Справа № 22-ц-1423/12 Головуючий у 1 інстанції: Луців-Шумська Н. Л.
Провадження № 22-ц/1390/1423/12 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Л. Д.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2012 року року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Зверхановської Л.Д.

суддів: Бойко С.М., Цяцяк Р.П.

при секретарі: Служала А.Ю.

з участю: позивачки ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 30 серпня 2010 року,

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 30 серпня 2010 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення вартості частки у спільному майні подружжя.

Стянуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 232912 грн. компенсації вартості Ѕ ідеальної частки незавершеної будівництвом самочинної будівлі по вул. Новій,12 в смт. Брюховичі.

Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 6730 грн. судових витрат.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є незаконним, безпідставним та таким, що постановлене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вказує, що експертна оцінка, проведена експертом ОСОБА_4, не відповідає фактичним цінам на сьогоднішній час, оскільки це не є будинок, а фактично будівельні матеріали, які понищені часом. Посилання суду на висновок №500 судової будівельно-технічної експертизи від 27.11.2009 року і твердження експерта з приводу неможливості визначення окремо вартості будівельних та інших матеріалів використаних в процесі будівництва, свідчить про недостатню кваліфікацію експерта. Звертає увагу суду, що сторони є власниками матеріалів, обладнання, які були використані в процесі будівництва за адресою: вул. Нова,12 в смт. Брюховичі, ринкова вартість яких на даний час становить 80 000 грн. Вважає, що позивачкою не було наведено суду достатніх доказів про те, що Ѕ частку неможливо виділити зі спільного майна, оскільки будівельні матеріали старі, нерентабельні, а визначена грошова компенсація є завищена і не відповідає дійсним ринковим цінам.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із наступного.

Районним судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 27.07.1984 року по 07.10.2007 року.

Задовольняючи позов та стягуючи з відповідача компенсацію вартості Ѕ ідеальної частки незавершеної будівництвом самочинної будівлі, районний суд виходив з того, що частка позивача у матеріалах, обладнанні, тощо, які були використані в процесі будівництва за адресою вул. Нова, 12 в смт. Брюховичі, не може бути виділена в натурі, а тому в її користь слід стягнути з відповідача грошову компенсацію, виходячи з експертної оцінки вартості цієї будівлі.

Колегія суддів вважає вірним такий висновок суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині чи чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини(навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно із ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Статтею 63 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Статтею 69 СК України визначено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно із ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Колегія суддів вважає, що оскільки судом не здобуто доказів того, що між сторонами існували інші домовленості відносно їх майна, набутого під час перебування у шлюбі, то суд першої інстанції правильно вважав, що вони мають рівні права на спірний незавершений будівництвом будинок.

Районним судом встановлено, що рішенням Брюховицької селищної ради від 23.08.1991 року № 172 ОСОБА_3 надано у довічне успадковуване володіння для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель земельну ділянку по вул. Новій,12, в смт. Брюховичі. За час шлюбу сторонами без належних дозволів, затвердженого у встановленому порядку проекту, на цій земельній ділянці розпочато зведення будинку, який на даний час не завершений будівництвом, не введений в експлуатацію, стан його готовності становить 48% .

Відповідно до вимог ст.331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно(житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів,обладнання тощо, які були використані в процесі його будівництва(створення майна).

Згідно розяснень, викладених в п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.10.91року "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. За позовом дружини, членів сімї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців суд вправі провести поділ незакінченого будівництвом будинку, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами.

При неможливості поділу незакінченого будівництвом будинку суд може визнати право за цими особами на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з врахуванням конкретних обставин залишити його одній із сторін, а іншій присудити грошову компенсацію.

Таким чином, оскільки судом було встановлено, що на момент припинення шлюбних стосунків сторін і до теперішнього часу будинок не завершений, права власності на нього як обєкт завершеного будівництва не виникло, то висновок районного суду про те, позивача слід вважати власником Ѕ частини матеріалів, які були використані в процесі його будівництва, є вірним.

Твердження апелянта про те, що ринкова вартість матеріалів, обладнання, які були використані в процесі будівництва за адресою: вул. Нова,12 в смт. Брюховичі, на даний час становить 80 000 грн. є голослівним, не підтвердженим жодними доказами.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Судом правильно встановлені фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримана процедура розгляду, передбачена ЦПК України, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314 ч.1 п.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 30 серпня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий :

Судді: