Справа №22-2690/1104/12 Головуючий у 1-й інстанції: Батрин О.В.
Доповідач: Невідома Т.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - судді Невідомої Т.О.

суддів Пікуль А.А., Левенця Б.Б.

при секретарі Дем'яненко В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 В'ячеславовича на рішення Печерського районного суду м Києва від 11 листопада 2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, Товариства з обмеженою відповідальністю «А.О.Бастіон», Товариства з додатковою відповідальністю «Технічний центр домофонізації Цифрал- Сервіс» про стягнення збитків,

Встановила:

В серпні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення збитків.

В обґрунтування позову посилався на те, що він на підставі рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 квітня 2004 року є власником 1/3 частини квартири АДРЕСА_1. Інша частина квартири належить відповідачу ОСОБА_3 в порядку спадкування, яке ніким не оспорюється, але і не оформлене належним чином. У відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 є інше житло, в якому вони проживають, а квартиру АДРЕСА_1 без його, як іншого співвласника, відома здають в оренду іншим особам. Інші відповідачі ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ТОВ «А.О.Бастіон» займають квартири по сусідству з АДРЕСА_1 В під'їзді будинку по АДРЕСА_1 встановлена ТДВ «Технічний центр домофонізації Цифрал-Сервіс» система обмеження, а на четвертому поверсі будинку іншими відповідачами - двері, що обмежує доступ позивача до своєї квартири в зв'язку з відсутністю ключів до дверей.

В зв'язку з тим, що він мав намір здійснити ремонт в квартирі, в якій постійно проживає, то всі свої речі на час проведення ремонту бажав вивезти до квартири АДРЕСА_1. Проте, до даної квартири він потрапити не зміг, у зв'язку з відсутністю відповідного електронного ключа від дверей під'їзду будинку та ключів від дверей четвертого поверху та квартири.

За таких обставин він був змушений 23 липня 2010 року укласти договір оренди іншого житла з ОСОБА_8, за проживання в якому сплатив 28 800 грн.

Враховуючи наведене, просив суд стягнути в солідарному порядку з відповідачів на його користь завдані збитки в розмірі 28 800 грн.

В ході судового розгляду позивач зменшив позовні вимоги та просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку 4 800 грн., сплачених ним ОСОБА_8 за перший та останній місяці оренди житла з підстав, зазначених в позові та письмових поясненнях.

Рішенням Печерського районного суду м Києва від 11 листопада 2011 року в позові ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись із таким рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. Просив вищезазначене рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Вважає, що судом неналежним чином досліджено причинно-наслідковий зв'язок між порушенням права ОСОБА_1 на проживання у АДРЕСА_6 і заподіяними збитками, як витратами, які були понесені ОСОБА_1 внаслідок оренди іншого житла. Крім того, судом неправильно застосовані вимоги Житлового кодексу України щодо реєстрації договору оренди.

В суд апеляційної інстанції сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать зворотні повідомлення про вручення поштових відправлень у зв'язку з чим колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у відсутність зазначених осіб .

Заслухавши доповідь судді-доповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, суд приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

ОСОБА_1 на підставі рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 квітня 2004 року належить 1/3 частини АДРЕСА_1 Києві (а.с. 13-14).

Інша частина квартири належить відповідачу ОСОБА_3 в порядку спадкування, яке ніким не оспорюється і визнано сторонами в судовому засіданні.

Відповідно до рішення Печерського районного суду м. Києва від 13 грудня 2010 року відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 зобов'язано за власний рахунок протягом одного місяця з моменту набрання рішенням законної сили здійснити демонтаж дверей та дверного отвору, які розташовані між сходовою клітиною та коридором четвертого поверху АДРЕСА_1 на якому знаходиться АДРЕСА_1 привівши приміщення в попередній стан у відповідності до поверхового плану забудови. Дане рішення суду набуло законної сили 19 квітня 2011 року відповідно до ухвали Апеляційного суду м. Києва (а.с. 95-98).

Також судом встановлено, що в під'їзді будинку по АДРЕСА_1, де знаходиться АДРЕСА_1 встановлено систему обмеження (домофон); від дверей четвертого поверху та квартири ключів у позивача немає, в зв'язку з чим він до квартири потрапити не може (а.с. 78-80).

Разом з тим, судом встановлено і те, що позивач має інше житло - квартиру АДРЕСА_3.

Відповідно до акту від 26 січня 2008 року відбулося залиття квартири АДРЕСА_3 внаслідок втручання працівників РТС-5 в систему ЦО АДРЕСА_7 та відповідно до акту 17 серпня 2009 року внаслідок пориву ексцентрика механізму лічильника ГВП в АДРЕСА_7 (а.с. 213).

В зв'язку з проведенням ремонту даної квартири ТОВ «Промбумонтаж трейд», неможливістю проживання в 1/3 частини квартири АДРЕСА_1, позивач 23 липня 2011 року уклав з ОСОБА_8 договір оренди кімнати загальною площею 14 м2, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_4. Строк дії договору з 25 липня 2010 року по 25 липня 2011 року. Плата за житло становить 2 400 грн. в місяць (а.с. 19).

При ухваленні рішення суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач орендував житлове приміщення у ОСОБА_8 в зв'язку з проведенням ремонту в квартирі АДРЕСА_5 внаслідок її неодноразового залиття, а витрати понесені ОСОБА_1 в розмірі 4 800 грн. за оренду житла не перебувають в безпосередньому причинному зв'язку з діями відповідачів по справі.

Оскільки відповідач ТДВ «Технічний центр домофонізації Цифрал-Сервіс» роз'яснював ОСОБА_1 про те, що електронний ключ від системи обмеження видавався один на кожну квартиру, зокрема і власнику квартири № 17, відповідно до умов договору виконання монтажних робіт, а тому для отримання ще одного ключа позивачу необхідно сплатити кошти (а.с. 18).

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи доведені.

Висновки суду щодо підстав для відмови у задоволенні позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом неправильно встановлено фактичні обставини справи, що полягає у неповному з'ясуванні судом обставин, що мають значення для справи, у недоведеності обставин, що мають значення для справи, невідповідності обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення враховуючи наступне.

При ухваленні рішення суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позивач орендував житлове приміщення у ОСОБА_8 в зв'язку з проведенням ремонту в квартирі АДРЕСА_5 внаслідок її неодноразового залиття, а витрати, понесені ОСОБА_1 в розмірі 4 800 грн. за оренду житла, не перебувають в безпосередньому причинному зв'язку з діями відповідачів по справі.

Оскільки відповідач ТДВ «Технічний центр домофонізації Цифрал-Сервіс» роз'яснював ОСОБА_1 про те, що електронний ключ від системи обмеження видавався один на кожну квартиру, зокрема і власнику квартири № 17, відповідно до умов договору виконання монтажних робіт, а тому для отримання ще одного ключа позивачу необхідно сплатити кошти (а.с. 18), що останній відмовився зробити.

Всі ці висновки суду першої інстанції повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга представника позивача не містить, в ході апеляційного розгляду такі обставини не встановлені.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,313,314,315,319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м Києва від 11 листопада 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий:

Судді: