справа № 22-2693/12 головуючий у 1-й інстанції: Шевченко Л.В.
категорія: доповідач: Іванченко М.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2012 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Іванченка М.М.

суддів: Желепи О.В., Кабанченко О.А.

при секретарі Пазюк Є.С.

за участю: представників відповідача ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, 3-тя осо-ба: Головне управління юстиції м. Києва про встановлення факту прийняття спадщини, визнан-ня права власності в порядку спадкування та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту прийняття факту прийняття спадщини, усунення права від спадкування та про визнання права власності на будинок в порядку спадкування

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_5

на рішення Солом»янського районного суду м. Києва від 23 червня 2011 року, -

встановила:

У лютому 2010 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_5, 3-тя особа: Головне управління юстиції м. Києва про встановлення факту прийняття спа-дщини, визнання права власності в порядку спадкування, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер їх батько ОСОБА_6 і вони, як спадкоємці першої черги, прийняли спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної кантори. ОСОБА_6 був хво-рою людиною, інвалідом 1 групи з психічних захворювань і останній час проживав разом зі своїм братом ОСОБА_5, який є відповідачем по справі, в приватному будинку АДРЕСА_3.

Власником вказаного будинку був дідусь позивачів ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4. Після його смерті спадщину прийняли бабуся позивачів ОСОБА_8, їх батько ОСОБА_6 та їх дядько ОСОБА_5, фактично вступивши в управління спадковим майном: будин-ком АДРЕСА_3.

У 1986 році померла бабуся позивачів ОСОБА_8, після смерті якої спадщину фактич-но прийняли її сини ОСОБА_6 та ОСОБА_5

23.10.2009 року позивачам було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спірний будинок.

У зв»язку з цим позивачі звернулись до суду і просять встановити факт прийняття спад-щини ОСОБА_3, ОСОБА_6, та ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_7 шляхом вступу в управління спадковим майном: будинком АДРЕСА_3, встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_6 та ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_8, визнати право власності в порядку спадкування за позивачами по 1/4 частині спірного будинку за кож-ним та за відповідачем - 2/4 частини спірного будинку.

Відповідач ОСОБА_5 заперечуючи проти позову, подав до суду зустрічний позов, в якому просив встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_8, ОСОБА_6, та ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_7 шляхом вступу в управління спадковим майном: будинком АДРЕСА_3: встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_5 піс-ля смерті ОСОБА_8 шляхом вступу в управління спадковим майном: будинком АДРЕСА_3: встановивши факт прийняття спадщини ОСОБА_5 після сме-рті ОСОБА_8 шляхом вступу в управління спадковим майном, фактично визнавши первісні позовні вимоги в цій частині, усунути ОСОБА_3 та ОСОБА_4 від права на спадкування після смерті їх батька ОСОБА_6, визнати право власності в порядку спадкування на будинок АДРЕСА_3 за ОСОБА_5

Зустрічні позовні вимоги мотивовані тим, що у 1977 році його брат ОСОБА_6 одру-жився та переїхав проживати до своєї дружини за адресою АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла їх мати ОСОБА_8 після її смерті відкрилася спадщина на частку її майна, що становила 2/3 частини, яку прийняв лише ОСОБА_5, фактично вступив-ши в управління майном. Його брат ОСОБА_6 в цей час проживав зі своєю дружиною та двома дітьми за вище зазначеною адресою.

У 1993 році ОСОБА_6 залишив сім»ю та переїхав проживати до свого брата ОСОБА_5 АДРЕСА_3, де проживав до своєї смерті. В цей час ОСОБА_6 вже страждав психічними захворюваннями і періодично лежав у лікарні. У 1999 році йому встановили 1 групу інвалідності і він забрав його до себе у тяжкому стані, оскільки ОСОБА_6 перебував у безпорадному стані та потребував сторонньої допомоги та догляду, які надавав йому саме він.

Його діти - відповідачі за зустрічним позовом не надавали своєму батьку ні матеріаль-ної, ні моральної допомоги, не виконували покладений на них обов»язок по утриманню та пік-луванню за непрацездатним батьком, тому, на його думку повинні бути усунуті від права на спадкування.

За таких обставин ОСОБА_5 просив визнати за ним право власності на спірний буди-нок.

РішеннямСолом»янського районного суду м. Києва від 23 червня 2011 року позовні ви-моги ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 частково задоволено.

Встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_8, ОСОБА_10 та ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_7 шляхом вступу в управління спадковим майном: будинком АДРЕСА_3.

Встановлено факт прийняття спадщини ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_8 шляхом вступу в управління спадковим майном будинком АДРЕСА_3.

Визнано за ОСОБА_11 право власності в порядку спадкування пі-сля смерті ОСОБА_6 на 1/12 частини будинку АДРЕСА_3.

Визнано за ОСОБА_12 право власності в порядку спадкування пі-сля смерті ОСОБА_6 на 1/12 частини будинку АДРЕСА_3.

Визнано за ОСОБА_5 право власності в порядку спадкування пі-сля смерті ОСОБА_13 на 1/6 частини будинку АДРЕСА_3.

Визнано за ОСОБА_5 право власності в порядку спадкування пі-сля смерті ОСОБА_8 на 2/3 частини будинку АДРЕСА_3.

В інших частинах позовних вимог сторін відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_5 просить рішення скасувати і ухвалити нове, яким зустрічні позовні вимоги ОСОБА_14 задовольнити в повному обсязі.

В суді апеляційної інстанції представники ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_5 підтримали подану апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

Позивачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заперечували проти задоволення апеляційної ска-рги просили рішення скасувати та задовольнити їх позовні вимоги.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і об-грунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, будинок АДРЕСА_3 побудований на підставі договору на право забудови, посвідченого другою Київською державною нотаріальною конторою 20.08.1953 року за № 16892, та зареєстрований на праві власності за ОСОБА_13, що підтверджується технічним паспор-том на вказаний будинок та довідкою Київського МБТІ від 06.04.2010 року № 11684.

Таким чином спірний будинок належав на праві спільної сумісної власності ОСОБА_13 та його дружині ОСОБА_8.

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, вида-ним Відділом РАЦС Залізничного району м. Києва, актовий запис №120. Після його смерті від-крилася спадщина на 1/2 частини будинку АДРЕСА_3.

Оскільки спадкодавець не залишив заповіту, спадкоємцями першої черги за законом від-повідно до ст. 529 ЦК УРСР 1963р. були його дружина ОСОБА_8 та його сини ОСОБА_6 та ОСОБА_5 Спадкоємці заяви про прийняття спадщини до органів нотаріату не подавали, проте вважаються такими, що прийняли спадщину, фактично вступивши в управління та воло-діння спадковим майном в порядку ст. 549 ЦК УРСР 1963 року.

Даний факт сторонами по справі не оспорюється.

Отже ОСОБА_8 будучи власником 1/2 частини спірного будинку на праві спільної су-місної власності та 1/6 частини будинку в порядку спадкування, стала власником 2/3 частин спірного будинку, відповідно її сини стали власниками по 1/6 частини спірного будинку в по-рядку спадкування після смерті їх батька ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла мати ОСОБА_8, що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Ленінським ЗАГС м. Києва, актовий запис №930, після смерті якої відкрилася спад-щина на 2/3 частини будинку АДРЕСА_3.

Оскільки остання також не залишила заповіту, тому спадкоємцями першої черги за зако-ном відповідно до ст. 529 ЦК УРСР були її сини ОСОБА_6 та ОСОБА_5 Спадкоємці заяви про прийняття спадщини до органів нотаріату не подавали, про, що свідчить лист 9 Київської державної нотаріальної контори № 2341/01-14 від 24.06.2010року.

Пунктом 1 ч.1 ст.549 ЦК УРСР 1963 року зазначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, зазначені в цій стат-ті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Матеріалами справи встановлено, що фактично вступив в управління та володіння спадковим майном після смерті матері ОСОБА_8 лише один ОСОБА_5, який весь цей час проживав у спірному будинку. В той час як ОСОБА_6 не вчинив жодних дій, спрямованих на прийняття спадщи-ни, що підтверджується матеріалами справи, з яких вбачається, що 24.02.1977 року ОСОБА_6 уклав шлюб з ОСОБА_15 та переїхав проживати до дружини за адресою АДРЕСА_2. Під час шлюбу в них народилося двоє синів ОСОБА_4 - 1978 року народження та ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_2.

У 1981 році ОСОБА_6 вперше звернувся до психіатра за медичною допомогою у зв»язку з психічним захворюванням і незважаючи, що він хоч і потребував медичної допомоги, проте стан його здоров»я дозволяв йому працювати.

У 1993 році ОСОБА_6 припинив спільне проживання зі своєю дружиною та переїхав проживати до свого брата ОСОБА_5 у спірний будинок. РішеннямСолом»янського районно-го суду м. Києва від 26.06.2003 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_15 було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим 29.08.2003 року Відділом РАГС Дніпровського РУЮ в м. Києві, актовий запис № 938.

Твердження позивачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що вони у травні - липні 1986 року разом з матір»ю виїхали до Росії в зв»язку з аварією, що сталася на Чорнобильській АЕС, а їх батько ОСОБА_6 переїхав проживати у спірний будинок АДРЕСА_3, тим самим прийняв спадщину, а також те, що він постійно був зареєстрований в спірно-му будинку, не може взятися судом до уваги, оскільки дією, що свідчить про прийняття спад-щини в розумінні ст. 549 ЦК УРСР 1963 року, є фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном.

За таких обставин суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо встано-влення факту прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8 лише одним ОСОБА_5

Вимоги апеляційної скарги ОСОБА_5 щодо усунення позивачів від права на спадку-вання, оскільки останні не виконували обов»язок по утриманню та піклуванню за непрацездат-ним батьком, не можуть бути задоволені судом апеляційної інстанції, оскільки не підтверджу-ються матеріалами справи та не ґрунтуються на вимогах закону. Тому відсутні підстави вража-ти, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ухилялися від надання допомоги своєму батьку та свідомо не виконували встановлений законом обов»язок.

Встановлено, що після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на 1/6 частни будинку АДРЕСА_3.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має пра-во прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який по-чинається з часу відкриття спадщини.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4Г та ОСОБА_3 як спадкоємці першої черги, у межах встановленого законом строку прийняли спадщину шляхом подання заяви до 9 Київської державної нотаріальної контори, якою заведено спадкову справу №434.

Відповідно до ч.1 ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівни-ми, якщо спадкодавець у заповіті сам не розділив спадщину між ними.

Таким чином суд першої інстанції правильно визначив розмір часток, що належать сто-ронам в порядку спадкування на праві приватної власності.

Доводи апеляційної скарги не спростовують наведеного та викладених в оскаржуваному рішенні висновків.

За таких обставин підстави для скасування чи зміни оскаржуваного рішення, виходячи з наведених в апеляційній скарзі підстав, відсутні.

Неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуаль-ного права, які є обов»язковою підставою для скасування рішення, і дають можливість апеля-ційному суду вийти за межі доводів апеляційної скарги для перевірки законності рішення в цій частині, що передбачено ч.3 ст.303 ЦПК України, не встановлено.

Тому колегія суддів відхиляє апеляційну скаргу і залишає без змін рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314,315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Солом»янського районного суду м. Києва від 23 червня 2011 року залишити без

змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів після набрання законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

судді: