Справа № 2/1901/701/2012
Р І Ш Е Н НЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"17" грудня 2012 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої - судді Данилів О.М.

при секретарі Паньків М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бережанах справу за позовом ОСОБА_1 до Рекшинської сільської ради Бережанського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач, вказуючи, що після смерті його матері ОСОБА_1 Теофілії (Теофії) Іванівни залишилось спадкове майно у вигляді будинковолодіння, що в селі Поточани Бережанського району на вул. Центральна, 18, і хоч він згідно заповіту є єдиним спадкоємцем цієї спадщини, однак розпорядитись нею не може, бо нотконтора відмовила йому у видачі свідоцтва на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу про належність його покійній матері вищезазначеного будинковолодіння, звернувся до суду з позовом, яким просить визнати за ним право власності на вказане спадкове майно.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав, просить їх задоволити.

Представник Рекшинської сільської ради Бережанського району у судове засідання не з»явився, представив заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги позивача вважає підставними, а тому заперечень щодо їх задоволення не має.

Суд, розглянувши матеріали справи і вислухавши пояснення представника позивача та дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав.

У відповідності із Постановою Пленуму Верховного Суду України « Про судову практику у справах про спадкування»від 30 травня 2008 року спадкові відносини регулюються Цивільним Кодексом України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР.

Згідно із ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, а оскількиАндрусишин Теофілія (Теофія) Іванівна померла 12 червня 1992 року, то даний спір слід вирішувати, керуючись чинним на той час законодавством, а саме цивільним Кодексом Української РСР.

Згідно ст. ст. 524, 534, 548, 549 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; кожен громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або його частину одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом; для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв; а згідно ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Судом встановлено, що матір позивача ОСОБА_1 Теофілія (Теофія) Іванівна проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1, і була власником зазначеного будинковолодіння.

Цей факт підтверджується показами представника позивача, а також оглянутими у судовому засіданні технічним паспортом на садибний житловий будинок, що був виданий 17 вересня 2012 року Бережанським ОК МБТІ і довідкою Рекшинської сільської ради за № 2103 від 1 грудня 2012 року.

Із свідоцтва про смерть видно, що матір позивача ОСОБА_1 Теофілія (Теофія) Іванівна померла 12 червня 1992 року. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді будинковолодіння, що знаходиться в селі Поточани Бережанського району Тернопільської області, на вул. Центральна, 18.

Судом також встановлено, що 5 червня 1992 року матір позивача все належне їй майно заповіла позивачу ОСОБА_1. Даний факт підтверджується долученим до матеріалів справи заповітом.

В зв`язку з тим, що матірпозивача на випадок своєї смерті розпорядилася належним їймайном та склала заповіт, то саме позивач є єдиним його спадкоємцем.

Із пояснень представника позивача видно, що після смерті спадкодавиці позивач вступив в управління спадковим майном та прийняв спадщину і звернувшись в держнотконтору, переоформив на себе належні його матері грошові заощадження, однак через відсутність правовстановлюючого документу про належність покійній зазначеного будинковолодіння, він не мав змоги переоформити його на себе, а так як він фактично прийняв спадщину, то з тих підстав просить його позов задоволити.

Зазначені факти підтверджені інформаційною довідкою за № 1100/01-21, виданою 12 грудня 2012 року державним нотаріальним архівом Тернопільської області.

Таким чином, поскільки в судовому засіданні доведено, що позивач фактично прийняв спадщину так як вступив в управління спадковим майном, однак через відсутність правовстановлюючого документу про належність спадкодавиці зазначеного будинковолодіння, не мав можливості переоформити його на себе, тому суд вважає необхідним задоволити позовні вимоги позивача і визнати за ним право на спадкове майно, що залишилося після смерті його матері.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 14, 174, 213-215, 292, 294 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування»від 30 травня 2008 року, ст. ст. 524, 534, 548, 549 ЦК Української РСР, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задоволити.

? Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за заповітом, що залишилося після смерті його матері ОСОБА_1 Теофілії (Теофії) Іванівни, яка померла 12 червня 1992 року, у вигляді :

? - житлового будинку із належними йому господарськими будівлями, що розміщені на вул. Центральна, 18 в селі Поточани Бережанського району Тернопільської області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Бережанський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Бережанського

районного суду Тернопільської області ОСОБА_2