Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

04 вересня 2012 року Білоцерківський міськрайонний суд у складі:

головуючого судді Гапоненко А. П. ,

при секретарі Миронова Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Біла Церква, справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користуватися житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася з названим позовом до суду, посилаючись на те, що вона на підставі договору дарування від 11 листопада 2004 року, являється власником житлового будинку № 30 по вул.. Новій в м. Узин Білоцерківського району Київської області. З 2 жовтня 1993 року по 24 червня 1998 року позивач перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2, який розірваний 24 червня 1998 року. Після реєстрації шлюбу, відповідач поселився, проживав та зареєстрований на спірній житловій площі. Після розлучення відповідач залишив житлову площу і на даний час проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач не проживає за вказаною адресою більше року, добровільно знятись з реєстраційного обліку не бажає, позивач сплачує комунальні послуги і за відповідача, який зареєстрований в її житловому будинку. Тому позивач змушена звернутись до суду з зазначеним позовом, яким просить суд визнати відповідача особою, що втратила право користування житловим приміщенням.

В судовому засіданні позивач підтримала заявлений позов, просить його задовольнити та визнати відповідача особою, що втратила право користуватись належним їй на праві власності житлом.

Відповідач в судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, про що свідчить також поштове повідомлення про відправку відповідачу телеграми, а тому, зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача, покази свідків ОСОБА_3, ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку що позов підлягає задоволенню. Так, в суді встановлено, що позивач являється власником житлового будинку № 30 по вул.. Новій в м. Узині Білоцерківського району Київської області на підставі договору дарування будинку від 11 листопада 2004 року, що підтверджено копією зазначеного договору. З 2 жовтня 1993 року по 24 червня 1998 року позивач перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2, який розірваний 24 червня 1998 року. Під час перебування у шлюбі відповідач став на реєстраційний облік за місцем проживання позивача. З 2010 року відповідач перестав проживати за зазначеною адресою та переїхав на інше місце проживання. З 2010 року відповідач не являється членом сімї власника житлового будинку.

Вищенаведене підтверджується письмовими матеріалами справи та показами свідків.

Аналізуючи викладене, суд прийшов до висновку, що відповідач без поважних причин не користується спірним житлом на протязі більше ніж 1 рік, а тому перебуваючи на реєстраційному обліку житлового приміщення позивача чинить перешкоди здійснювати своє право на безперешкодне користування власним житловим приміщенням.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім»ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст.72 ЖК України визнання особи втратившою право користування житловим приміщенням проводиться в судовому порядку.

Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується і розпоряджається належним йому майном ( в даному випадку частиною будинку) на свій розсуд.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Таким чином, враховуючи, що відповідач, який не проживає в спірному жилому приміщенні, має інше постійне місце проживання, але залишився перебувати на реєстраційному обліку в будинку, що належить позивачу, порушує права власника, позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 316,319,386,391, 405 ЦК України, ст.ст. 72, 150 ЖК України та ст. 10, 60, 212, 213, 214,215,223,224 ЦПК України, суд , -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користуватись жилим приміщенням будинку № 30 по вул.. Нова в м. Узин Білоцерківського району Київської області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 109,40 грн. за сплату судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_5