АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22ц/2190/3641/12 Головуючий в суді 1 інстанції: ОСОБА_1 Категорія: 27 Доповідач: Вейтас І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2012 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі :

Головуючого: Вейтас І.В.

Суддів: Цуканової І.В.

ОСОБА_2

при секретарі: Лукашевич Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" на рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 22 серпня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_3 в інтересах неповнолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк", треті особи: орган опіки та піклування виконавчий комітет Комсомольської районної ради у місті Херсоні, ОСОБА_6, приватний нотаріус ОСОБА_7 про визнання договору іпотеки недійсним та скасування обмеження речових прав на нерухоме майно, -

встановила:

В травні 2011 року ОСОБА_3 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 12 квітня 2007 року вона уклала з ЗАТ КБ Приватбанк(нині ПАТ КБ Приватбанк) кредитний договір, в забезпечення виконання зобовязань за яким, цього ж дня було укладено договір іпотеки, відповідно до якого, позивач передала банку в іпотеку трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 58,1 кв.м.. Позивач зазначала, що має на утриманні двох неповнолітніх дітей, які з 2005 року зареєстровані та постійно проживають разом з нею та її чоловіком ОСОБА_6, в квартирі, яка є предметом іпотеки. Посилаючись на те, що договір іпотеки було укладено без попередньої згоди органу опіки та піклування, чим порушено права дітей на користування вказаною квартирою, просила, після уточнення позовних вимог, визнати недійсними іпотечні договори укладені 11 квітня 2007 та 12 квітня 2007 року між ОСОБА_3 та ЗАТ КБ Приватбанк, зобов`язати приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_7 зняти заборони щодо відчуження спірної квартири та виключити записи за порядковими номерами 2283 та 2195 від 12.04.2007 року про обтяження нерухомого майна вказаної квартири.

Рішенням Комсомольського районного суду Херсонської області від 22 серпня 2012 року позов задоволено, визнано недійсним іпотечні договори від 11 квітня 2007 року та 12 квітня 2007 року, укладені між ОСОБА_3 та закритим акціонерним товариством комерційний банк Приватбанк, посвідчені приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстровані в реєстрі відповідно за № 2194 та за № 2282. Зобов`язано приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_7 зняти заборони щодо відчуження трикімнатної квартири АДРЕСА_1 та виключити записи за порядковими номерами 2283 та 2195 від 12.04.2007 року про обтяження нерухомого майна вказаної квартири, яка належить на праві власності ОСОБА_3 з Державного реєстру іпотек.

В апеляційній скарзі публічне акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк", не погоджуючись з рішенням суду, зазначає, що для оформлення договорів іпотеки, ОСОБА_3 надала довідку з житлово-експлуатаційного підприємства, в якій зазначалось, що неповнолітні діти в квартирі, що стала предметом іпотеки, не зареєстровані тому підстав звертатись до органів опіки та піклування за дозволом на укладення договору не було, тобто на момент укладення договору іпотеки всі вимоги законодавства були дотримані. Посилаючись на те, що суд неповно зясував обставини справи, невірно застосував норми матеріального та процесуального прав, просить рішення суду скасувати і постановити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу не надходили.

Заслухавши доповідача, пояснення представника апелянта, яка підтримала апеляцію, представника органу опіки та піклування, яка вважає рішення суду законним, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що неповнолітні діти позивача на час укладення спірних договорів мали право користування квартирою № 53 по вул..Ілліча, 80 в м.Херсоні, яка стала предметом договорів іпотеки, укладених між ЗАТ КБ Приватбанкта ОСОБА_3, але договори були укладений без попередньої згоди органу опіки та піклування, тому підлягають визнанню недійсними як такі, що не відповідають вимогам закону та порушують права неповнолітніх дітей. Такий висновок є правильним, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 17 ЗУ Про охорону дитинства батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобовязуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобовязання.

Одним з правочинів, які не можуть вчиняти батьки або особи, які їх замінюють без дозволу опіки та піклування, відповідно до ст.177 СК України, статті 12 ЗУ Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітейта ч.3 ст.17 ЗУ Про охорону дитинстває відмова від майнових прав дитини, до яких відноситься, зокрема і право користування жилим приміщенням.

Згідно з ч.2 ст.18 ЗУ Про охорону дитинствадіти члени сім`ї наймача або власника житлового приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

З матеріалів справи слідує, що між ОСОБА_8 та ЗАТ КБ Приватбанкбуло укладено кредитний договір № НЕТОGA00001855 від 11.04.2007 року на суму 32890 доларів США (а.с.98-100). Крім того 13.04.2007 року між ЗАТ КБ Приватбанкта ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № НЕТОGA00001860 від 11.04.2007 року на суму 32890 доларів США (а.с.79-81).

З метою забезпечення виконання зобовязань за даними кредитними договорами, між ОСОБА_3 та ЗАТ КБ Приватбанкбули укладені договори іпотеки відповідно 11.04.2007 року та 12.04.2007 року, на підставі яких ОСОБА_3 передала в іпотеку банку квартиру АДРЕСА_2, що належить їй на праві приватної власності (а.с.76-78, 95-97).

ОСОБА_8 та ОСОБА_6 мають двох неповнолітніх дітей : ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.14,15).

Під час розгляду справи судом було встановлено, що на час укладення оспорюваних договорів іпотеки неповнолітні діти позивача зареєстровані, проживали та проживають на даний час в квартирі, яка стала предметом іпотеки. Так, згідно довідок адресно-довідкового сектора ВГІРФО УМВС України в Херсонській області неповнолітні ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з 07.10.2005 року зареєстровані в ІНФОРМАЦІЯ_3 з 07.10.2005 року (а.с.63,64). Дані обставини також підтверджуються довідкою Херсонського ясла-садок №38 від 21.06.2011 року (а.с.35), довідкою Херсонської загальноосвітньої школи № 55 Херсонської міської ради від 22.06.2011 року (а.с.37), довідкою ТзОВ Шуменвід 29.06.2011 року (а.с.36). Даний факт також встановлено рішенням апеляційного суду Херсонської області від 13.07.2011 року в справі за позовом ПАТ КБ Приватбанкдо ОСОБА_6, ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, яке набрало законної сили (а.с.42-43).

Відповідно до довідки Херсонського бюро технічної інвентаризації від 07.06.2011 року № 928, нерухомості за неповнолітніми дітьми позивача не зареєстровано (а.с.34).

Отже судом першої інстанції, на підставі наданих сторонами доказів правильно встановлено, що на момент укладення спірних договорів іпотеки діти мали право користування на предмет іпотеки.

Судом встановлено і не оспорюється сторонами, що орган опіки та піклування не надавав дозволу на укладення оспорюваних договорів іпотеки.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першої-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно із ч.6 ст. 203 ЦК України правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Отже, встановивши, що на момент укладення спірних договорів іпотеки діти мали право користування на предмет іпотеки та зважаючи на те, що сторонами договору не виконано вимоги, щодо отримання згоди органу опіки та піклування, що призвело до порушення прав та інтересів неповнолітніх дітей, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про недійсність оспорюваних договорів іпотеки.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_3 надала банку та нотаріусу фіктивну довідку, з якої слідувало, що в даній квартирі зареєстрована лише вона одна і не було вказано про реєстрацію неповнолітніх дітей (а.с.87, 105), не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки факт надання фіктивної довідки не спростовує висновки суду про недійсність договорів іпотеки із підстав невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування.

Зважаючи на наведені обставини, колегія суддів вважає, що підстав для скасування рішення суду немає, оскільки воно постановлено правильно, у відповідності до вимог норм матеріального та процесуального права, в межах заявлених вимог, на підставі наданих доказів, досліджених в судовому засіданні.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" відхилити.

Рішення Комсомольського районного суду м.Херсона від 22 серпня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді: