У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 січня 2012 рокум. КиївКолегія суддів
судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ у складі:

Леванчука А.О., Матвєєвої О.А., Юровської
Г.В.,

розглянувши в попередньому судовому
засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до
ОСОБА_5, ОСОБА_6, Головного управління
юстиції в м. Києві, треті особи:
Міністерство юстиції України
підприємство «Інформаційний центр»
Міністерства юстиції України,
комунальне підприємство Київське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майна, Головне
управління юстиції в м. Києві, про
визнання недійсними заповітів та
заяви, визнання недійсним свідоцтва
про право на спадщину, визнання права
власності та зобов'язання вчинити дії;
за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, ОСОБА_7,
приватного підприємства «Борей-таксі»,
комунального підприємства Київське
міське бюро технічної інвентаризації
та реєстрації права власності на
об'єкти нерухомого майна, треті особи:
Головне управління юстиції в м. Києві,
ОСОБА_8, товариство з з обмеженою
відповідальністю (далі - ТОВ) «Елітком»,
ОСОБА_6, про встановлення фактів,
визнання недійсним свідоцтва про право
на спадщину, визнання протиправними
дій, визнання пріоритету права,
визнання недійсним заповіту, визнання
недійсною угоди, визнання права
власності, визнання недійсними
довіреностей, визнання таким, що
втратив користування жилим
приміщенням, вилучення жилого
приміщення, усунення перешкод у
користуванні та розпорядженні майном,
зобов'язання повернути безпідставно
набуте майно, виселення, вселення,
зобов'язання вчинити дії, витребування
майна, переведення обов'язку,
припинення права власності, стягнення
грошової компенсації, відшкодування
збитків та моральної шкоди, за
касаційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу
апеляційного суду м. Києва від 21 червня
2010 року,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Печерського районного суду м.
Києва від 15 лютого

2010 року позов ОСОБА_4 задоволено
частково: визнано недійсним свідоцтво
про право на спадщину за законом,
видане державним нотаріусом шостої
Київської державної нотаріальної
контори Мотицькою С.А.

3 листопада 1998 року, що зареєстровано в
реєстрі за № 3С-619 на ім'я ОСОБА_10 та
ОСОБА_11 щодо спадкового майна
померлого ОСОБА_12 у вигляді

1/3 частини квартири АДРЕСА_1; визнано за
ОСОБА_4 право власності на 2/3 частини
вказаної квартири; у задоволенні решти
позовних вимог відмовлено. Позов
ОСОБА_5 задоволено частково.
Зобов'язано ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_5
перешкод у користуванні квартирою
АДРЕСА_1, передавши йому ключі від
квартири.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від
21 червня 2010 року рішення районного суду
скасовано, справу направлено на новий
розгляд до суду першої інстанції.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить
скасувати ухвалу апеляційного суду в
частині передачі справи на новий
розгляд, посилаючись на порушення
судом норм процесуального права.

Ухвалою Верховного Суду України від 30
листопада 2011 року відповідно до п. 2
розділу ХІІІ «Перехідні положення»
Закону України «Про внесення змін до
деяких законодавчих актів України щодо
розгляду справ Верховним Судом
України» від 20 жовтня 2011 року справу за
вказаним позовом передано до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ.

Вивчивши матеріали справи, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ вважає, що
касаційна скарга підлягає відхиленню з
огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України
підставами касаційного оскарження є
неправильне застосування судом норм
матеріального чи порушення норм
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України
під час розгляду справи в касаційному
порядку суд перевіряє в межах
касаційної скарги правильність
застосування судом першої або
апеляційної інстанції норм
матеріального чи процесуального права
і не може встановлювати або вважати
доведеними обставини, що не були
встановлені в рішенні чи відкинуті ним,
вирішувати питання про достовірність
або недостовірність того чи іншого
доказу, про перевагу одних доказів над
іншими.

Перевіривши доводи касаційної скарги
та дослідивши матеріали справи, суд
касаційної інстанції дійшов до
висновку про відхилення касаційної
скарги та залишення без змін
оскаржуваної ухвали, оскільки вона є
законною та обґрунтованою.

Доводи касаційної скарги не дають
підстав для висновку про порушення
судом норм процесуального права, яке
призвело або могло призвести до
неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд
касаційної інстанції при попередньому
розгляді справи відхиляє касаційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
відсутні підстави для скасування
судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія
суддів судової палати у цивільних
справах Вищого спеціалізованого суду
України з розгляду цивільних і
кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити,
ухвалу апеляційного суду м. Києва від 21
червня 2010 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Леванчук А.О.,Матвєєва О.А.,Юровська Г.В.