 м2); 32/100 (64/100 :2 = 32/100) частки квартири № 83 розташованій в будинку №104 пр. ім. Газети «Правда» в м. Дніпропетровську, що складає 13,66 м2 (27,33 м2 : 2 = 13,66м2). Беручи до уваги інтереси малолітніх дітей вважає можливим відступити від рівності часток та виділити йому меншу частину, а саме 32/100 частин квартири АДРЕСА_4, а відповідачці виділити ? частки, що складає 15,6 м2 , квартири АДРЕСА_5. Просив суд поділити: спільне майно подружжя виділивши ОСОБА_1 в особисту власність 64/100 частин квартири №83, яка знаходиться за адресою м. Дніпропетровськ, пр. Газети «Правда», будинок 104, які за договором купівлі продажу АЕЕ № 737512 від 19.10.2001 року зареєстровані за ОСОБА_2, а ОСОБА_2 в особисту власність однокімнатну квартиру №80, яка знаходиться в м. Дніпропетровськ, вул. Косіора, будинок №44.

30.11.2011 року до суду надійшла заява про затвердження мирової угоди та мирова угода, яка була укладена між сторонами 29.11.2011 року. Однак в судовому засіданні ОСОБА_2 відмовилася від мирової угоди та подала зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя. В якій просила суд: визнати договір дарування від 30.06.2000 року частки 36/100 квартири за адресою: м.Дніпропетровськ, пр. Правди,104/83, удаваним правочином; визнати частку 64/100 квартири за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Правди 104/83 її особистою власністю, придбаною за власні кошти; визнати квартиру №80 розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Косіора, б.44, яка зареєстрована за ОСОБА_2 на підставі договору купівлі продажу від 18.05.2006 р. спільною власністю, виділивши ОСОБА_1 у власність ? ідеальної долі, залишивши у власності ОСОБА_2 ? ідеальної долі даної квартири; визнати 36/100 частин квартири №83 розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, пр. Правди,104/83, яка зареєстрована за ОСОБА_5 на підставі договору дарування від 30.06.2000 року спільною власністю, виділивши ОСОБА_1 у власність ? ідеальної долі, залишивши у власності ОСОБА_2 ? ідеальної долі даної частки.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 листопада 2012 року в звязку з повторною неявкою ОСОБА_2 зустрічна позовна заява була залишена без розгляду.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заяву уточнену позовну заяву та просив суд позов задовольнити.

Відповідно до заяви відповідачки від 15.10.2012 року ОСОБА_2 визнала уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 та не заперечувала щодо задоволення його позову.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 06 червня 1998 року ( а.с.7). Від шлюбу мають синів: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 ( а.с.11,12). Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2009 року шлюб між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 розірвано. Рішення набрало чинності ( а.с.9,10). Згідно до договору купівлі - продажу квартири від 19 жовтня 2001 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, зареєстрованому в реєстрі за №1-6064 ОСОБА_2 придбала 64/100 частин квартири №83, яка знаходиться в м. Дніпропетровську, пр. ім. Г. Правда, будинок №104. Вказана квартира в цілому складається з: 1,2 коридори, 3- кладова,4 ванна, 5- туалет, 6- кухня, 7-8 житлові, лоджія, жила площа 27,1 кв.м., загальна площа 42,7 кв.м.; приведена площа -45,3 кв.м. ( з них -2,6 кв.м. лоджа). За заявою власника відчужується в житловому будинку літ.А-9 з/бет. 64/100 частин квартири №83 складеної з: 8- житлова кімната площею 16,9 кв.м., лоджа; у спільному користуванні: 1,2 коридори, 3- кладова, 4- ванна, 5- туалет, 6- кухня. Право власності зареєстровано в КБ ДМБТІ ( а.с.15-18). Згідно до договору купівлі - продажу від 18 травня 2006 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, зареєстрованого в реєстрі за № 1-1800, ОСОБА_2 купила квартиру №80, що знаходиться в м. дніпропетровську, вул. Косіора, будинок №44. За цим договором відчужується в житловому будинку літ.А-5 квартира №80, що складається з: 1- коридор, 2- санвузол, 3- кухня, 4- житлова,5- коридор, І- балкон; жила площа 17,5 кв.м., загальна площа 31,2 кв.м. Покупець ОСОБА_2 купує зазначену квартиру за згодою подружжя ОСОБА_1. Право власності зареєстровано в КП ДМБТІ ( а.с. 19-24).

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

? квартири № 80 розташованій в будинку №44 по вул. Косіора в м. Дніпропетровську складає 15,6 м2 (31,2м2:2 = 15,6 м2); 32/100 (64/100 : 2 = 32/100) частки квартири № 83 розташованій в будинку №104 пр. ім. Газети «Правда» в м. Дніпропетровську, складає 13,66м2 (27,33 м2 : 2 = 13,66м2). Беручи до уваги інтереси малолітніх дітей позивач вважає можливим відступити від рівності часток та просив суд виділити йому меншу частину, а саме 32/100 частин квартири АДРЕСА_6, а відповідачці виділити ? частки, що складає 15,6 м2 , квартиру АДРЕСА_5.

Враховуючи, що реально поділити відповідно до часток сторін вищевказані квартири, які є об'єктом спільної власності подружжя, без втрати їх цільового призначення не можливо, та визнання відповідачкою уточненої позовної заяви , суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача законні та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Керуючись: Постановою Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» ст. ст. 60, 70 СК України ст. ст. 3,7,10, 11, 15, 60,61, 88,169, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити .

Поділити спільне майно, набуте подружжям під час шлюбу, виділивши ОСОБА_1 в особисту власність 64/100 частин квартири №83, яка знаходиться за адресою м. Дніпропетровськ, пр. Газети «Правда», будинок 104, які за договором купівлі продажу АЕЕ № 737512 від 19.10.2001 року зареєстровані за ОСОБА_2.

Виділити ОСОБА_2 в особисту власність однокімнатну квартиру №80, яка знаходиться в м. Дніпропетровськ, вул. Косіора, будинок №44.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.П. Слюсар