РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 січня 2012 року
Жовтневий
районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

при секретарі Ткаченко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
кредитної спілки «Перше кредитне
товариство»про захист прав споживача,
стягнення грошових коштів, моральної
шкоди та витрат, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 17 червня 2011 року звернувся до
суду з позовом до відповідача КС «Перше
кредитне товариство»про захист прав
споживача, стягнення грошових коштів,
моральної шкоди та витрат. Позивач в
своїх позовних вимогах посилався на те,
що він 30 квітня 2008 року уклав з
відповідачем договір про залучення
внеску члена кредитної спілки на
депозитний рахунок на загальну суму 10000
грн. строком на 12 місяців під 19% річних,
ним вимушено також було укладено дві
додаткові угоди, де змінювався термін
дії договору і відсотки (з 19% на 23%). 05
квітня 2010 року закінчився термін дії
договору і додаткових угод, позивач
звернувся до відповідача з питанням
повернення йому грошей за вказаним
вкладом, але відповідач цього не
зробив, чим порушив його права, в
добровільному порядку спір не
вирішено, завдано значну матеріальну і
моральну шкоду. Вважає такі дії
відповідача не законними та просив
зобов’язати відповідача виконати
умови укладеного договору і додаткових
угод та повернути йому його кошти, а
саме стягнути з відповідача суму
вкладу з відсотками, моральну шкоду та
судові витрати 120 грн. - витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу, задовольнивши позов
в повному обсязі.

Представник відповідача КС «Перше
кредитне товариство» в судове
засідання не з’явився, про день та час
розгляду справи повідомлявся належним
чином, про причини неявки суду не
повідомив. Суд вважає можливим розгляд
справи без представника відповідача
згідно ст. 169 ЦПК України.

З’ясувавши думку сторін,
оцінивши надані і добуті докази,
перевіривши матеріали справи, суд
вважає позовні вимоги обґрунтованими і
підлягаючими частковому задоволенню.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненнями фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.
Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставі своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають у
державі.

В судовому засіданні
встановлено, що 30 квітня 2008 року між
відповідачем КС «Перше кредитне
товариство» з однієї сторони та ОСОБА_1
з іншої сторони було укладено договір
№ ДП-2/0101/08/645 про залучення внеску члена
кредитної спілки на депозитний рахунок
на загальну суму 10000 грн. строком на 12
місяців під 19% річних, перерахунок
відсотків за вкладом проводиться за 1
місяць. Відповідно до договору спілка
приймає від вкладника грошові кошти в
сумі 10000 грн. строком на 12 місяців - з 30
квітня 2008 року по 30 квітня 2009 року на
умовах та в порядку, визначених
договором. 30 квітня 2009 року між цими ж
сторонами було укладено додатковий
договір № 1 стосовно строку дії
договору і відсотків вкладу, відсотки
позивачу не виплачувалися, кошти з
вкладу повернуті не були, а 05 жовтня 2009
року сторонами (стосовно тих же не
повернутих відповідачем позивачу
коштів) було укладено договір №
ДП-1/0809/09/794 про залучення внеску члена
кредитної спілки на депозитний рахунок
на загальну суму 10519 грн. строком на 06
місяців під 23% річних.

Відповідно до умов вказаних вкладів КС
«Перше кредитне
товариство»зобов'язується повернути
вкладнику вклад за його вимогою в кінці
терміну дії вкладу чи у випадках
дострокового розірвання договору
шляхом перерахування коштів на
рахунок.

Згідно до ст. 1058 ЦК України за договором
банківського вкладу (депозиту) одна
сторона (банк), що прийняла від другої
сторони (вкладника) або для неї грошову
суму (вклад), що надійшла,
зобов'язується виплачувати
вкладникові таку суму та проценти на
неї або дохід в іншій формі на умовах та
в порядку, встановлених договором.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є
обов'язковим для виконання сторонами.

В зазначені в договорах строки
повернення вкладу відповідач цей вклад
не повернув. Позивач звернувся до
відповідача з питанням повернення йому
вкладу у зв'зку зі спливом строку дії
договору цього вкладу. Відповідач
відповів відмовою, надавши позивачу
належну письмову відповідь на його
заяву. Але вищезазначені дії
відповідача порушують безпосередньо ч.
2 ст. 1060 ЦК України та договору вкладу,
згідно яких відповідач зобов'язується
повернути вкладнику вклад за його
вимогою в кінці терміну дії вкладу чи у
випадках дострокового розірвання
договору шляхом перерахування коштів
на рахунок.

Крім вищезазначених норм, відповідач
порушує ст. 629 ЦК України, згідно якої
договір є обов'язковим для виконання
сторонами, тобто в даному випадку
відповідач в обов'язковому порядку
повинен виконувати умови договору
банківського вкладу. Таким чином,
відповідач повинен повернути позивачу
суму вкладу.

Суд вважає позовні вимоги
обґрунтованими, виходячи з того, що
позивач всі передбачені договорами
сторін умови виконав в повному обсязі;
відповідач мав можливість виконати
умови договорів і повернути вклад
позивачу, що він не зробив, сума вкладу
без поважних причин не виплачена
вкладнику.

Статтею 1060 ЦК України
передбачено, що за договором
банківського вкладу, незалежно від
його виду, банк зобов’язаний видати
вклад на першу вимогу вкладника. Згідно
п. 3 ст. 1058 ЦК України до відносин банку
та вкладника за рахунком, на який
внесено вклад, застосовується
положення про договір банківського
рахунку. Відповідно до ст. 1068 ЦК України
банк зобов’язаний вчиняти для клієнта
операції, які передбачені для рахунків
даного виду законом. Відповідно до умов
договорів сторін банк зобов’язується
повністю повернути вклад по закінченню
терміну договору. Таким чином, відразу
після закінчення дії договору у
відповідача виник обов’язок по
поверненню вкладу позивачу. Відповідно
до умов договорів сторін відповідач
несе відповідальність за неналежне
виконання своїх зобов’язань.

Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України
особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у
зв’язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки); збитки відшкодовуються у
повному обсязі, якщо договором або
законом не передбачено відшкодування у
меншому або більшому розмірі.

Таким чином неправомірними діями
відповідача, пов’язаними з
невиконанням умов договорів, позивачу
було завдано майнової шкоди, які
знаходяться в безпосередньому
причинному зв’язку зі вказаними діями
відповідача.

Ст. 1167 ЦПК України містить підстави
відповідальності за завдану моральну
шкоду: моральна шкода, завдана фізичній
або юридичній особі неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю,
відшкодовується особою, яка її завдала,
за наявності її вини, крім випадків,
встановлених частиною другою цієї
статті; моральна шкода відшкодовується
незалежно від вини органу державної
влади, органу влади Автономної
Республіки Крим, органу місцевого
самоврядування, фізичної або юридичної
особи, яка її завдала: якщо шкоди
завдано каліцтвом, іншим ушкодженням
здоров'я або смертю фізичної особи
внаслідок дії джерела підвищеної
небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній
особі внаслідок її незаконного
засудження, незаконного притягнення до
кримінальної відповідальності,
незаконного застосування як
запобіжного заходу тримання під вартою
або підписки про невиїзд, незаконного
затримання, незаконного накладення
адміністративного стягнення у вигляді
арешту або виправних робіт; в інших
випадках, встановлених законом.
Відповідно до ст. 23 ЦК України особа
має право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає: у
фізичному болю та стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
каліцтвом або іншим ушкодженням
здоров'я; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку з
протиправною поведінкою щодо неї
самої, членів її сім'ї чи близьких
родичів; у душевних стражданнях, яких
фізична особа зазнала у зв'язку із
знищенням чи пошкодженням її майна; у
приниженні честі та гідності фізичної
особи, а також ділової репутації
фізичної або юридичної особи.

В позовній заяві та під час судового
розгляду позивачем не було надано
належних доказів наявності моральної
шкоди та підтвердження факту
заподіяння позивачу відповідачами
моральних страждань.

Для відшкодування моральної шкоди за
правилами ст. 1166 та 1167 ЦК України
необхідно довести такі факти:
неправомірність поведінки особи,
наявність шкоди, наявність причинного
зв’язку між протиправною поведінкою
та шкодою, що є обов'язковою умовою
відповідальності та виражається в
тому, що шкода має виступати
об'єктивним наслідком поведінки
завдавача шкоди, наявність вини
завдавача шкоди. Таким чином лише
наявність всіх вищезазначених умов є
підставою для прийняття судом рішення
про відшкодування завданої шкоди. Суд
приймає до уваги ті обставини, що
відповідно до загальних підстав
цивільно-правової відповідальності
обов'язковому з'ясуванню при вирішенні
спору про відшкодування моральної
(немайнової) шкоди підлягають:
наявність такої шкоди, протиправність
діяння її заподіювача, наявність
причинного зв'язку між шкодою і
протиправним діянням заподіювача та
вини останнього в її заподіянні. Суд,
зокрема, повинен з'ясувати, чим
підтверджується факт заподіяння
позивачеві моральних чи фізичних
страждань або втрат немайнового
характеру, за яких обставин чи якими
діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в
якій грошовій сумі чи в якій
матеріальній формі позивач оцінює
заподіяну йому шкоду та з чого він при
цьому виходить, а також інші обставини,
що мають значення для вирішення спору
(п. 5 постанови № 4 Пленуму Верховного
Суду України від 31 березня 1995 року «Про
судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди»).

Наявність моральної шкоди доводиться
потерпілим, який в позовній заяві має
зазначити, які моральні страждання та у
зв'язку з чим він поніс і чим
обґрунтовується розмір компенсації.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємозв'язок
доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях. Відповідач не заперечує
домовленості договору і зобов’язання
стосовно позивача, але і не довів
законність утримання в себе вкладу
позивача, твердження відповідача про
наявність інших причин чи обставин не є
зобов’язанням і є припущенням
можливого не виконанням умов договорів
з боку цього відповідача.

Не може суд прийняти до уваги позицію
відповідача стосовно не погодження з
позовними вимогами, оскільки вона
спростовується вищенаведеним і нічим
об’єктивно не підтверджується.

При таких обставинах суд вважає
можливим позовні вимоги задовольнити
частково та стягнути з відповідача КС
«Перше кредитне товариство»на користь
ОСОБА_1 11728 грн. 68 коп. (10519 грн. - борг по
вкладу і 1209 грн. 68 коп. –борг по
невиплаченим відсоткам по договору від
05 жовтня 2009 року) та 120 грн. - витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу, а всього 11848 грн. 68
коп., стягнути з КС «Перше кредитне
товариство»на користь держави судовий
збір в сумі 214 грн. 60 коп., в задоволенні
решти позовних вимог ОСОБА_1 до КС
«Перше кредитне товариство»про захист
прав споживача та стягнення моральної
шкоди слід відмовити.

Таким чином, позовні вимоги знайшли
своє підтвердження в ході судового
засідання, ґрунтуються на вимогах
закону, а тому підлягають частковому
задоволенню.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 8, 19, 41, 55, 124 Конституції
України, ст. ст. 22, 23, 525, 526, 530, 629, 1058, 1060,
1068, 1166, 1167 ЦК України, ст. ст. 3, 10, 11, 57-61, 209,
212-215, 218 ЦПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з кредитної спілки «Перше
кредитне товариство»на користь ОСОБА_1
11728 грн. 68 коп. (10519 грн. - борг по вкладу і
1209 грн. 68 коп. –борг по невиплаченим
відсоткам по договору від 05 жовтня 2009
року) та 120 грн. - витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу, а всього 11848 грн. 68
коп.

Стягнути з кредитної спілки «Перше
кредитне товариство»на користь
держави судовий збір в сумі 214 грн. 60
коп.

В задоволенні решти позовних вимог
ОСОБА_1 до кредитної спілки «Перше
кредитне товариство»про захист прав
споживача та стягнення моральної шкоди
відмовити.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційний суд Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська протягом 10 днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя –