Справа № 1313/1165/2012
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ У К Р А Ї Н И

05.11.2012 року Миколаївський
районний суд Львівської області

в складі: головуючого -судді Павлів В.
Р.

при секретарі Волківській Н.Б.

з участю представника відповідача
ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в місті Миколаєві справу за
позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, виконавчого комітету
Новороздільської міської ради, треті
особи: орган приватизації
Новороздільської міської ради, КП
"Розділжитлосервіс" Новороздільської
міської ради, ВГІРФО Новороздільського
МВСУ у Львівській області про
визнання недійсною приватизації та
недійсним свідоцтва про право
власності на квартиру ,-

в с т а н о в и в:

11.04.2012 року позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та
ОСОБА_4 звернулись в суд з позовом до
ОСОБА_5 про визнання недійсним акту
приватизації та свідоцтва про право
власності на квартиру. Свої позовні
вимоги мотивують тим, що в 1960-х роках
їхній батько та дід - ОСОБА_8 отримав
ордер на трьох кімнатну квартиру, що
знаходиться по АДРЕСА_1, крім нього в
даній квартирі були прописані та
проживали інші члени сім'ї, його
дружина - відповідач по справі ОСОБА_5,
позивач ОСОБА_2, та син відповідача
ОСОБА_6, який в подальшому став
проживати окремо.

Після народження позивача ОСОБА_3 та
ОСОБА_4, останні також були прописані в
даній квартирі, і там проживали.

В 1992 році ОСОБА_8 помер. Після його
смерті основним квартиронаймачем
стала відповідач ОСОБА_5. В період 2002
року під час приватизації вищевказаної
квартири відповідач ОСОБА_5 під
приводом отримання субсидії та
зменшення оплати по
житлово-комунальних послугах,
періодично виписувала та прописувала з
даної квартири позивачів, тобто ОСОБА_2,
ОСОБА_3 та ОСОБА_4, якій на той час було 16
років. Однак в серпні 2011 року
відповідач відчужила дану квартиру,
оформивши договір дарування на ОСОБА_6
Саме тоді вони й дізнались, що фактично
квартира згідно договору дарування
належить вже іншій особі. На початку 2012
року новий власник квартири ОСОБА_6
звернувся в Миколаївський районний суд
Львівської області з позовом до
позивача ОСОБА_3, реєстрація якої
залишалась за даною адресою про
визнання її такою, що втратила право на
житло.

ОСОБА_2 будучи прописаною за вказаною
адресою з 11.10.1991 року, на даний час
залишається там же зареєстрованою.
ОСОБА_4 була прописана, навчалась в
Новороздільській СШ №1, проживала в
даній квартирі з моменту народження і
до 2006 року, після її виписки в 2002 році
відповідачем, не була прописана в
іншому місці, тобто сама виписка на їх
думку, носила суто фіктивний характер
та була проведена без згоди матері.
ОСОБА_3 також будучи прописаною і
проживаючи за вказаною адресою з
моменту народження, ходила в школу,
знаходилась на обліку в центрі
зайнятості, відповідачем була виписана
23.07.2002 року, а в вересні 2002 року нею була
проведена приватизація квартири. Тобто
на їх думку, відповідач шляхом укриття
даних фактів та подачі завідомо
неправдивих даних до органу
приватизації, з метою обману, отримала
свідоцтво про право власності на дану
квартиру виключно на себе.

У зв'язку із наведеним вище позивачі
були змушені звернутись до суду із
вказаним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2
позовні вимоги підтримала, просила
позовні вимоги задовольнити з підстав
наведених в позові. Додатково пояснила,
що будучи членом сім'ї наймача під час
приватизації вони, а особливо позивач
ОСОБА_3, яка була тимчасово відсутня у
відповідності до ст.. 71 Житлового
кодексу України, не давала письмового
дозволу на приватизацію квартири, а
позивач ОСОБА_4 станом на момент
приватизації взагалі була
неповнолітньою.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не
з'явилась, однак подала до суду заяву
про розгляд справи у її відсутності, у
зв'язку із знаходженням за кордоном.
Позовні вимоги підтримала та просила
такі задовольнити.

Позивач ОСОБА_4 в судовому засіданні
позов підтримала, покликаючись на
обставини викладені у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_1 в
судовому засіданні проти позову
заперечив, просив у його задоволенні
відмовити. Додатково пояснив, що
відповідач по справі ОСОБА_5 насправді
нікого не виписувала, не могла вона
виписати й неповнолітню ОСОБА_4,
оскільки це суперечить вимогам
законодавства. Крім того, вважає, що
приватизація квартири АДРЕСА_1
проведена у відповідності до вимог
Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду», на момент
приватизації жодних зауважень чи
заперечень з боку позивачів не було,
тому підстав для задоволення позову на
його думку немає.

Відповідач ОСОБА_5 в судових засіданнях
проти позову заперечила пояснила, що
нікого проти їх волі не виписувала,
проживала сама, а її донька та внучки
тривалий час не проживали у квартирі за
спірною адресою.

Відповідач ОСОБА_6 в судовому засіданні
проти позову заперечив покликаючись на
думку представника.

Представник відповідача «виконавчого
комітету Новороздільської міської
ради Львівської області» в судове
засідання не з'явився, хоча був
повідомлений належним чином про
розгляд справи, відомостей про причини
його неявки немає.

Представник третьої особи «Органу
приватизації Новороздільської міської
ради» Ратич Т.М. в судовому засіданні
26.06.2012 року проти задоволення позову
заперечив та пояснив, що дозвіл на
приватизацію квартири АДРЕСА_1 надано
рішенням виконавчого комітету
Новороздільської міської ради від
05.09.2002 року №205. Підготовку та
оформлення документів про передачу у
власність громадян квартир
комунальної власності міста Новий
Розділ у 2002 році проводило Стрийське
МБТІ. Зняття з реєстрації місця
проживання мешканців міста Новий
Розділ проводиться сектором
громадянства реєстрації еміграції
фізичних осіб Миколаївського РВ ГУМВСУ
у Львівській області.

Представник третьої особи
Комунального підприємства КП
"Розділжитлосервіс" Новороздільської
міської ради в судове засідання не
з'явився, відомостей про причини його
неявки у суду немає.

Представник ВГІРФО Новороздільського
МВСУ у Львівській області в судове
засідання не з'явився також, хоча був
повідомлений належним чином про день
та час розгляду справи, відомостей про
причини неявки у суду немає.

Заслухавши пояснення сторін, позивача
ОСОБА_2, ОСОБА_4 у підтримку позову,
пояснення відповідачів та їх
представника ОСОБА_1, з'ясувавши дійсні
обставини справи, дослідивши зібрані
по справі докази у їх сукупності, суд
приходить до висновку, що у задоволенні
позову слід відмовити з наступних
підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, у
2002 році під час приватизації квартири
АДРЕСА_1 відповідач ОСОБА_5 задля
отримання субсидії та зменшення оплати
по житлово-комунальних послугах,
періодично виписувала та прописувала з
даної квартири ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4
(а.с. 55-60).

22.09.2011 року відповідачем ОСОБА_5 було
оформлено договір дарування вказаної
квартири на ОСОБА_6 (а.с. 22).

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона
зобов?язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Згідно п.11 ст.8 Закону України «Про
приватизацію державного житлового
фонду» спори, що виникають при
приватизації квартир державного
житлового фонду, вирішуються судом.

У відповідності до вимог Закону
України «Про приватизацію державного
житлового фонду» від 19.06.1992 р. право на
приватизацію квартир державного
житлового фонду мають громадяни
України, які проживають у цих
квартирах.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2
посилалась на вирок Перемишлянського
районного суду Львівської області від
07.06.2012 року (а.с. 83), згідно даного вироку
начальник паспортного столу
Новороздільського міського відділу
Міліції Миколаївського РВС у
Львівській області вступивши в змову з
паспортистом Новороздільського МВН
Миколаївського РВ УМВСУ у Львівській
області оформляли фіктивні документи
про прописку та зміну паспортів. Однак,
з досліджених в судовому засіданні
матеріалів справи у вказаному вироку
не зазначено жодних відомостей про
протиправні дії, зокрема оформлення
фіктивних документів щодо позивачів по
справі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4

На пропозицію суду звернутись в
Миколаївський РВ ГУМВСУ у Львівській
області для проведення перевірки
викладених у позовній заяві фактів та
встановлення осіб котрі могли б бути
причетними до вчинення протиправних
дій викладених у позові ОСОБА_2
відмовилась.

Пояснення позивачів про те, що
відповідач ОСОБА_5 подала завідомо
неправдиві дані до органу приватизації
та шляхом обману отримала свідоцтво
про право власності на спірну квартиру
виключно на себе не знайшли свого
підтвердження в судовому засіданні та
нічим не підтверджуються.

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК України право
власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

Враховуючи вищенаведене, оцінюючи
зібрані по справі докази у їх
сукупності, суд приходить до висновку,
що позов є безпідставний та у його
задоволені слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 8,10,57,58,60,208,209,212,215 ЦПК
України, ст.ст. 327, 328 ЦК України, ст.8
Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду», суд,-

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3,
ОСОБА_4 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Львівської області
протягом 10 днів з моменту його
проголошення.

Суддя :
Павлів В. Р.