Справа № 2114/2-4727/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 вересня 2012 року Комсомольський районний суд м.Херсона у складі:

головуючої судді Спічак О.Б.,

при секретарі Кирпиченко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, які діють в інтересах малолітньої ОСОБА_4 Дар`ї Володимирівни, третя особа ОСОБА_5 про визнання договорів недійсними та визнання права власності на майно в порядку спадкування, за зустрічним позовом ОСОБА_3, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 Дар`ї Володимирівни до ОСОБА_1, треті особи орган опіки та піклування служби у справах дітей Виконавчого комітету Комсомольської районної у місті Херсоні ради, приватний нотаріус ОСОБА_6 про визнання права власності, за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_4, які діють в інтересах малолітньої ОСОБА_4 Дар`ї Володимирівни про визнання договорів недійсними, визнання права власності на майно в порядку спадкування, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_5 про усунення від права на спадкування, -

в с т а н о в и в :

01 грудня 2011 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та визнання права власності на майно в порядку спадкування, мотивуючи тим, що 28.10.2003 року померла її мати ОСОБА_8. Заявою від 18.12.2003р. вона разом з братом ОСОБА_9 прийняли спадщину після смерті матері, яка проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1, буд.№ 152. Крім них спадщину також прийняв онук померлої ОСОБА_5 Але у вересні 2008р. ОСОБА_9 звернувся до суду із позовом про визнання права власності в порядку спадкування за ним як за єдиним спадкоємцєм. Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 06.10.2008р. позов був задоволений та за останнім було визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті 28.10.2003 р. ОСОБА_8 на будинок в м.Херсоні по вул..Енгельса,152, а ХДБТІ зобовязано провести державну реєстрацію його права власності. Після чого, 15.05.2009р. ОСОБА_9 уклав договір купівлі-продажу вищевказаного будинку, за яким право власності на будинок перейшло до ОСОБА_2 Позивач зазначає, що її брату та його дружині було відомо про те, що вона також є спадкоємицею майна, однак незважаючи на це вони незаконно їм заволоділи, позбавили її можливості оформити право власності на спадщину. На підставі викладеного ОСОБА_1 просила визнати недійсним договір купівлі-продажу спірного будинку укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_2 15.05.2009 року, визнати за нею право власності в порядку спадкування на 1/3 частину спадкового майна та скасувати попередню реєстрацію права власності ОСОБА_2.

В березні 2012 року ОСОБА_1 доповнила свій позов до ОСОБА_2 та до законних представників малолітньої ОСОБА_10 ОСОБА_3, ОСОБА_4 де просила ще визнати недійсним договір дарування, мотивуючи тим, що з заперечень відповідача їй стало відомо про укладення 14.01.2011 року між відповідачем і малолітньою ОСОБА_4 Дарєю, в особі її батьків, договору дарування спірного будинку, але доказ про реєстрацію права власності на імя обдарованої відсутній. Крім цього, позивачка просила суд визнати право власності ще на 1/3 частину спірного будинку, яка залишилася після смерті брата ОСОБА_9.

В червні 2012 року ОСОБА_1 доповнила позов та просила суд витребувати з чужого незаконного володіння будинок № 152 по вул..Єнгельса в м.Херсоні, а в частині визнання права власності уточнила своє право тільки на 1/3 частину цього майна, яке залишилося після смерті матері ОСОБА_8

В червні 2012р. ОСОБА_3, діюча в інтересах малолітньої ОСОБА_10, звернулась до суду із зустрічним позовом про визнання права власності на спірний будинок, мотивуючи тим, що її малолітня донька ОСОБА_10 була обдарована житловим будинком № 152, з господарськими будівлями та спорудами, який розташований: м.Херсон, вул. Енгельса, на земельній ділянці площею 910,0 кв.м. Оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 утискають законні права її доньки, просить суд визнати за останньою право власності на обдарований будинок.

В липні 2012р. третя особа ОСОБА_5 звернувся до суду із позовом про визнання договорів купівлі-продажу та дарування недійсними, визнання права власності на 1/3 частину спірного будинку в порядку спадкування, мотивуючи тим, що порушено також і його право власності на спадщину, зазначивши, що після померлої 28.10.2003р. бабусі ОСОБА_8, заявою від 16.02.2004р. він разом з ОСОБА_1 та ОСОБА_9 прийняв спадщину.

В серпні 2012р. ОСОБА_3 звернулась до суду із позовом до відповідачів про усунення від права на спадкування, мотивуючи тим, що після тяжкої хвороби, якою хворіла на протязі пяти років та була у безпорадному стані, померла її бабуся ОСОБА_8, мати її батька ОСОБА_9 ОСОБА_1 та ОСОБА_5 під час хвороби ОСОБА_8 умисно ухилялись від надання їй допомоги і не надавали грошей на придбання ліків. Вважає, що відповідачі під час тяжкої хвороби ОСОБА_8, яка була у безпорадному стані, мали можливість, але свідомо ухилялись від надання спадкодавцю будь-якої матеріальної та моральної підтримки. На цій підставі просить суд усунути ОСОБА_1 та ОСОБА_5 від права на спадкування за законом на їх долю в спадщині.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, та її представник за довіреністю ОСОБА_11, свої позовні вимоги підтримали, зустрічні позови не визнали. ОСОБА_1 пояснила, що її матір була людиною похилого віку, але не перебувала в безпорадному стані, обслуговувала сама себе, а тільки за місяць до смерті була лежачою та вона її постійно відвідувала. Свідоцтво про право на спадщину після смерті матері не отримала, оскільки всі документи на будинок знаходилися у брата ОСОБА_9, який відмовлявся їх надати.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позов не визнала, пояснив що шлюб між нею і ОСОБА_9 розірвано, з 1996 року вони стосунки не підтримували. В 2009 році колишній чоловік запропонував їй купити будинок за 68000 грн. В травні 2009 року вони уклали договір, вона за будинок розрахувалась, а потім подарувала його онуке.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник за довіреністю ОСОБА_12 в судовому засіданні заперечували проти задоволення первісного позову. Свої заявлені вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

В судовому засіданні ОСОБА_5 та його представник за довіреністю ОСОБА_13, підтримали позовні вимоги за заявленим позовом, просили його задовольнити. При цьому заперечували проти задоволення зустрічної позовної заяви.

Представник Органу опіки та піклування служби у справах дітей Виконавчого комітету Комсомольської районної у місті Херсоні ради в судове засідання не зявилися, про час слухання справи повідомлені належним чином.

Приватний нотаріус ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі.

Заслухавши осіб, що приймали участь у справі, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, матеріали спадкової та інвентарної справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 28.10.2003 р. померла ОСОБА_14, що підтверджується актовим записом № 3852 зробленим 28.10.2003 року Херсонським міським відділом РАГС. Після її смерті залишилося спадкове майно, що складається з житлового будинку № 152 по вул..Єнгельса в м.Херсоні. Цей будинок належав померлій на підставі свідоцтва № 52 про право особистої власності, виданого Комсомольським райвиконкомом м.Херсона 14 червня 1985 року.

18.12.2003 р. діти померлої ОСОБА_9 та ОСОБА_1 разом звернулись до Третьої Херсонської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом.

16.02.2004 р. ОСОБА_5 онук померлої теж звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, оскільки його мати, а донька померлої ОСОБА_15 померла 29 березня 2001 року.

Спадкоємці після спливу 6-місячного строку з дня смерті спадкодавця свідоцтво про право на спадщину за законом в нотаріальній конторі не отримали.

Ці факти підтверджуються спадковою справою № 895/2003 р. щодо майна померлої 28.10.2003 року ОСОБА_8

Рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 06.10.2008р. за ОСОБА_9 визнано право власності в порядку спадкування за законом після смерті 28.10.2003р. ОСОБА_8 на домоволодіння, що розташоване за адресою: м.Херсон, вул.Енгельса, 152 та зобовязано Херсонське державне бюро технічної інвентаризації провести державну реєстрацію права власності.

15.05.2009р. приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_6 було посвідчено договір купівлі-продажу, за умовами якого ОСОБА_9, як продавець, передав у власність покупцю ОСОБА_2 житловий будинок № 152 з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в м.Херсоні по вул.Енгельса № 152 на земельній ділянці площею 910,0 кв.м. Продаж було вчинено за 68809 грн.

Згідно витягу з реєстру прав власності від 30.12.2010 року Херсонського державного бюро технічної інвентаризації ОСОБА_2 зареєстрована як власник спірного будинку на підставі договору купівлі-продажу від 15.05.2009р..

По договору дарування, посвідченому приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_6 14.01.2011р., ОСОБА_2 подарувала, а законні представники малолітньої ОСОБА_10 батьки: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 прийняли у дар вищезазначений будинок.

25.07.2011 р. помер ОСОБА_9, що підтверджується актовим записом № 405, зробленим 26.07.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Комсомольського районного управління юстиції у місті Херсоні.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 07.02.2012р. скасоване рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 06 жовтня 2008 року скасоване.

Згідно ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Статтею 228 ЦК України визначені правові наслідки вчинення правочину, який порушує публічний порядок. Частина 1 вказаної статті містить перелік обєктів цивільних прав, які можуть бути порушені його вчиненням. До них зокрема належать: конституційні права і свободи людини і громадянина, майно фізичної або юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади.

Зі змісту ст.203 ЦК України вбачається, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст.235 ЦК України - удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Положення ст.655 ЦК України визначають, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

З урахуванням наведеного, суд вважає позовну вимогу за первісним позовом про визнання договору купівлі-продажу недійсним обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що ОСОБА_9 у судовому порядку не мав права набувати права власності на вказане домоволодіння в порядку спадкування, і як наслідок не мав права розпоряджатися вказаним майном одноособово.

Таким чином, оскільки договір купівлі-продажу від 15.05.2009р. визнається судом недійсним, втрачає силу і договір дарування від 14.01.2011р., яким було відчужено спірне майно, оскільки також тягне його недійсність і послідовне застосування реституції та призводить до повернення майна його колишньому власнику.

Оскільки на теперішній час ОСОБА_1 та ОСОБА_5 не взмозі отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в нотаріальній конторі, в звязку з наявністю реєстрації спадкового майна на імя ОСОБА_2, тому суд задовольняє позовні вимоги про скасування реєстрації та визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частину спірного будинку за кожним.

Відповідно до статті 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. За ст.393 вказаного Кодексу, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта.

Тому задоволенню також підлягає позовна вимога за первісним позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння, як така, що ґрунтується на вимогах закону.

Зважаючи на вищевикладене суд вважає, що позов ОСОБА_3, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_10 про визнання права власності задоволенню не підлягає.

Не підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування ОСОБА_1 та ОСОБА_5 згідно до ст.1224 ЦК України, оскільки ця норма закону не поширюється на ці відносини, так як спадщина відкрилася до 01 січня 2004 року, а саме 28 жовтня 2003 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_9, укладаючи договір купівлі-продажу від 15.05.2009р., та ОСОБА_2 укладаючи договір дарування від 14.01.2011р. спірного будинку з законними представниками ОСОБА_10, і передаючи у власність останній все нерухоме майно, частина якого належить іншим особам, порушили публічний порядок, який був спрямований на захист гарантованого Конституцією права власності ОСОБА_1 та ОСОБА_5 на майно. Тому це є підставою для застосування положень ст.228 ЦК України і визнання цих угод недійсними.

Керуючись ст.ст. 5-11,60,88,208,209,213,214,215,294 ЦПК України, ст.ст. 203,216,228,235,316,317,328,387,393,1216,1261,1269,1270 ЦК України, суд

В и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, які діють в інтересах малолітньої ОСОБА_4 Дар`ї Володимирівни, третя особа ОСОБА_5 про визнання договорів недійсними та визнання права власності на майно в порядку спадкування - задовольнити.

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, які діють в інтересах малолітньої ОСОБА_4 Дар`ї Володимирівни про визнання договорів недійсними та визнання права власності на майно в порядку спадкування задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу будинку № 152 по вул..Енгельса в м.Херсоні, укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_2 та посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_6 15.05.2009 року за р.№ 1415.

Визнати недійсним договір дарування будинку № 152 по вул..Енгельса в м.Херсоні, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та ОСОБА_4, як законними представниками малолітньої ОСОБА_4 Д арї Володимирівни, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частину будинку № 152 по вул.Енгельса в м.Херсоні після померлої 28 жовтня 2003 року матері ОСОБА_8.

Визнати за ОСОБА_5 право власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частину будинку № 152 по вул.Енгельса в м.Херсоні після померлої 28 жовтня 2003 року бабусі ОСОБА_8.

Скасувати попередню реєстрацію права власності ОСОБА_2 на будинок № 152 по вул.Енгельса в м.Херсоні.

Витребувати з чужого незаконного володіння будинок № 152 по вул.Енгельса в м.Херсоні.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3, яка діє в інтересах малолітньої ОСОБА_3 Дар`ї Володимирівни до ОСОБА_1, треті особи орган опіки та піклування служби у справах дітей Виконавчого комітету Комсомольської районної у місті Херсоні ради, приватний нотаріус ОСОБА_6 про визнання права власності на будинок № 152 по ву.Енгельса в м.Херсоні відмовити за безпідставністю.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_5 про усунення від права на спадкування відмовити за безпідставністю.

На рішення суду протягом 10 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Херсонської області через Комсомольський районний суд м.Херсона. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час під час проголошення рішення, можуть оскаржити рішення протягом десяти діб з дня отримання копії цього рішення.

СуддяОСОБА_16