Справа № 1003/6554/12
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 квітня 2012 року Білоцерківський міськрайоний суд у складі:

головуючого судді Гапоненко А. П. ,

при секретарі Миронова Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона з відповідачем по справі зареєстрували шлюб 31.07.1999 року. Від даного шлюбу мають дитину дочку ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

На даний час сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. Дитина перебуває на повному утриманні позивачки.

Відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, на користь інших осіб аліменти не сплачує. Тому позивач просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на дочку у розмірі 1/4 частини всіх видів її заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дочкою повноліття.

Позивач в попередньому судовому засіданні позов підтримала.

Відповідач в попередньому судовому засіданні позов визнав, погодився сплачувати аліменти в запропонованому позивачкою розмірі, про що подав суду письмову заяву.

Відповідно до ст.. 130 ЦПК України, ухвалення рішення в попередньому судовому засіданні у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.. 174 ЦПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

На підставі пояснень сторін та матеріалів справи судом встановлено, що батьками неповнолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, є сторони по справі. Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні, батько дитини, відповідач по справі, добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, чим порушує згадану норму ст. 180 Сімейного кодексу України.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Визначаючи розмір стягуваних аліментів, суд врахував, що позивачка утримує дитину одноособово, відповідач є працездатним, проти стягнення з нього аліментів на утримання дитини не заперечує.

Вирішуючи питання присудження судових витрат та їх розподілу, суд встановив, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України "Про судовий збір". Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, згідно із ч. 2 ст. 88 ЦПК України.

Відповідно до п.4 ч. 3 ст. 81 ЦПК України, не підлягають оплаті при зверненні до суду і покладаються на сторони після розгляду справи судом витрати на судовий збір у справах про стягнення аліментів.

Тому суд вважає за необхідне стягнути витрати на судовий збір з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 84, 180-182, 191 СК України, ст.ст. 3, 81, 88, 118, 119, 130, 174, 212 215, 223 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_5, аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 26.03.2012 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 218,80 грн. судового збору на користь держави.

Допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя ОСОБА_5