Справа № 2-4357/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2012 року

Рівненський міський суд Рівненської області у складі :

головуючого судді Рогозіна С.В.,

при секретарі Кулик Т.М.

з участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна»про стягнення страхового відшкодування, додаткових витрат, франшизи, моральної шкоди та судових витрат

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна»про стягнення страхового відшкодування, додаткових витрат, франшизи, моральної шкоди та судових витрат.

У позовній заяві позивач вказує, що 27.12.2010 року близько 14 год. 30 хв. в м. Рівне на перехресті вулиць ОСОБА_5 - Мазепи водій ОСОБА_3 керуючи автомобілем НОМЕР_1 створив аварійну ситуацію, внаслідок чого відбулася ДТП. В результаті зіткнення було пошкоджено його транспортний засіб (ВАЗ 2105 д.н.з 19730РВ) та автомобіль НОМЕР_2. ОСОБА_3 - водій автомобіля НОМЕР_1 з місця пригоди зник.

Інспектор ДАІ, не зважаючи на покази свідків і докази зібрані свідками за допомогою фото та відео камер, склав адміністративний протокол щодо водія автомобіля ВАЗ 2105. Однак під час розгляду адміністративної справи суд повністю встановив обставини ДТП і виніс законну і обґрунтовану постанову про закриття справи у зв'язку із відсутністю в діях ОСОБА_6 події і складу адміністративного правопорушення. При цьому, під час розгляду справи судом було встановлено факт створення аварійної ситуації водієм автомобіля НОМЕР_1.

Внаслідок ДТП йому відповідачем ОСОБА_3 завдано матеріальної та моральної шкоди. Станом на 27.12.2010 р. цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 застрахована згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ВС/5175101 від 22.04.2010 р. в ПАТ «Страхова компанія «Країна»(04655, м. Київ, вул. Кудрявський узвіз 7). Ліміт відповідальності за шкоду завдану майну встановлено полісом ВС/5175101 у розмірі 25500 грн., франшиза 510 грн. Він отримав матеріальну шкоду в зв'язку із пошкодженням автомобіля ВАЗ 2105 д.н.з 19730РВ. Відповідно до звіту № 002П від 10.01.2011 р. матеріальний збиток складає 5088,24 грн. Крім того, він здійснив додаткові витрати - оплату послуг оцінювача в сумі 450,00 грн.

Відповідно до умов договору страхування Страховик - ПАТ «Страхова компанія «Країна»відшкодовує суму матеріального збитку 5088,24 грн. за мінусом франшизи 510 грн., що дорівнює 4578.24 грн., а також повинен компенсувати витрати на оцінку збитку 450,00 грн. Відповідно до ст. 37.5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» франшизу 510,00 грн. відшкодовує особа, цивільно-правова відповідальність якої застрахована за полісом (водій ОСОБА_3П.).

Завдання шкоди майну спричинили йому моральну шкоду, яка проявляється у порушенні нормального способу життя, переживаннях та душевних стражданнях, яку він оцінює в 500,00 гривень.

В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги частково змінили відмовившись від позовної вимоги стосовно стягнення з ОСОБА_3 моральної шкоди в сумі 500 гривень. В іншій частині позовні вимоги підтримали та просять стягнути з ОСОБА_3 франшизу по договору страхування 510 грн., стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Країна»страхове відшкодування 4578,24 грн. та витрати на послуги експерта-оцінювача в розмірі 450,00 грн. Стягнути з відповідачів солідарно судові витрати: 1400, грн. витрат на юридичні послуги (правову допомогу); судовий збір; 120,00 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги позивача визнав повністю та не заперечує проти задоволення позовних вимог відносно нього. Крім того пояснив, що він дійсно 27.12.2010 року близько 14 год. 30 хв. в м. Рівне на перехресті вулиць ОСОБА_5 - Мазепи керував автомобілем НОМЕР_1, оскільки привозив бухгалтера в ПАТ «Промінвестбанк». Виїжджаючи із стоянки біля даного банку створив аварійну ситуацію, внаслідок чого відбулася ДТП, яку він помітив в дзеркало заднього виду. Даному факту він не придав значення та поїхав по своїх справах. В страхову компанію він не звертався, оскільки не знав, що створив аварійну ситуацію. Протокол про вчинення ДТП відносно нього не складали. Про те, що його дії стали причиною ДТП він дізнався після виклику в суд.

Представник ПАТ «Страхова компанія «Країна»в судове засідання не зявився хоча повідомлявся про час і місце судового засідання належним чином. Подав письмові заперечення в яких позовні вимоги позивача заперечив повністю та вказав, що умовами ст. 6 Закону, передбачено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Оскільки цивільно-правова відповідальність ні ОСОБА_7, а ні ОСОБА_3 не настала, до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП вищевказані особи не притягувались, як наслідок, ні ОСОБА_4, ні ОСОБА_3, а ні ОСОБА_7 до ПАТ СК «Країна»з повідомленням про страховий випадок не звертались, а тому відсутні будь-які правові підстави вважати вищевказану дорожньо-транспортну пригоду страховим випадком. Позивач хибно вважає ОСОБА_3 винним у вчиненні ДТП, яку сталася 27.12.2010 року, будь-яких доказів на підтвердження своєї позиції не надає, а натомість, саме на Позивача складався адміністративний протокол та з метою притягнення останнього до адміністративної відповідальності, матеріали за вищезгаданим ДТП передавались до Демидівського районного суду Рівненської області.

З описової частини постанови Демидівського районного суду Рівненської області від 08 лютого 2011 року, вбачається, що адміністративне правопорушення, вчинене ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП було закрито у зв'язку із відсутністю у його діях складу адміністративного правопорушення, а ОСОБА_3, взагалі, за вищевказаною подією, до адміністративної відповідальності не притягувався.

Виходячи з матеріалів справи, ПАТ СК «Країна»свої зобов'язання за Полісом та Законом ОСЦПВ перед ОСОБА_4 не порушило, оскільки відсутні правові підстави вважати заявлену подію страховим випадком. Просить відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача, відповідача, оцінивши докази та всі обставини справи у їх сукупності на підставі чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що 27.12.2010 року близько 14 год. 30 хв. в м. Рівне на перехресті вулиць ОСОБА_5 - Мазепи водій ОСОБА_3 керуючи автомобілем НОМЕР_1 створив аварійну ситуацію, внаслідок чого відбулася ДТП. В результаті зіткнення було пошкоджено транспортний засіб ОСОБА_4 (ВАЗ 2105 д.н.з 19730РВ) та автомобіль НОМЕР_2.

Дані обставини визнані відповідачем ОСОБА_3 і тому, відповідно до ст. 61 ЦПК України додаткового доведення не потребують. Крім того, дані обставини встановлені постановою Демидівського районного суду від 08 лютого 2011 року по справі № 3-33/2011.

Враховуючи вище наведене, суд вважає, що неправомірними діями відповідача ОСОБА_3 було заподіяно матеріальну шкоду майну ОСОБА_4

Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Враховуючи дані обставини, суд вважає, що з відповідача ОСОБА_3 підлягає стягненню сума нанесеної ним матеріальної шкоди майну ОСОБА_4 в межах позовних вимог в сумі 510 гривень.

Стосовно позовних вимог позивача про стягнення з ОСОБА_3 1400 гривень витрат на правову допомогу, суд вважає дані позовні вимоги обґрунтованими.

Статтею 56 ЦПК України правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Особа, зазначена в частині першій цієї статті, має право: знайомитися з матеріалами справи, робити з них витяги, знімати копії долучених до справи документів, бути присутнім у судовому засіданні. Особа, яка має право на надання правової допомоги, допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі.

Ухвалою суду від 07.09.2011 року фахівець в галузі права ОСОБА_2 був допущений до справи в якості особи, яка надає правову допомогу.

Згідно Постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 р. N 590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави», що діяла на момент надання правової допомоги, яка кореспондується із Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір витрат на правову допомогу не може перевищувати 40 відсотків від мінімальної заробітної плати діючої на момент надання правової допомоги за одну годину роботи.

Як вбачається з акту виконаних робіт за договором про надання правової допомоги від 01.06.2011 року за надану правовому допомогу фахівцем в галузі права ОСОБА_2 всього надано послуг правового характеру на суму 1400 гривень. Як вбачається з квитанції № 3 від 01.06.2011 року ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_4 1400 гривень оплати за правову допомогу.

Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4, судовий збір у сумі 60 гривень, 39 копійок та витрати на ІТЗ судового процесу в сумі 120 гривень.

Стосовно позовних вимог позивача до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна»про стягнення страхового відшкодування, суд вважає їх недоведеними виходячи з наступного:

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На думку суду позивач у позовній заяві не навів доказів стосовно того, що ПАТ «Страхова компанія «Країна» зобовязана відшкодувати понесені позивачем витрати на ремонт автомобіля.

В судовому засіданні представники позивача, також, не навели переконливих доказів того, що ПАТ «Страхова компанія «Країна»зобовязана відшкодувати понесені позивачем витрати на ремонт автомобіля. Представник ПАТ «Страхова компанія «Країна»в своїх письмових запереченнях не заперечував той факт, що автомобіль НОМЕР_1, який належить на праві власності ОСОБА_7, відповідно до Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" був застрахований в ПАТ «Страхова компанія «Країна», але звернув увагу на те, щоб страхова компанія мала змогу виплатити страхове відшкодування необхідно дотриматися певних умов передбачених, як договором страхування так і Законом України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів".

Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлюється обов'язок ПАТ «Страхова компанія «Країна»відшкодовувати спричинені внаслідок ДТП збитки тільки при настанні страхового випадку.

Згідно ст. 6 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Стаття 33 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлює, що учасники дорожньо-транспортної пригоди зобов'язані терміново повідомити про дорожньо-транспортну пригоду відповідні органи Міністерства внутрішніх справ України; вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, або, у випадках, передбачених цим Законом, МТСБУ про настання дорожньо-транспортної пригоди.

Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати зазначені дії, вони мають підтвердити це документально.

Крім того, ст. 35 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачає, що для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику (або якщо страховик невідомий - МТСБУ) відповідну заяву. У заяві про виплату страхового відшкодування має міститися: а) найменування страховика, до якого подається заява, або МТСБУ; б) назва (для юридичної особи), прізвище, ім'я, по батькові (для фізичної особи) заявника, його місцезнаходження або місце проживання; в) зміст майнової вимоги заявника щодо відшкодування завданих збитків; г) інформація про вже здійснені взаєморозрахунки осіб, відповідальність яких застрахована, та потерпілих; ґ) обставини, якими заявник обґрунтовує свою вимогу, та докази, що підтверджують її відповідно до законодавства; д) розмір шкоди; е) підпис заявника і дата подання заяви.

До заяви додаються довідки про дорожньо-транспортну пригоду, довідки відповідних закладів охорони здоров'я щодо тимчасової втрати працездатності або довідки спеціалізованих установ про встановлення стійкої втрати працездатності (інвалідності) у разі її виникнення, інші документи, які мають відношення до даної дорожньо-транспортної пригоди, завірені у встановленому порядку.

Страховик зобов'язаний надавати консультаційну допомогу заявнику при складанні заяви та на прохання заявника зобов'язаний ознайомити його з відповідними нормативними актами та порядком обчислення страхового відшкодування.

Ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачає, що після розгляду страховиком наданих йому визначених у статті 35 цього Закону документів про дорожньо-транспортну пригоду страховик приймає рішення про виплату страхового відшкодування або відмову у виплаті страхового відшкодування.

Протягом трьох робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення щодо прийнятого рішення. Якщо особа, яка має право на отримання відшкодування, не задоволена рішенням страховика щодо виплати страхового відшкодування, вона має право подати до МТСБУ скаргу про перегляд вищезазначеного рішення. Якщо прийняте МТСБУ рішення не задовольняє таку особу, то вона має право подати позов до суду щодо відшкодування шкоди в установленому законом порядку.

Представники позивача та відповідач ОСОБА_3 не подали доказів того, що учасники дорожньо-транспортної пригоди повідомили страховика у встановлені законом терміни про факт ДТП, крім того, представники позивача не надали доказів того, що ОСОБА_4 звертався до ПАТ «Страхова компанія «Країна»з письмовою заявою та подав необхідні для розгляду його заяви документи.

За таких обставин суд вважає, що позивач не виконав покладені на нього згідно Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" обовязки, що перешкоджає відповідачу розглянути дане питання та прийняти рішення.

З огляду на вище наведене позовні вимоги ОСОБА_4 до ПАТ «Страхова компанія «Країна», суд вважає передчасними та недоведеними.

На підставі викладеного, у відповідності до ст. 1166 ЦК України, ст. ст. 6, 22, 33, 35, 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", керуючись ст. ст. 10, 60, 130, 212, 213, 215 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна»про стягнення страхового відшкодування, додаткових витрат, франшизи, моральної шкоди та судових витрат задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 510 (пятсот десять) гривень страхового відшкодування та судові витрати по справі в сумі 1400 (одну тисячу чотириста) гривень витрат на правову допомогу, 120 (сто двадцять) гривень витрат на ІТЗ судового процесу, 60 (шістдесят) гривень 39 копійок витрат на сплату державного мита.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна»про стягнення страхового відшкодування відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через суд першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 30.03.2012 року.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_8