Справа № 709/88/2011
Провадження по справі 2/709/38/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.06.2012 року. Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючої судді - Марусяк М.О.

при секретарі - Беднар О.О.,

з участю: представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

відповідачів - ОСОБА_6, ОСОБА_7

представника відповідачів - ОСОБА_8

представника третьої особи - ОСОБА_9,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів цивільну справу за позовом Свято-Юрської церковної громади греко-католицької церкви до виконавчого комітету Рахівської міської ради, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа: Рахівська районна державна нотаріальна контора про визнання незаконним акта органу місцевого самоврядування, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом і договору дарування та визнання права на спадкове майно та за позовом ОСОБА_6 до Рахівської міської ради, Рахівської державної нотаріальної контори, Свято-Юрської церковної громади греко-католицької церкви про визнання незаконним акта органу місцевого самоврядування, визнання недійсним свідоцтва про право власності на майно та свідоцтва про право на спадщину за заповітом, та про визнання незаконними дій Свято-Юрської церковної громади ГКЦ по проведенню ремонтно-будівельних робіт, повязаних з будинковолодінням № 137 по вул. Київській, м. Рахів без відповідного дозволу органу місцевого самоврядування і інспекції архітектурно-будівельного контролю та стягнення шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

Свято-Юрська церковна громада ГКЦ звернулася в суд з позовом до виконкому Рахівської міської ради, ОСОБА_6, ОСОБА_7, 3-тя особа без самостійних вимог: Рахівська ДНК про визнання незаконним правового акту органу місцевого самоврядування, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, визнання недійсним договору дарування житлового будинку та визнання права власності на спадкове майно.

Свої позовні вимоги мотивували тим, що Свято-Юрська церковна громада ГКЦ, є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_10, на спадкове майно, яке знаходиться за адресою м. Рахів, вул. Київська №137, Закарпатської області та складається з житлового будинку та надвірних споруд. Вказаний будинок заповідався ОСОБА_10 церковній громаді під фару, для священника та катехізацію дітей. Рішенням Рахівського районного суду від 31 березня 2005 року по справі за позовом ОСОБА_6 про визнання заповіту недійсним в позові відмовлено а заповіт залишено в силі. Дане рішення набуло законної сили 21 травня 2004 року виконком Рахівської міської ради виніс рішення Про реєстрацію права власності за померлим ОСОБА_10. Вказане рішення стало в послідуючим підставою та наслідком видачі ОСОБА_6 свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/3 частини спадкового будинку та укладення нею 27 червня 2007 року в м. Рахів з ОСОБА_7 договору дарування 2/3 часток житлового будинку. Рішенням виконкому Рахівської міської ради про реєстрацію права власності на житловий будинок за померлим ОСОБА_10 є неправомірним та суперечить нормам діючого на момент винесення рішення Цивільного кодексу України. Таким чином реєстрація права власності на житловий будинок та послідуюча видача свідоцтва про право власності на житловий будинок є неправомірною, що тягне за собою скасування всіх похідних правочинів вчинених з незаконно зареєстрованим майном. Тому просять суд визнати недійсним рішення виконкому Рахівської міської ради від 21 травня 2004 року Про реєстрацію житлового будинку №137 по вул. Київська в м. Рахів в цілому за померлим ОСОБА_10; визнати недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом від 13 вересня 2005 року, виданого Рахівською державною нотаріальною конторою на користь ОСОБА_6; визнати недійсним договір дарування 2/3 частин житлового будинку №137 по вул. Київська в м. Рахів укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 27 червня 2007 року та посвідчений Рахівською держнотконторою; визнати право власності на спадкове майно житловий будинок № 137 в м. Рахові по вул. Київській в цілій частині за Свято-Юрською церковною громадою ГКЦ м. Рахів.

В свою чергу ОСОБА_6 звернулася в суд з позовом до Рахівської міської ради, Рахівської районної державної адміністрації, Свято Юрської церковної громади ГКЦ про визнання недійсним рішення виконкому міської ради, свідоцтва про право власності на нерухоме майно та свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Позов мотивує тим, що в житловому будинку №137 по вул. Київській в м. Рахові, Закарпатської області вона проживає з 1978 року, тобто з часу укладення шлюбу з ОСОБА_10. Даний будинок вони благоустроювали разом, робили капітальні та поточні ремонти, тобто покращували умови проживання, у даному будинку вона приписана по сьогоднішній день. 19.11.2003 року її чоловік помер та після його смерті відкрилася спадщина на вищезгаданий житловий будинок і являється його єдиним спадкоємцем. 28 травня 2004 року Рахівський міськвиконком прийняв рішення №48 Про оформлення права власності на жилий будинок за померлим ОСОБА_10. 28 грудня 2005 року Рахівською районною державною нотаріальною конторою видано Греко-католицькій церковній Свято-Юрській громаді свідоцтво на право власності за заповітом. Вважає що вказане свідоцтво є незаконним та таким, що підлягає відміні оскільки на час вчинення заповіту її чоловіком ОСОБА_10, який був зареєстрований в Рахівській районній лікарні, ніякого нерухомого майна не рахувалося; документом на підставі якого, було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 25.05.2004 року було рішення виконкому Рахівської міської ради від 21 травня 2004 року; вищевказане рішення Рахівської міської радою було прийнято вже після смерті чоловіка ОСОБА_10 тому таке є незаконним. Вважає що і послідуючі правочини, які вчинені на підставі згаданого рішення Рахівською районною нотаріальною конторою, Рахівською міською радою та Свято-Юрською церковною громадою ГКЦ теж незаконні та такі, що повинні бути визнані недійсним та відмінені. Тому просить суд, винести рішення, яким рішення виконкому Рахівської міської ради №48 від 28.05.2004 року про оформлення права власності на жилий будинок №137 по вул. Київській в м. Рахів за померлим ОСОБА_10; свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії САА №102854 від 25.05.2004 року на ОСОБА_10 та свідоцтво про право на спадщину за заповітом ВСК №940892 від 28.12.2005 року на житловий будинок №137 по вул. Київській в м. Рахів на користь Греко-католицької церковної Свято-Юрської громади та стягнути з Греко-католицької церковної Свято-Юрської громади на її користь судові витрати в сумі 1000 гривень як вартість юридичних послуг.

Ухвалою Рахівського районного суду від 31 липня 2008 року дані справи об`єднані в одне провадження, на підставі ст. 126 ЦПК України.

27.07.2010 року позивачка за об'єднаним позовом ОСОБА_6 подала до суду заяву про доповнення позовних вимог. Просить доповнити її позовну заяву додатковою вимогою, а саме: визнати недійсним заповіт від 18.11.2003 року від імені ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1 на ім'я Свято-Юрської греко-католицької громади м. Рахів. на будинок 137, по вул. Київській, в м. Рахів з присадибною ділянкою на фару для священника та катехізацію дітей, що згідно заповіту належить спадкодавцю, за підписом головного лікаря Рахівської ЦРЛ, зареєстрованого за №16 при свідках.

Також, 27.07.2012 року, ОСОБА_8, який представляє інтереси відповідачки, за первинним позовом - ОСОБА_7, подав зустрічну позовну заяву, в якій просить визнати незаконними дії Свято-Юрської церковної громади греко-католицької церкви по проведенню ремонтно-будівельних робіт, пов'язаних з будинковолодінням №137, по вул. Київській, м Рахів, без відповідного дозволу органу місцевого самоврядування і інспекції архітектурно-будівельного контролю. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що за його довірителькою ОСОБА_7, відповідачкою по первісному позові, на праві приватної власності зареєстровано 2/3 частини будинку №137, по вул. Київській, м. Рахів, згідно з договором дарування від ОСОБА_6 За час розгляду даної справи, позивачем по даній справі, в особі Свято-Юрської церковної громади ГКЦ, без дозволу органу місцевого самоврядування і інспекції архітектурно-будівельного контролю було здійснено, на думку ОСОБА_7, будівельні роботи з повним знищенням, належної їй на праві приватної власності частини будинку №137, по вул. Київській, в м. Рахів, що спричинило ОСОБА_7, значних збитків і шкоди, як і в матеріальному так і в моральному відношенні.

19.06.2012 року ОСОБА_8, як представник відповідачки, за первинним позовом - ОСОБА_7, звернувся в суд з заявою про уточнення і збільшення зустрічних позовних вимог. Просив стягнути з Свято-Юрської церковної громади ГКЦ в користь ОСОБА_7 матеріальні збитки та шкоду, що необхідні для відтворення (заміщення) будинковолодіння №137, по вул. Київській, м Рахів на суму 105449.20 гривень.

В судовому засіданні представники Свято-Юрської церковної громади: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, діючі за дорученням, свої позовні вимоги підтримали, покликаючись на доводи наведені в позовній заяві просять вимоги Свято-Юрської церковної громади ГКЦ м. Рахів задовольнити в повному обсязі. Частково визнають позовні вимоги ОСОБА_6 зокрема в частині її вимоги про визнання недійсними рішення виконкому Рахівської міської ради №48 від 21 травня 2004 року, свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25 травня 2004 року виданого на ім`я ОСОБА_10 Представник позивача ОСОБА_5, зазначив, що на момент винесення Рахівською міською радою даного рішення набрав чинності з 1 січня 2004 року новий Цивільний кодекс України, в якому зазначено, що коли помирає фізична особа, то припиняються і права та обов'язки, які належали цій особі. Просять визнати недійсним і скасувати договір дарування укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, оскільки ОСОБА_6 набула права власності на 2/3 частини житлового будинку №137, по вул. Київській, м. Рахів на підставі незаконного рішення органу місцевого самоврядування. Щодо позовної вимоги про визнання заповіту недійсним, вважають, що таке не підлягає задоволенню, оскільки є рішення суду, яке набуло законної сили та яким відмовлено ОСОБА_6 у визнанні заповіту недійсним. Також просили відмовити у зустрічному позові ОСОБА_7, мотивуючи тим, що спірний житловий будинок був зареєстрований в цілій частині за Свято-Юрською церковною громадою ГКЦ, а тому остання мала право на ремонтно-будівельні роботи пов'язані з будинковолодінням №137, по вул. Київській, в м. Рахів. Просили стягнути із відповідачів судові витрати по сплаті судового збору та ІТЗ.

Представник Рахівської міської ради, в судове засідання не з'явився, однак міський голова - ОСОБА_11 надіслав заяву, в якій просить розглянути справу без представника міської ради. Позовні вимоги в частині визнання незаконним та скасування рішення виконкому міської ради №48 від 21 травня 2004 року - підтримують. Інші позовні вимоги залишають на розгляд суду.

ОСОБА_6 ствердила, що вона являлася дружиною ОСОБА_10 Хоч тривалий час вони з чоловіком не проживали разом, понад 16 років однак розлученими не були, тому вона вважає що має обов`язкову долю в спадковому майні за померлим чоловіком, просить її позовні вимоги задовольнити а вимоги Свято-Юрської Церковної громади ГКЦ залишити без задоволення.

ОСОБА_7 в судовому засіданні ствердила, що 2/3 частини спірного будинку №137 по вул. Київській в місті Рахів отримала в дар від ОСОБА_6, наскільки їй відомо остання не мала змоги проживати в будинку через непорозуміння з представниками Свято-Юрської церковної громади ГКЦ. До оформлення договору ОСОБА_6 обіцяла що виплатить представникам громади вартість їхньої частки у спадковому майні. Вважає себе добросовісним набувачем майна, просить суд винести правильне рішення а договір дарування залишити в силі.

Представник відповідачів за первинним позовом, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 - ОСОБА_8, у судовому засіданні позовні вимоги змінив, вважає що рішення Рахівської міської ради відповідало вимогам чинного на той час законодавства, а тому таке не підлягає скасуванню. Також вважає що нотаріальна контора правильно діяла, виходячи з норм ст. 535 ЦК УРСР, при виданні свідоцтва на право власності за законом на ім'я ОСОБА_6 Окрім того вважає, що право власності за померлим ОСОБА_10 на спірний житловий будинок, знайшло своє підтвердження показами свідків. Заповіт ОСОБА_10 в користь Свято-Юрської церковної громади ГКЦ, поросив скасувати, як такий, що був укладений з порушенням норм чинного законодавства. Також зазначив, що спір у відношенні будинковолодіння №137, по вул. Київській, в м. Рахів, між сторонами, розглядається з 2008 року. Посилається на ухвалу Апеляційного суду, на основі якої було оформлено право власності на 2/3 частину житлового будинку за ОСОБА_7 та на ухвалу Верховного суду України. Вважає, що власником будинку була ОСОБА_7, а тому Свято-Юрська церковна громада ГКЦ не мала права проводити будь-які ремонтно-будівельні роботи. Розмір шкоди, заподіяної ОСОБА_12 встановлено судовою будівельно-технічною експертизою. На підставі наведеного просив визнати незаконними дії Свято-Юрської церковної громади ГКЦ та стягнути з останньої матеріальну шкоду у сумі 105449.20 гривень.

Представник Рахівської держнотконтори ОСОБА_9І, в судовому засіданні позовні вимоги не підтримала. В своїх показах зазначила, що вона діяла у межах закону, видаючи свідоцтво про право власності за законом, а тому підстав для визнання недійсним договору дарування не вбачає. Просить суд винести правильне рішення.

Будучи допитана в судовому засіданні, свідок - ОСОБА_13 ствердила, що її чоловіком до дня сметрі був Катеринюк, рідний брат покійного ОСОБА_10, з яким вони проживали по сусідству. Увесь час, понад сорок років ОСОБА_10 проживав ІНФОРМАЦІЯ_2, по вул. Київській, в м. Рахів, будинок належав йому, інших господарів окрім нього та його дружини ОСОБА_6 там не було, до дня смерті ОСОБА_10.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що 21 травня 2004 року виконком Рахівської міської ради прийняв рішення № 48, яким вирішено зареєструвати житловий будинок, розташований в місті Рахові по вул. Київській №137 в цілому за померлим ОСОБА_10.

Відповідно до ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Стаття 30 Цивільного Кодексу України (редакція 2003 року) передбачає, що цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати.

Такої здатності 21 травня 2004 року ОСОБА_10 як особа, що померла 19 листопада 2003 року вже не мав і не міг набувати цивільних прав власності на будівлю. Також у відповідності до ч.1 п. 11 ст. 346 ЦК України (редакція 2003 року) у разі смерті власника припиняється право власності.

Вказані обставини дають підстави для скасування вищевказаного рішення виконкому Рахівської міської ради.

На думку суду слід визнати недійсними свідоцтво про право на спадщину за законом від 13 вересня 2005 року, виданого Рахівською Державною нотаріальної конторою на користь ОСОБА_6; свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 25 травня 2004 року, виданого на ОСОБА_10; свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 28 грудня 2005 року, виданого Рахівською державною нотаріальною конторою на користь Свято-Юрської Церковної громади ГКЦ; договір дарування 2/3 частин житлового будинку №137, по вул. Київській, в м. Рахів, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 27 червня 2007 року, як такі, що були видані на підставі вище вказаного незаконного рішення.

Після смерті ОСОБА_10 спадкоємцями залишилися його дружина ОСОБА_6, яка на її думку претендувала на обов`язкову частку в спадковому майні за померлим чоловіком, оскільки на момент його смерті являлася особою пенсійного віку, та Свято Юрська церковна громада, на підставі заповіту складеного 18 листопада 2003 року від імені ОСОБА_10, яким він заповів все належне йому майно, а саме житловий будинок №137 по вул. Київській в м. Рахів з присадибною ділянкою Свято-Юрській ГКЦ м. Рахів.

ОСОБА_6 та її представник ОСОБА_8 просили визнати вищевказаний заповіт недійсним. Однак дане питання уже являлося предметом судового розгляду. Так рішенням Рахівського районного суду Закарпатської області від 31 березня 2005 року в позові ОСОБА_6 до греко-католицької громади м. Рахів, третьої особи - Рахівської районної державної нотаріальної контори, про скасування заповіту - відмовлено. Дане рішення, будучи переглянутим в порядку апеляційного та касаційного провадження, за скаргами ОСОБА_6 залишене без змін, а отже таке набуло законної сили.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ у яких беруть участь ті самі особи, або особа щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заповіт зроблений ОСОБА_10 на користь Свято-Юрської Церковної громади ГКЦ є чинним на день судового розгляду, а тому у позовній вимозі ОСОБА_6 про визнання заповіту недійсним, слід відмовити.

У відповідності до ст.16 ч.2 п.1 Цивільного кодексу України в редакції 2003 року, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути - визнання права.

В ухвалі Верховного Суду України від 02 червня 2010 року зазначено, що судами при вирішенні даної справи не з'ясовано, чи належав ОСОБА_10, на праві власності житловий будинок №137 по вул. Київській в м. Рахів на момент відкриття спадщини, якщо належав то на підставі яких правовстановлюючих документів.

З метою виконання ухвали Верховного Суду України від 02 червня 2010 року та з метою встановлення, чи належав ОСОБА_10, на праві власності житловий будинок №137 по вул. Київській в м. Рахів, Рахівським районним судом були направлені запити начальнику Комунального підприємства "Рахівське міське бюро технічної інвентаризації" Рахівської міської ради - ОСОБА_14 та голові Рахівської міської ради Закарпатської області - ОСОБА_11

Згідно відповідей на запити від 22.06.2012 року за № 690, надані міським головою - ОСОБА_11 та від 25.06.2012 року за №172 та директором КП "Рахівське міське БТІ" Рахівської міської ради - ОСОБА_14, будь-які правовстановлюючі документи, які б підтверджували, що ОСОБА_10 належав житловий будинок №137 по вул. Київській в м. Рахів - відсутні.

Поряд з цим, в ході судового розгляду справи, жодна із сторін, не надала належних та допустимих доказів того, що ОСОБА_10 на момент відкриття спадщини належав вище вказаний житловий будинок.

У відповідності до положень статей 58-59 ЦПК України, згідно яких належними є ті докази, які містять інформацію щодо предмета доказування, а сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування, не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Однак, керуючись положеннями статті 212 ЦПК України суд оцінює всі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

В силу приписів статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а суд повинен сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

Враховуючи те, що в ході судового розгляду справи сторони, у відповідності до положень статті 60 ЦПК України не надали суду доказів належності спірного житлового будинку за померлим ОСОБА_10, а судом не здобуто таких доказів, тому суд вважає, що спірний житловий будинок не належав на праві приватної власності останньому.

За таких обставин суд, вважає за необхідне відмовити у позовній вимозі Свято-Юрської церковної громади ГКЦ, про визнання за нею, в цілій частині, права власності на спадкове майно, житловий будинок №137, по вул. Київській в м. Рахів.

Стосовно зустрічної позовної вимоги ОСОБА_7, суд вважає, що така не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, ОСОБА_7 посилається на те, що їй на праві приватної власності згідно договору дарування належить 2/3 частини будинку №137, по вул. Київській, в м. Рахів. Незважаючи на це, позивачем по даній справі, в особі Свято-Юрської церковної громади ГКЦ, без дозволу органу місцевого самоврядування та інспекції архітектурно-будівельного контролю було здійснено, на думку ОСОБА_7, будівельні роботи з повним знищенням, належної їй на праві приватної власності частини будинку №137, по вул. Київській, в м. Рахів, що спричинило їй, значних збитків і шкоди.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 22 травня 2012 року за № 113, вартість пошкоджень житлового будинку №137, по вул. Київській в м. Рахів становить 105449.2 гривень.

Представниками Свято-Юрської церковної громади ГКЦ, визнано що останньою дійсно проводилися архітектурно-будівельні роботи, у відношенні спірного житлового будинку. Однак вважають, що Свято-Юрська церковна громада ГКЦ діяла в межах закону, оскільки на момент проведення ремонтно-будівельних робіт, спірний житловий будинок належав, у цілій частині, на підставі ухвали Апеляційного суду Закарпатської області від 19.03.2009 року Свято-Юрській церковній громаді ГКЦ, що стверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №22477919 від 14.04.2009 року.

Поряд з цим, судом встановлено, що ухвала Верховного Суду України від 30 квітня 2009 року, про відкриття касаційного провадження та зупинення виконання рішення до закінчення касаційного провадження була постановлена уже після проведення ремонтно-будівельних робіт Свято-Юрською церковною громадою ГКЦ.

Враховуючи, вище наведені обставини, суд не знаходить підстав для визнання незаконними дій Свято-Юрської церковної громади ГКЦ при проведенні ремонтно-будівельних робіт, пов'язаних з будинковолодінням №137, по вул. Київській в м. Рахів.

Оскільки суд визнає, що Свято-Юрська церковна громада ГКЦ діяла правомірно, тому не підлягає до стягнення і сума коштів, що необхідні для відтворення (заміщення) даного будинковолодіння.

У звязку з частковим задоволенням позовів Свято-Юрської церковної громади ГКЦ, ОСОБА_6 та відмовою у зустрічному позові ОСОБА_7, судові витрати на підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України, слід залишити за позивачами.

Керуючись ст. ст. 6, 8, 10,11, 57,58, 60, 88, 212- 215, 223 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Рішення виконкому Рахівської міської ради № 48 від 21 травня 2004 року «Про оформлення права власності на житловий будинок №137 по вул. Київській в місті Рахів за померлим ОСОБА_10»- визнати недійсним.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 13 вересня 2005 року виданого Рахівською Державною нотаріальної конторою на користь ОСОБА_6.

Визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно серія САА №102854 від 25 травня 2004 року, виданого на ім'я ОСОБА_10.

Визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, виданого 28 грудня 2005 року Рахівською державною нотаріальною конторою на житловий будинок №137, по вул. Київській, в місті Рахів в користь Свято-Юрської церковної громади ГКЦ.

Визнати недійсним договір дарування 2/3 частин житлового будинку №137 по вул. Київській в м. Рахів, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 27 червня 2007 року.

У визнанні права власності на спадкове майно - житловий будинок №137 по вул. Київській у місті Рахові, в цілій частині, за Свято-Юрською церковною громадою - відмовити.

У визнанні незаконним та скасуванні заповіту від 18 листопада 2003 року зареєстрованого у реєстрі № 16 - відмовити.

У визнанні незаконними дій Свято-Юрської церковної громади ГКЦ в м. Рахів по проведенню ремонтно-будівельних робіт, пов'язаних з будинковолодінням №137 по вул. Київській в м. Рахів без відповідного дозволу органу місцевого самоврядування і інспекції архітектурно-будівельного контролю, шляхом стягнення з Свято-Юрської церковної громади ГКЦ в користь ОСОБА_7 матеріальних збитків і шкоди, що необхідні для відтворення (заміщення) даного будинковолодіння на суму 105449.20 гривень - відмовити.

У стягненні судових витрат сторонам - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд. Апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Марусяк М.О.