Справа № 2-95/1204/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2012 року Біловодський районний суд Луганської області

у складі: судді Ткаченко О.Д.

секретаря Торби Т.Є.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом гр.ОСОБА_1 до Біловодської районної державної адміністрації ,Євсузької сільської Ради, третьої особи - відділу Держкомзему в Біловодському районі Луганської області про визнання права власності на земельну частку(пай) та зобовязання Біловодську районную державну адміністрацію видати сертифікат на земельну частку(пай),-

В С Т А Н О В И В :

Позовна заява подана 17.04.2012 року, в якій позивачка вказала, що вона є членом колишнього колгоспу «Рассвет», який знаходився в с. Євсуг Біловодського району Луганської області, на даний час вона проживає постійно в селищі Біловодськ. В період з 1972 по 1981 рік вона проживала і працювала включно в колгоспі «Рассвет», з якого звільнилася в 1982 році - у звязку з виходом на пенсію за віком. В 1983 році вона змінила місце проживання , переїхала до с. Бараниківка Біловодського району. Як їй стало згодом відомо, в 1995 році було проведено паювання земель колишнього КСП «Рассвет», тому в 2012 році вона звернулася з клопотанням до голови Євсузької сільської Ради та голови Біловодської районної державної адміністрації з проханням вжити заходів щодо виділення їй, як члену колишнього колгоспу «Рассвет» земельної частки-паю. Вона отримала відповіді, що у звязку з її не включенням до державного акту на землю , вона не має права на отримання сертифікату на земельну частку(пай).Та вона вважає, що такі дії відповідачів є неправомірними , тому що вона як колишній пенсіонер колгоспу «Рассвет» такого права не втратила у звязку з правонаступництвом прав колгоспу «Рассвет» КСП «Рассвет». І якщо КСП «Рассвет» був правонаступником колгоспу «Рассвет», який на даний час ліквідований, тому з 04.01.1995 року вона як в минулому член колгоспу , який перебуває на пенсії, має право отримати земельну ділянку із земель запасу або резерву. І представник позивача гр. ОСОБА_2 вважає, що суд повинен своїм рішенням визнати за позивачкою право на земельну частку(пай) як пенсіонера КСП «Рассвет» з земель, розташованих на території Євсузької сільської Ради Біловодського району в розмірі, яка належить позивачці як члену КСП «Рассвет» та зобовязати відповідача в особі Біловодського районної державної адміністрації видати їй сертифікат на належну їй земельну частку(пай) в порядку, передбаченому ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натрі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток(паїв)», бо за її даними, інші пенсіонери КСП «Рассвет» своїх заяв на членство в КСП також не подавали, але землю отримали.

Представник відповідача від Біловодської районної державної адміністрації гр. ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав, посилаючись на безпідставність заявлених позовних вимог, а саме на те, що позивачка гр. ОСОБА_1 не була членом КСП, тому саме за цих підстав вона не отримала права на частку пай в КСП «Рассвет»,і ніяких доказів про своє членство в КСП суду не надала.

Представник Євсузької сільської Ради гр. ОСОБА_4 в підготовчій частині судового засідання позов не визнав за його безпідставністю, зачитав суду копію рішення членів КСП «Рассвет», яке йому, за його доводами , надав голова сільської Ради гр. ОСОБА_5, з якого випливає, що на час паювання земель в КСП «Рассвет» приймалося рішення про виділення земельної частки (паю) тільки пенсіонерам, які проживають на території села Євсуг, але оригіналу такого документа він суду не надав. В судових дебатах гр. ОСОБА_4 відніс винесення рішення по цій справі на розсуд суду.

Вислухавши представника позивача, інших учасників процесу, оглянувши всі вище перелічені та надані позивачем письмові докази, суд приходить до висновку, що позов не може бути задоволеним з наступних підстав:

Відповідно до п.2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року № 720/95 право на земельну частку(пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства , кооперативу, товариства відповідно до списку, що додається до акта на право колективної власності на землю.

За вимогами ст.ст. 10,11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК, також суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до поданих доказів позивачем судом встановлено, що КСП «Рассвет» могло бути зареєстрованим як таке підприємство тільки після набрання чинності Законом України від 14 лютого 1992 року № 2114-Х11 «Про колективне сільськогосподарське підприємство», і суду не подано будь - яких доказів, що це підприємство було правонаступником колгоспу « Рассвет», пенсіонером останнього саме з 1982 року є дійсно гр. ОСОБА_1 відповідно до наданого неї в (копії) пенсійного посвідчення.

Відповідно до Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10 листопада 1994 року № 666/94 було розпочато паювання земель сільськогосподарських підприємств, але до цього така можливість передбачалася і Земельним Кодексом в редакції від 13 березня 1992 року, яким було запроваджено колективну власність на землю. Крім цього, згідно саме з цим кодексом члени КСП та інших сільськогосподарських підприємств , яким земля була передана у колективну власність , отримали право виходу з нього та виділення в натурі частки землі в розмірі так званої середньої частки, право на отримання цієї частки мали тільки члени КСП, та і розмір земельної часки обчислювали комісії, утворені сільськогосподарськими підприємствами з числа їх членів, і розмір затверджувала районна державна адміністрація, єдиний розмір такої частки встановлювався з середньої частки, і з єдиним розміром і тільки для членів КСП, який вже став постійним і визначався в кадастрових гектарах. І тільки Земельний Кодекс в редакції від 25.10.2001 року ввів новий вид земельної частки( паю), яка вже виділялася з земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств при їх приватизації. Таким чином, в позовній заяві безпідставно застосовані положення ст.. 25 ЗК, який діє в такій редакції з 2002 року.

Таким чином, суд виходить з того, що відповідно до Указу Президента України від 03.12.1999 року № 1529/99 право користування земельною ділянкою, закріпленою за сільськогосподарським підприємством на праві колективної власності і розпайованою( поділеною на умовні частки) між його членами, належало цьому підприємству , як юридичній особі. Тобто після паювання земель підприємства за Указом 1995 року право користування розпайованою землею між членами КСП зберігалося за останнім і не переходило до членів підприємств власників земельних часток (паїв), таке право вони набули тільки після названого Указу Президента за 1999 рік , з отриманням права на видачу правовстановлюючого документа у вигляді сертифіката на земельну частку (пай), який не тільки став правовстановлюючим документом на цю землю, а й надавав право на отримання в наступному права на виділення землі в натурі , вже з отриманням державного акта на землю.

Також за Постановою Верховної Ради України від 13 березня 1992 року № 2201 була затверджена форма державного акта на право колективної власності на землю, до якого додається за встановленою формою вичерпний список громадян - співвласників цієї власності. Список громадян, як додаток до державного акта, формувався самим підприємством відповідно до статуту, розглядався і затверджувався загальними зборами ( зборами уповноважених) членів підприємства та підписувався головою місцевої Ради і головою КСП. Отже, особи, які не були членами КСП , тобто не стали засновниками нової юридичної особи, вважаються такими, що вибули із членів господарства. Тому згідно до п.3 ст. 9 Закону «Про колективні сільськогосподарські підприємства» належні членам КСП земельні паї підлягали виділенню в натурі та передачі у власність таким особам тільки після Указу Президента за 1999 рік, або , як вбачається із матеріалів справи, позивачка не отримала своє власності у вигляді земельної частки паю в 1995 році, бо не була внесеною в список-додаток до державного акту на колективну власність землю і таке право їй не може бути наданим за рішенням суду за безпідставністю заявлених нею позовних вимог ,-

На основі викладеного, керуючись ст.. 10,11,213-215 ЦПК України, Законом України « Про колективні сільськогосподарські підприємства « від 14.02.1992 року ,суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог гр. ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі за їх безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області через Біловодський районний суд шляхом подачі в 10 денний строк з дня його оголошення.

Суддя: О.Д.Ткаченко.