Справа № 2-6923/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2012 року Рівненський міський суд

під головуванням судді Ковальова І.М.

при секретарі Рибачик О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з Обмеженою Відповідальністю ОСОБА_2 Арма, ОСОБА_3 про визнання недійсним кредитного договору,-

в с т а н о в и в :

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги повністю підтримав. Просить суд їх задоволити та визнати недійсним кредитний договів №17/02-К/333 від 23 липня 2007 року укладений між ТОВ КБ Армата ОСОБА_3 посилаючись на ті обставини, що відповідачі по справі ТОВ КБ Армата ОСОБА_3 при укладанні оспорюваного кредитного договору не проінформували його довірительку про його укладення, а також не отримали її письмової згоди, хоча зобовязані були це зробити, адже предметом грошового зобовязання ОСОБА_3 стала велика сума коштів 27000,00 доларів США.

Вважає, що укладенням даного правочину порушено право позивачки на спільну сумісну власність, на даний час вона зобовязана проводити розрахунки за правочином, на укладання якого вона згоди не давала. Тому, даний правочин на підставі ч.4 ст.203, ч.3 ст.215 ЦК України, ч.3 ст.65 СК України має бути визнаний судом недійсним.

На підставі викладеного, просить суд заявлені позовні вимоги задоволити.

Представник відповідача ТОВ КБ Арма в судове засідання не зявився, однак подав до суду письмову заяву у якій просив суд провести розгляд справи у відсутності представника відповідача. Заявлені позовні вимоги позивача не визнає, просить суд відмовити у їх задоволенні та провести розгляд справи у відсутності представника відповідача ТОВ КБ Арма.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, однак подав до суду письмову заяву у якій просив провести розгляд справи у його відсутності. Проти задоволення позову ОСОБА_1 про визнання недійсним кредитного договору не заперечує.

Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Судом встановлено, що 23 липня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю ОСОБА_2 Армата ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №17/02-К/333.

Вказаний договір оформлено у відповідності до вимог діючого законодавства.

Відповідно до в.1.1. кредитного договору банк надає позичальнику кредит на поточні потреби у сумі 27000,00 доларів США.

Відповідно до п.6.1.1. кредитного договору позичальник гарантує, що на момент укладання цього договору: він має право на укладання цього договору і виконання своїх зобовязань по ньому і відсутні будь-які обставини, що обмежують його право укласти і виконати цей договір.

Позивач при зверненні до суду посилається на порушення її прав при укладенні кредитного договору від 23 липня 2007 року між ТОВ КБ Армата ОСОБА_3 з тих підстав, що не було дотримано вимог ст.65 Сімейного Кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 73 Сімейного Кодексу України передбачено, що зобовязаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі.

Відповідно до ч.2 ст.65 Сімейного Кодексу України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Відповідно до ч.3 ст.65 Сімейного Кодексу України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Положення ст.369 ЦК України регулюють право спільної сумісної власності.

Таким чином, кредитний договір, укладений між Товариством з Обмеженою Відповідальність ОСОБА_2 Армата ОСОБА_3 є грошовим зобовязанням лише між сторонами за вказаним договором, а не угодою щодо розпорядження майном, належним подружжю і не створює обовязків для будь-яких інших осіб.

За таких обставин суд вважає, що посилання позивача та представника позивача на вимоги статті 65 Сімейного Кодексу України є безпідставними, оскільки норма вказаної статті, згідно з якою згода подружжя вимагається в разі розпорядження майном, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя, на спірні правовідносини не поширюється.

За таких обставин, при укладенні кредитного договору права позивача не були порушені, тому позовні вимоги позивача є безпідставними і у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,60,88,212,213,215,294 ЦПК України,

ст.ст.369,1054 ЦК України, ст.ст.65,73 СК України суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з Обмеженою Відповідальністю ОСОБА_2 Арма, ОСОБА_3 про визнання недійсним кредитного договору №17/02-К/333 від 23 липня 2007 року укладеного між ТОВ КБ Армата ОСОБА_3 відмовити за безпідставністю позовних вимог.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_4