Справа № 212/4455/2012 Провадження № 22-ц/0290/2059/2012Головуючий в суді першої інстанції:ОСОБА_1
Категорія: 27 Доповідач: Панасюк О. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.09.2012 м. Вінниця

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі: головуючого судді Панасюка О.С., суддів Сопруна В.В., Медвецького С.К., з участю секретаря Руденко О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 23 травня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України», в особі філії Вінницьке міське відділення № 8672, про визнання договору поруки недійсним,

встановила:

В березні 2012 року ОСОБА_2 звернувся в суд з цим позовом, вказуючи, що 11 січня 2008 року ОСОБА_3О уклав з ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Вінницьке міське відділення № 8672 кредитний договір, за яким отримав кредит в сумі 308250 грн. В забезпечення виконання цього договору між ним, ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_3О був укладений договір поруки, за яким позивач зобовязався солідарно з боржником відповідати перед кредитором за виконанням останнім зобовязань за кредитним договором. Оскільки при підписанні цього договору ОСОБА_3 ознайомив його зі сфальсифікованою довідкою про заробітну плату і таким чином ввів в оману щодо своєї спроможності сплачувати кредит, вимагав визнати недійсним договір поруки № 632 від 11 січня 2008 року.

Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці від 23 травня 2012 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального та порушення норм процесуального права, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просив скасувати це рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Цим вимогам рішення суду не відповідає з огляду на таке.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що договір поруки підписано особисто позивачем, при його підписанні він розумів його зміст та значення своїх дій. Позичальник не є стороною договору поруки, а стороною у зобовязанні, забезпеченому порукою, то застосування ст. 230 ЦК України виключається, оскільки за цією статтею одна із сторін правочину може ввести в оману іншу.

З таким висновком суду погодитись не можна з таких міркувань.

Судом встановлено, що 11 січня 2008 року ОСОБА_3О уклав з ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Вінницьке міське відділення № 8672 кредитний договір, за яким отримав кредит в сумі 308250 грн. на строк до 11 січня 2008 року зі сплатою 15,5% річних. В забезпечення виконання цього договору між ОСОБА_2, ВАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_3 був укладений договір поруки, за яким позивач зобовязався солідарно з боржником відповідати перед кредитором за виконанням останнім зобовязань за кредитним договором. 30 вересня 2011 року слідчим Староміського РВ ВМУ УМВС України у Вінницькій області за фактом шахрайства відносно ВАТ «Державний ощадний банк України» порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, 12 грудня 2011 року ОСОБА_2 було визнано потерпілим в цій справі, зокрема, згідно з цими постановами ОСОБА_3 надавши підроблену довідку про заробітну плату ПП «Ріоні Плюс», шляхом обману заволодів кредитними коштами ВАТ «Державний ощадний банк України» в сумі 308250 грн.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником; порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Відповідно до ч. 4 ст. 202 ЦК України дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

Як видно з договору поруки його сторонами є ОСОБА_2 (Поручитель), ВАТ «Державний ощадний банк України» (Кредитор) та ОСОБА_3 (Боржник).

Згідно з преамбулою договору поруки Поручитель, Кредитор та Боржник досягли згоди щодо врегулювання усіх майнових та організаційних аспектів договору, розділом 2 якого, зокрема, п.п. 2.2., 2.4. визначені обовязки Божника по відношенню до Поручителя (письмово повідомляти про неможливість вчасного здійснення чергового платежу та про прострочення платежу).

Отже, суд першої інстанції прийшов помилкового висновку про те, що цей договір є двостороннім.

Ч. 1 ст. 230 ЦК України передбачено, що якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

З матеріалів справи видно, що при укладенні кредитного договору та договору поруки Боржник ОСОБА_3 ввів в оману Кредитора та Поручителя щодо своєї платоспроможності, надавши підроблену довідку про заробітну плату ПП «Ріоні Плюс». При цьому представник Банку визнала, що за наявності достовірної інформації про майновий стан ОСОБА_3 кредиту він би не отримав, а ОСОБА_2 наполягав, що договору поруки за таких умов не підписав.

Оскільки ОСОБА_4 навмисно ввів в оману ОСОБА_2 та ВАТ «Державний ощадний банк України» щодо обставин, які мають істотне значення і могли перешкодити вчиненню договору поруки, то рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 23 травня 2012 року скасувати.

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати недійсним договір поруки № 632 від 11 січня 2008 року, укладений між ОСОБА_2, Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», в особі філії Вінницьке міське відділення № 8672, та ОСОБА_3.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

Оригіналу відповідає: