Справа № 2114/4616/12
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2012 року м.Херсон

Суддя Комсомольського районного суду м. Херсона Спічак О.Б., розглянувши матеріали справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним,

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач звернувся до суду з вказаною заявою, в якій просить визнати договір купівлі-продажу, укладений 08.08.2011 року в усній формі між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо нерухомого майна у вигляді квартири АДРЕСА_1 дійсним та зобов'язати ОСОБА_2 виконати умови попереднього договору від 08.08.2011 року.

Свої вимоги щодо визнання договору укладеним позивач обґрунтовує тим, що домовившись з відповідачем щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу, про що свідчить укладення між ними попереднього договору від 08.08.2011 року, здійснення за ним передплати в сумі 25600 грн. та звернення до відповідача з пропозицією посвідчити договір купівлі-продажу нотаріально, останній необґрунтовано не зявляється до нотаріуса.

В обґрунтування вимог щодо зобовязання відповідача виконати умови попереднього договору позивач не наводить.

Вказана позовна заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, згідно якої позовна заява зокрема має містити: зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування, чого позивачем належним чином не зроблено.

Так, позивач вказує про те, що між ними в усній формі укладено договір купівлі-продажу спірної квартири, про що свідчить попередній договір згідно якого сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу, факт здійснення ним передплати в сумі 25600 грн. та інші усні домовленості. Однак, зважаючи на положення ч. 2 ст. 220 ЦК України, на яку, як на підставу визнання договору дійсним посилається позивач, ним має бути надано письмові докази про те, що між сторонами укладено саме основний договір, тобто договір купівлі-продажу, відбулося повне або часткове його виконання, та одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення. З наданих суду матеріалів цього не вбачається.

Посилання позивача на часткове виконання основного договору шляхом вчинення ним дій щодо висловлення пропозиції укласти договір є неналежним обґрунтуванням, оскільки основними зобовязаннями сторін про можливість часткового або повного виконання яких в даному випадку може йти мова, це обовязок продавця передати майно та обовязок покупця прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму. Сума в розмірі 25600 грн., внесена покупцем за попереднім договором, не може бути визнана ні завдатком, ні авансом.

Таким чином, дії про які йдеться у позові свідчать лише про існування між сторонами правовідносин, які виникли у зв'язку з укладенням ними попереднього договору і жодним чином не можуть свідчити про факт укладання між сторонами договору на забезпечення якого було укладено договір попередній та про повне або часткове виконання договору.

Позовні вимоги щодо зобовязання відповідача виконати умови попереднього договору від 08.08.2011 року також мають бути обґрунтовані відповідними доводами із зазначенням доказів що їх підтверджують. При уточненні вимог позову у цій частині рекомендую звернути увагу на положення Глави 51 ЦК України та ч.2 ст. 635 ЦК України. Примушування судом до виконання зобовязання, що ґрунтується на попередньому договорі, Цивільним кодексом не передбачено про що також свідчить зокрема Рішення Верховного Суду України від 18 квітня 2007 року та Рішення колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 26.03.2008 року.

Окрім іншого звертаю увагу на те, що згідно ч.1 ст. 635 ЦК України та судової практики, зокрема втіленої в Ухвалі колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 404.2007р. попередній договір вчинений на укладення в майбутньому договору купівлі-продажу нерухомого майна має бути нотаріально посвідчений, що в іншому випадку свідчить про його нікчемність. Доказів нотаріального посвідчення попереднього договору позивачем не надано.

Позивачем також в порушення вимоги ч. 3 ст. 119 ЦПК України не зазначено дату подання позову, а в порушення п.2 ч.1 зазначеної статті не зазначено його місце проживання або місцезнаходження.

Одночасно нагадую, що обовязок доказування і подання доказів покладений на сторони, а не на суд, а отже кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

З урахуванням цього, позивачу необхідно привести зміст позовних вимог, викладені обставини щодо їх обґрунтування, докази на їх підтвердження у відповідність до вимог закону, з врахуванням зауважень суду викладених у мотивувальній частині цієї ухвали, за для можливості розгляду спору по суті та ухвалення судового рішення яким порушені права позивача дійсно будуть поновлені або захищені.

Відповідно до ст. 121 ЦПК суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Таким чином, недоліки позовної заяви допущені позивачем мають бути виправлені, за для усунення перешкод в її розгляді та дотримання порядку звернення до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.

На підставі викладеного, керуючись ст. 121 ЦПК України,

У Х В А Л И Л А:

Позовну заяву залишити без руху.

Надати позивачу пятиденний строк для усунення вказаних недоліків з дня отримання ухвали.

Розяснити що у випадку невиконання вимог суду про усунення недоліків, позовна заява буде вважатися не поданою та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_4