Ленінський районний суд м. Миколаєва
Справа№6/1416/3 6/2012г.
УХВАЛА

12 квітня 2012р. Ленінський районний суд м.Миколаєва в складі:

головуючого-судді Костюченка Г.С.,

при секретарі-Орданової М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції,

ВСТАНОВИВ:

12 березня 2012 р. скаржниця звернулася до суду з вказаною скаргою на дії державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції. У скарзі зазначала, що 03.08.2011р. Ленінським районним судом м. Миколаєва було постановлено рішення за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Вказаним рішенням, яке набрало законної сили позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 7182 грн.

На підставі виконавчого листа№2-195/11 виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва та заяви стягувана державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження від 14.10.2011р.

Відповідно до акту опису та арешту майна від 28.02.2012р. державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції було описане майно належне боржнику.

За твердженням ОСОБА_1 частина описаного майна є її особистою власністю.

В звязку з чим просила суд визнати дії державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції незаконними. Зобовязати Ленінській відділ державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції поновити арештоване майно належне скаржниці та відремонтувати його за кошти субєкту оскарження. Стягнути на користь позивачки 10000 грн. моральної шкоди.

У судовому засіданні скаржниця, підтримала свої вимоги, виходячи з тих же підстав, які вказані в тексті скарги.

Представник Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції у судовому засіданні заявлені вимоги не визнав.

Представник стягувача в судове засідання не зявився, на адресу суду надійшли письмові заперечення.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали зведеного виконавчого провадження , суд встановив наступне.

03.08.2011р. Ленінським районним судом м. Миколаєва було постановлено рішення за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди. Вказаним рішенням, яке набрало законної сили позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 7182 грн.

На підставі виконавчого листа виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва №2-195/11 державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП№29248880 від 14.10.2011р. про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 7182 грн.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець

відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа. Зазначеного в статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою стягувана або його представника про примусове виконання рішення суду.

Відповідно до ст.. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження.

Таким чином державний виконавець діяв в межах, на підставах та у спосіб, визначений у Законі України «Про виконавче провадження».

Відповідно до акту опису та арешту майна від 28.02.2012р. державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції було описане майно належне боржнику.

В обгрунтування вимог зазначених у скарзі ОСОБА_1 стверджувала, що частина з описаного та арештованого майна належить їй особисто.

Згідно зі ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Скаржниця з вказаними вимогами у порядку позовного провадження до суду не зверталася.

Крім того, згідно зі ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення порушено їх права чи свободи.

ОСОБА_1 не є стороною виконавчого провадження, а тому не відноситься до колу осіб, яки мають право на звернення зі скаргою.

З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що в задоволенні скарги необхідно відмовити у повному обсязі.

На підставі ст.ст. 12, 17, 19, 25, 60 Закону України „Про виконавче провадження, ст.ст. 383-386 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області в порядку, передбаченому ст. 294 ЦПК України.

Суддя: