Справа №2/0544/3445/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2012 року Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя Чернишов Ю.В.

при секретарі- Гречко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики від 20 серпня 2009року в сумі 680 000грн. мотивуючи свої вимоги невиконанням відповідачем взятих на себе зобовязань за договором позики. При цьому зазначив, що за зазначеним договором ОСОБА_2 взяв у нього в борг гроші в сумі 640 000грн., на умовах повернення їх протягом трьох років із сплатою 12% річних від суми позики, а в разі несвоєчасного повернення суми позики сплатити також 3% річних від простроченої суми. Враховуючи, що відповідач не повернув суму боргу повинен сплатити 3% річних в розмірі 8400грн. та також проценти, починаючи з березня 2012року. оскільки до цього він сплачував їх щомісячно, а з березня цього року перестав їх сплачувати.

У судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги, в обґрунтування яких посилався на обставини і факти, викладені у позовній заяві.

Представник позивача ОСОБА_3 підтримав вимоги, навівши аналогічні доводи.

Відповідач - ОСОБА_2 позов визнав в повному обсязі. При цьому надав пояснення, з яких вбачається, що дійсно 20.08.2009року між ним та ОСОБА_1 було укладено письмовий договір позики, за яким ОСОБА_1 передав йому гроші в сумі 640 000грн строком на три роки під 12% річних. Також за умовами договору в разі несвоєчасного повернення позики він повинен сплатити 3% річних від суми боргу. До березня 2012 року він щомісячно сплачував проценти за користування кредитом, однак з березня 2012року в нього виникли труднощі, внаслідок чого він перестав сплачувати проценти. Основну суму позики він до теперішнього часу не повернув позивачу.

Вислухавши пояснення сторін і дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) встановив наступне.

Частина перша статті 626 ЦК України визначає цивільно-правовий договір, як домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до вимог статті 1046 Цивільного Кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики, як встановлено статтею 1047 ЦК України, укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Позивачем на підтвердження позову надано договір позики від 20 .08.2009року, укладений між сторонами з дотриманням письмової форми, в якому зазначені умови цього договору та підписаний сторонами. /а.с.6/

За умовами цього договору ОСОБА_1 передав позичальнику ОСОБА_2 гроші в сумі 640000грн. під 12% річних від суми позики строком на три роки.

Проценти за цим договором позичальник повинен сплачувати щомісяця. В разі несвоєчасного повернення позики, позичальник повинен сплатити позикодавцю суму боргу з врахуванням індексу інфляції за весь час прострочки а також 3% річних від простроченої суми. Наявність передачі грошей підтверджується розпискою.

Як вбачається із наданої суду розписки ОСОБА_2 отримав зазначену в договорі суму.

Частиною другою статті 1047 ЦК України також передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

За таких обставин суд вважає, що сторони дотримались письмової форми договору позики.

З огляду на наведене договір визнається судом борговим документом, що підтверджує укладення договору позики і засвідчує факт отримання грошей позичальником.

Статтею 204 ЦК України передбачена презумпція правомірності правочину: правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до положень статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 20 серпня 2009року мало місце укладення договору позики, за умовами якого останній отримав грошові кошти, однак своєчасно, до 20.09.2012року, не повернув суму позики і таким чином прострочив виконання грошового зобовязання, у звязку з чим сума боргу на підставі вимог статті 1049 ЦК України підлягає стягненню у примусовому порядку.

Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісячно до дня повернення позики.

Судом встановлено, що розмір і порядок одержання позикодавцем процентів в договорі позики від 20.08.2009року зазначено на рівні 12% річних, які повинні сплачуватись щомісячно.

Зобовязання, як зазначено в статті 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом ( стаття 525 ЦК).

У спірному правочині між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 винятки з цього правила не встановлювались.

При цьому сторони не заперечували, що відповідач саме з березня 2012року перестав сплачувати проценти. З врахуванням умов договору несплачена сума процентів за період з березня 2012року по 20 серпня 2012року становить- 32000грн..

Наслідки порушення договору позики врегульовані у статті 1050 ЦК України, приписами частини першої якої встановлено: якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Зі змісту статті 625 ЦК України випливає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зазначена сума від суми боргу за період заборгованості становить- 4800грн. (640000х 3%= 19200грн. за рік : 12 міс.= 1600грн. за 1місяць. Прострочка (за період визначений позивачем з серпня по листопад 2012р включно, на день ухвалення рішення) становить 3 міс., тобто 3% річних за період прострочки становить 4800грн. (3х 1600=4800грн.)

Позивачем ця сума визначена в розмірі 8400грн., що не відповідає дійсному розміру, тому ця вимога підлягає частковому задоволенню.

Таким чином, відповідно до приписів статті 625 ЦК України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сума боргу з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми та несплачених процентів, яка у загальному розмірі становить 676 800 грн..(640000+ 32000+ 4800)

Відповідно до положень статті 88 ЦПК України документально підтверджені судові витрати позивача стягуються з відповідача на його користь пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. Позивачем сплачено судовий збір у сумі 3219 грн.за подачу позову . 107грн.30коп. за заяву про забезпечення позову, а також 2000грн. за надання юридичної допомоги. Зазначені витрати документально підтверджені(а.с.1, 4, 12-14). З огляду на те, що вимоги підлягають частковому задоволенню, розмір судових витрат повинен бути зменшений до 5219грн..

На підставі вищенаведеного, керуючись статтями 11, 60, 61, 88, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, статей 204, 509, 526, 625, 1046 - 1048, 1049 Цивільного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 18.08.1966р. народження, що проживає за адресою м. Миколаївка вул. Мира18 кв.57, іпн., на користь ОСОБА_1 грошову суму основного боргу за договором позики від 20.08.2009року в розмірі 640 000грн із врахуванням несплачених відсотків у розмірі 32000 грн., три проценти річних від простроченої суми у розмірі 4800 грн. та судові витрати у розмірі 5219 грн., а всього в загальній сумі - 682019 ( шістьсот вісімдесят дві тисячі девятнадцять) грн..

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене позивачем в судову палату по цивільних справах апеляційного суду Донецької області через Слов'янський міськрайонний суд протягом десяти днів, з моменту його проголошення , а для осіб які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Слов'янського міськрайонного суду

Донецької області ОСОБА_4