Справа № 2-4047/11
2/503/800/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.03.2012 . Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючої судді Худіной О.О.

при секретарі Смага Н.М.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Артемівську цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4, Відділу у справах громадянства та реєстрації фізичних осіб міста Артемівська та Артемівського району про усунення перешкод в користуванні, розпорядженні власністю та зняття з реєстраційного обліку та зустрічною позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про розподіл майна, набутого під час шлюбу та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, Відділу у справах громадянства та реєстрації фізичних осіб міста Артемівська та Артемівського району про усунення перешкод в користуванні, розпорядженні власністю та зняття з реєстраційного обліку, в якому вказала, що згідно договору купівлі продажу від 3 квітня 2002 року їй на праві особистої власності належить квартира розташована за адресою: АДРЕСА_1. Право власності на вказану квартиру зареєстровано за позивачкою у БТІ міста Артемівська 11.05.2002 року. В період купівлі продажу даної квартири позивачка знаходилась у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_4, шлюб було зареєстровано 20.09.1975 року. 4 серпня 2006 року шлюб між сторонами біло розірвано, сумісне проживання припинено, відповідач утворив нову сімю, з якою став мешкати у місті Артемівську. З 04.08.2006 року ОСОБА_4 у спірній квартирі не проживає, майно, яке йому належало він забрав. Позивачка ОСОБА_1 вказує, що не проживаючи у спірній квартирі більше трьох років, відповідач залишається зареєстрованим в ній, комунальні платежі за квартиру повністю оплачує позивачка. На пропозицію ОСОБА_1 знятися з реєстраційного обліку відповідач не реагує, що змусило позивачку звернутися до суду. Позивачка вказує, що реєстрація відповідача у квартирі змушує її виконувати оплату усіх платежів за нього, викликає збільшені матеріальні затрати. В звязку з викладеним позивачка просила суд постановити рішення, яким усунути перешкоди в здійсненні нею права користування та розпорядження власністю квартирою, розташовану за адресою: АДРЕСА_2, зобовязавши Артемівський міськрайонний відділ по справах громадянства та реєстрації фізичних осіб України в Донецькій області зняти з реєстрації у вказаній квартирі ОСОБА_4.

ОСОБА_4 позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав, та надав суду зустрічний позов про розподіл майна, набутого під час шлюбу та визнання права власності, в якому вказав, що дійсно з ОСОБА_1 він знаходився у зареєстрованому шлюбі з 20 вересня 1975 року по 4 серпня 2006 року. Під час шлюбу ними була придбана квартира 46 в будинку 1 по ву4лиці 60 років Жовтня міста Соледар. Квартира була куплена 3 квітня 2002 року, покупцем вказано ОСОБА_1, право власності зареєстроване у БТІ. ОСОБА_4 вказує, що відповідно до закону спірна квартира є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, та він має право на 1/ 2 частину. На теперішній час, а саме з часу предявлення позову до нього про усунення перешкод у праві користування та розпорядження власністю, та зняття з реєстрації, ОСОБА_1 порушуються його права. Оскільки за домовленістю між ним та ОСОБА_1 спірне питання вирішити неможливо, він вимушений звернутися до суду з даним позовом та просив суд визнати спільним сумісним майном подружжя квартиру АДРЕСА_3, та розподілити майно, яке було придбане у період шлюбу, визнавши право спільної часткової власності за ним та ОСОБА_1 в рівних долях по Ѕ частині на квартиру АДРЕСА_4.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 первісний позов підтримала повністю та просила його задовольнити, зустрічний позов не визнала, та просила у його задоволенні відмовити. ОСОБА_1 надала суду усні та письмові пояснення, згідно яких: спірна квартира є спільним сумісним майном подружжя, і це нею не заперечується. Однак, ОСОБА_4 не проживає в квартирі з 4 серпня 2006 року, ніякого його майна в квартирі немає. Всі роки ОСОБА_4 не платить за комунальні послуги, всі витрати несе сама ОСОБА_1 Шлюб між сторонами розірваний 04.08.2006 року. З ОСОБА_4 позивачка неодноразово розмовляла про те, що існує строк позовної давності до розподілу майна подружжя, який дорівнює трьом рокам, а також про необхідність платити комунальні платежі. ОСОБА_4 утворив нову сімю, та з серпня 2006 року проживає у місті Артемівську. ОСОБА_1 вважає, що відповідач пропустив строк позивної давності, в звязку з чим її позов підлягає задоволенню, а у задоволенні позову ОСОБА_4 до неї требі відмовити.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 первісний позов підтримала повністю та просила його задовольнити з наступних підстав: дійсно і це не спростовується позивачкою ОСОБА_1, спірна квартира була придбана під час шлюбу. Однак, з моменту розірвання шлюбу між сторонами, відповідач не мешкає у спірній квартирі, не несе ніяких витрат по її утриманню. Неодноразово позивачкою піднімалося питання про розподіл майна, однак відповідачем ніяких дій з цього питання здійснено не було. У звязку з тим, що відповідачем пропущено строк позовної давності, та він не звертається з проханням поновлення цього строку, йому треба відмовити у задоволенні позову, повністю задовольнивши позов ОСОБА_1

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутність, з участю його представника. Заперечував проти позову ОСОБА_1, та просив задовольнити його зустрічний позов.

У судовому засіданні представник ОСОБА_4 - ОСОБА_3 у задоволенні позову ОСОБА_1 просила відмовити, задовольнивши зустрічний позов ОСОБА_4 з наступних підстав: спірна квартира була придбана сторонами у період шлюбу за сумісні кошти. Строк позовної давності для подання позову про розподіл майна, ОСОБА_4 не пропущено, адже згідно діючого законодавства строк звернення до суду починається з моменту, коли особа дізналася, або могла дізнатися про порушення своїх прав. В даному випадку цей строк почався з моменту предявлення позову позивачкою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у праві користування та розпорядження квартирою та зняття ОСОБА_4 з реєстраційного обліку. Позивачка ОСОБА_1 вказала, що після розірвання шлюбу відповідач ОСОБА_4 забрав свої особисті речі з квартири, інше майно не розподілялось. Платежі за квартиру, які здійснює позивачка, здійснюються згідно з показами приладів обліку, тобто тільки за те, що спожила сама ОСОБА_1 за період мешкання у квартирі. ОСОБА_1 не зверталася до відповідача з вимогами про відшкодування їй частини оплачених комунальних платежів. В звязку з тим, що спірна квартира є обєктом спільної сумісної власності, а на теперішній час має місце спір, квартира підлягає розподілу між сторонами.

Представник відповідача відділу справах громадянства та реєстрації фізичних осіб міста Артемівська та Артемівського району у судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутність, рішення просив постановити на розсуд суду.

У судовому засіданні у якості свідків були допитані:

- ОСОБА_5, яка суду пояснила, що є ОСОБА_4 та ОСОБА_1 вона знає давно, так як жила з ними у одному будинку. Свідок не знає ким придбавалася спірна квартира, на кого зареєстрована та хто оплачує комунальні платежі, але може повідомити, що ОСОБА_4 давно не мешкає у спірній квартирі, а мешкає у місті Артемівську з іншою сімєю.

- ОСОБА_6Я, який суду пояснив, що ОСОБА_4 він знає давно, так як жив з ними у одному будинку. Йому відомо, що спірна квартира придбавалася сумісно ОСОБА_1. Приблизно пять шість років сторони не живуть разом, ОСОБА_1 сама мешкає у квартирі. Свідку відомо, що ОСОБА_1 робила ремонт.

Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, розглядаючи позови в межах заявлених вимог та на підставі наявних доказів, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4, Відділу у справах громадянства та реєстрації фізичних осіб міста Артемівська та Артемівського району про усунення перешкод в користуванні, розпорядженні власністю та зняття з реєстраційного обліку треба відмовити, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про розподіл майна, набутого під час шлюбу та визнання права власності підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та не оспорюється сторонами по справі, 3 квітня 2002 року ОСОБА_1 була придбана квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_5 (а.с.10,33).

Згідно статті 60 Сімейного Кодексу України, 368 Цивільного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

До матеріалів справи додані:

- свідоцтво про укладення шлюбу, згідно якого 20 вересня 1975 року було укладено шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_7, після шлюбу позивачці було присвоєне прізвище ОСОБА_4 (а.с. 6,7,32);

- згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було розірвано 4 серпня 2006 року (а.с.9,34);

- згідно довідки від 22.09.2011 року наданої Соледарським комунальним виробничим ремонтно житловим підприємством «Ремонтник»ОСОБА_4 є зареєстрованим у ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.са.5), даний факт також підтверджується довідкою адресного бюро (а.с. 12)

- згідно акту від 22.09.2011 року ОСОБА_4 не мешкає у квартирі АДРЕСА_6 з серпня 2006 року (а.са.8).

Згідно зі статтею 63 Сімейного Кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Стаття 65 Сімейного Кодексу України говорить про те, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

Згідно зі статтею 68 Сімейного Кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Як встановлено у судовому засіданні, на теперішній час між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 існує спір щодо квартири, яка придбана сторонами під шлюбу.

Згідно зі статтею 72 Сімейного Кодексу України до вимоги про поділ майна, заявленої після розірвання шлюбу, застосовується позовна давність у три роки. Позовна давність обчислюється від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності.

Згідно з Постановою № 11 Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»- початок позовної давності для вимоги про поділ спільного майна подружжя, шлюб якого розірвано, обчислюється не з дати прийняття постанови державного органу РАЦС (статті 106, 107 СК) чи з дати набрання рішенням суду законної сили (статті 109, 110 СК), а від дня, коли один із співвласників дізнався або міг дізнатися про порушення свого права власності (ч. 2 ст. 72 СК). Вирішуючи спори про поділ майна подружжя, суди повинні враховувати, що само по собі розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності подружжя на майно, набуте за час шлюбу.

Враховуючи викладене, суд вважає доведеним той факт, що право власності ОСОБА_4 на майно, яке було придбане сторонами під час шлюбу, було порушено ОСОБА_1 предявленням позову до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні, розпорядженні власністю та зняття з реєстраційного обліку, од же саме з грудня 2011 року (моменту предявлення позову до суду) почав спливати строк позовної давності для вимоги про поділ спільного майна подружжя, шлюб якого розірвано.

Згідно зі статтями 69, 70 Сімейного кодексу України, 372 Цивільного Кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними.

Таким чином, позовна заява ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про розподіл майна, набутого під час шлюбу та визнання права власності підлягає задоволенню у повному обсязі.

Між тим, суд вважає за необхідним відмовити ОСОБА_1 у задоволенні вимог до ОСОБА_4, Відділу у справах громадянства та реєстрації фізичних осіб міста Артемівська та Артемівського району про усунення перешкод в користуванні, розпорядженні власністю та зняття з реєстраційного обліку, так як згідно зі статтями 391, 405 Цивільного Кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Беручи до уваги, що в даному випадку ОСОБА_4 є співвласником спірної квартири, норми приведених статей Цивільного Кодексу України (391, 405) не можуть бути застосовані для наявних правовідносин, од же позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 60 70,72 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 256,368,372 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст..ст. 10-60, 208-218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4, Відділу у справах громадянства та реєстрації фізичних осіб міста Артемівська та Артемівського району про усунення перешкод в користуванні, розпорядженні власністю та зняття з реєстраційного обліку відмовити у повному обсязі.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про розподіл майна, набутого під час шлюбу та визнання права власності задовольнити у повному обсязі.

Визнати спільним сумісним майном подружжя квартиру АДРЕСА_7.

Розділити майно, яке було придбане у період шлюбу, визнавши право спільної часткової власності за ОСОБА_4 та ОСОБА_1 у рівних долях по Ѕ частині на квартиру АДРЕСА_8.

Вступна та резолютивна частини рішення складені, підписані у дорадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 28 березня 2012 року.

Рішення складене у повному обсязі та підписане 30 березня 2012 року.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного

оскарження.

Головуючий суддя О. О.Худіна