АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/6510/12 Справа № 2-878/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1О Доповідач - Прозорова М.Л.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2012 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного

суду Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Пономарь З.М., Ремеза В.А.

при секретарі: Солод О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_2

на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 березня 2012 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до о ОСОБА_5, третя особа ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позову ОСОБА_3Ю посилався на те, що 08 січня 2008 року о 12-00 годині внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася в м. Дніпропетровську на вул. Орловській, напроти будинку № 9 , сталося зіткнення належного йому автомобіля «Опель-Омега», державний номер НОМЕР_1, під його керуванням автомобілем «Фольксваген LТЗІ», державний номер НОМЕР_2, керований ОСОБА_4 Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль ОСОБА_3 отримав пошкодження. Згідно висновку експерта-автотоварознавця матеріальний збиток, становить 4353 грн. 92 коп.

Постановою Красногвардійського районного суду м Дніпропетровська від 13 лютого 2008 року винним в скоєнні ДТП визнано ОСОБА_6

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропегровська від 31 березня 2009 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_3Ю до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Оскільки ОСОБА_4 шкоду не відшкодував, ОСОБА_3 просив суд стягнути матеріальну та моральну шкоду с ОСОБА_7 - власника транспортного засобу.

В червні 2006 року позивач уточнив позовні вимоги і просив суд стягнути з відповідачів ОСОБА_7, ПП «Надія» матеріальну та моральну шкоду з урахуванням індексу інфляції в сумі 6256 грн.82 коп., посилаючись на те, що автомобіль «Фольксваген LТЗІ», державний №096-49 АЕ в момент ДТП на підставі договору оренди знаходився у володінні ПП «Надія».

Під час розгляду справи ухвалою суду було залучено в якості співвідповідача також ОСОБА_8

За заявою позивача ухвалою суду з кола відповідачів було виключено ОСОБА_7, ОСОБА_4 та Приватне підприємство «Надія». ОСОБА_4 притягнуто до участі в справі в якості третьої особи.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 березня 2012 року позовні вимоги задоволені частково.

Суд стягнув з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 4353 грн. 92 коп., витрати по оплаті послуг експерта в сумі 350 грн. 00 коп., судові витрати по справі в розмірі 167 грн. 03 коп., а всього 4520 грн. 95 коп. В іншій частині позову відмовлено /а.с.110-112/.

З таким рішенням ОСОБА_8 . не погодилася і звернулася з апеляційною скаргою, в який ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції, та постанову нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3Ю, посилаючись на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального законодавства / а.с.120-121/.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційній скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно задовольнити, а рішення суду - скасувати, у звязку з чим постановити нове рішення на підставі ст. 309 ЦПК України.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 та стягуючи на його користь з ОСОБА_8 матеріальну та моральну шкоду, суд першої інстанції виходив з того, що шкода підлягає відшкодуванню солідарно відповідачем та третьою особою, оскільки ДТП сталася внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки та порушень ПДД з боку відповідачки та третьої особи, а також у звязку з тим, що шкода позивачу третьою особою не відшкодована.

Проте з висновками суду погодитися не можна, оскільки він не відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Так, покладаючи відповідальність за наслідки ДТП на ОСОБА_8 суд зазначив про порушення відповідачкою п. 23.10 ПДР України, яка забороняє буксирування автомобіля на гнучкому тросі під час ожеледиці, однак дані обставини не були причиною ДТП, до адміністративної відповідальності ОСОБА_8 притягнута не була, своєї вини в ДТП не визнала

З матеріалів справи вбачається, що постановою Красногвардійського районного суду м Дніпропетровська від 13 лютого 2008 року винним в скоєнні ДТП визнано ОСОБА_6

ОСОБА_3Ю скористалася своїм правом на пред'явлення позову про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропегровська від 31 березня 2009 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_3Ю до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Судом стягнуто в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 4 353 грн. 92 коп., витрати по оплаті послуг експерта в сумі 350 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди - 500 грн. та судові витрати по справі.

За таких обставин, в силу діючого законодавства, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив позовні вимоги ОСОБА_3 і вважає, можливим рішення скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Керуючись ст.ст. 303,307,309,315,319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 березня 2012 року скасувати.

Відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді: