Справа № 1416/5759/12
Номер провадження 2/1416/2776/12
РІШЕННЯ

Іменем України

07 грудня 2012 року Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

за участі позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, її представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа фізична особа-підприємець ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення суми та компенсації моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача звернулася до суду з позовом в інтересах ОСОБА_1, яким просила стягнути з ОСОБА_3 суму завдатку 12 000 грн., компенсацію моральної шкоди 2 000 грн. та судові витрати. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що між сторонами було укладено договір про наміри купівлі квартири АДРЕСА_1. Позивач передав відповідачу 12 000 грн. завдатку в якості забезпечення виконання зобовязань. Коли ж позивач познайомився зі співвласником квартири ОСОБА_6 у нього виникли сумніви в обсязі цивільної дієздатності. Коли ж при оформленні договору купівлі-продажу квартири виявилось, що від продавців його буде підписувати тільки ОСОБА_3, по довіреності від ОСОБА_6 позивач відмовився від укладання договору без надання йому додаткових документів щодо цивільної дієздатності ОСОБА_6

В судовому засіданні позивач підтримав позов з підстав, викладених в ньому.

Представник позивача також підтримала позов, просила його задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, проти його задоволення заперечувала. Подала письмові заперечення проти позову. Вказала, що вона виготовила всі необхідні документи для укладення договору купівлі-продажу квартири, а позивач відмовився, тому відповідно до п. 1.12 договору про наміри вона має право залишити гроші у себе.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, вказав на його безпідставність та необґрунтованість.

Третя особа фізична особа-підприємець ОСОБА_5 в судовому засіданні 06.09.2012 вказала, що позов задоволенню не підлягає, оскільки відповідачем було надано всі необхідні документи для укладення договору, а він безпідставно відмовився від купівлі квартири. В судове засідання 06.12.2012 не зявилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила відмовити в задоволенні позову.

Третя особа ОСОБА_6 в судовому засіданні 11.10.2012 вказав, що позов задоволенню не підлягає. В судове засідання 06.12.2012 не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся.

Вислухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини.

14 травня 2012 року сторони уклали договір про наміри № 631 відповідно до якого вони домовились не пізніше 14 червня 2012 року укласти договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 за 260 000 грн. За умовами цього договору позивач передав відповідачу аванс 12 000 грн., що підтверджується актом № 631-А.

Сторони в судовому засіданні визнали, що договір так і не був укладений.

Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання.

За змістом частини 2 статті 570 ЦК України, яка встановлює презумпцію авансу, якщо в правочині не визначено, що така сума є завдатком, та на відміну від завдатку аванс - це лише спосіб платежу. Він не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати. Суттєва відмінність авансу від завдатку полягає в тому, що на аванс не покладено функцію забезпечувати взяте сторонами на себе зобов'язання незалежно від того, яка сторона відповідальна за невиконання зобов'язання, той, хто отримав аванс повинен його повернути. І якщо продавець чи підрядник отримали як аванс певну грошову суму, а договір не було виконано незалежно від того, з чиєї вини це трапилось і які обставини цьому перешкоджали, аванс у будь-якому випадку підлягає поверненню.

За таких обставин, при не укладенні договору купівлі-продажу квартири аванс в сумі 12 000 грн. підлягає поверненню.

Посилання відповідача та її представника на п. 1.12 Договору про наміри, не може бути прийнято до уваги виходячи з такого.

Відповідно до ч. 4 ст. 635 ЦК України договір про наміри (протокол про наміри тощо), якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором. За змістом цієї норми, якщо сторони не надали договору про наміри сили попереднього договору він не бути мати таких правових наслідків як попередній договір, тобто договір про наміри лише встановлює наміри сторін і не тягне зобовязань.

Окрім цього, положення п. 1.12 Договору суперечить суті авансу, який не виконує забезпечувальної функції, та ст. 1212 ЦК України за змістом якої, майно (грошові кошти) набуті особою без відповідної правової підстави підлягають поверненню.

Суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача про відшкодування йому моральної шкоди задоволенню не підлягають, оскільки враховуючи вищевикладене, не доведено факт наявності неправомірних дій відповідача, якими заподіяно шкоду.

Окрім цього, як вбачається з пояснень сторін саме позивач відмовився від укладення договору без надання додаткових документів щодо обсягу цивільної дієздатності ОСОБА_6

Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто в сумі 1041,03 грн., що були понесені позивачем у справі і документально підтверджені.

Витрати на правову допомогу відповідача не підтверджені належними доказами. Надано лише договір про надання правової допомоги, але не надано документів, що підтверджують їх оплату.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 3, 15, 60, 88, 212-214 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа фізична особа-підприємець ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення суми та компенсації моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму авансу у розмірі 12 000 грн.

В задоволенні позовних вимог щодо стягнення компенсації моральної шкоди відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати, пропорційно задоволених вимог, в розмірі 1041 грн. 03 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Кокорєв