Справа № 1506/5100/2012
Провадження 2/1506/2059/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.12.2012 року Біляївський районний суд

Одеської області

в складі: судді Буран В.М.

при секретарі Рогачко О.С.

розглянувши у судовому засіданні в м. Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Укрсиббанк» про визнання недійсним договору у звязку порушенням вимог Закону України Про захист прав споживачів ,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з даним позовом та просила визнати недійсним кредитний договір № 0 від 10.07.2007 року, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ Укрсиббанк.

Свої вимоги позивачка мотивував тим, що 10 липня 2007 року між сторонами був укладений кредитний договір № 0 за умовами якого позивачка одержала кредит у сумі 74000 доларів США. З цільовим використанням на споживчі цілі на строк до 10 липня 2017 року під 13,5 %, які ОСОБА_1 зобовязалася повернути згідно графіка погашення кредиту, ануїтетними платежами, 10 липня 2017 до року. Оскільки позивачка вважає, що зазначений договір є таким, що не відповідає вимогам законодавства з питань захисту прав споживачів і є недійсним у звязку з порушенням закону при його укладанні, то була змушена звернутися до суду за захистом своїх прав.

В судове засідання зявився представник позивачки, на задоволенні позовних вимог у повному обсязі наполягав.

Представник відповідача до судового засідання не зявився, хоча був повідомлений належним чином, про день та час слухання справи, а тому суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до статті 224 ЦПК України.

Вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що між ОСОБА_1 та ПАТ Укрсиббанк було укладено кредитний договір № 0 від 10.07.2007 року, під 13,5 %, які ОСОБА_1 зобовязалася повернути згідно графіка погашення кредиту, ануїтетними платежами, 10 липня 2017 до року. (а.с.6-10).

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України.

Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязуються надати грошові кошти (кредит) позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Істотними умовами кредитного договору, що визначені законом, є предмет, сума, строк повернення, розмір процентів. При тлумаченні змісту істотних умов кредитного договору, необхідно враховуючи норми статей глави 71 ЦК України, а також рекомендації Листа юридичного департаменту НБУ від 18 серпня 2004 року № 18-111/3249-8378. Відповідно до зазначеного Листа, юридичний департамент НБУ з посиланням на положення ч. 1 ст. 638 ЦК України, істотними умовами цивільно-правового договору є умова про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, усі інші умови, щодо яких за заявою хоча б однією із сторін має бути досягнуто згоди.

Грошові кошти в сумі 74000 дол. США, які надавалися відповідачем позивачеві, були надані позивачу в повному обсязі. З наведеного вище випливає, що зобовязання, яке виникло на підставі кредитного договору, є іпотечним договором.

Таким чином,, спірні правовідносини врегульовані спеціальною правовою нормою Законом України Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом богом та іпотечні сертифікати.

Відповідно до ст.1 Закону України Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати іпотечним боргом є основне зобовязання за будь-яким правочином, виконання якого забезпечене іпотекою. Договір про іпотечний борг вказаний законом визначено як цивільно-правову угоду, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав і обовязків, які виникають у кредитодавця і боржника з приводу іпотечного боргу.

Згідно ст. 2 Закону України Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікатиіпотечний борг виникає тільки при дотримання сторонами договору про іпотечний борг умов, встановлених законом.

Статтею 2 Закону України Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати.передбачено. що основні економічні та правові вимоги виникнення іпотечного боргу мають бути розкриті до укладення договору про іпотечний борг. Така інформація повинна бути оприлюднена кредитодавцем у письмовій формі і містити опис грошових зборів і витрат, повязаннях зі встановленням іпотеки; принципи визначення плати за договором про іпотечний борг; положення про інфляційне застереження; порядок дострокового виконання основного зобовязання в разі неплатоспроможності боржника або невиконання боржником своїх зобовязань за договором про іпотечний борг та юридичні наслідки цього невиконання; право боржника попереджати кредитодавця про можливе невиконання основного зобовязання; реквізити ліцензії та/або свідоцтва про внесення кредитодавця до Державного реєстру фінансових установ чи Державного реєстру банків; інші умови за рішенням кредитодавця.

Наведені норми чинного законодавства містять припис, згідно з яким надання інформації про умови кредитування є істотною умовою договору про іпотечний борг, яким є кредитний договір, укладений між сторонами по справі.

Відсутність згоди сторін щодо будь-якої з істотних умов договору має наслідком його неукладеність. Таким чином, незважаючи на те, що волевиявлення сторін було направлене на укладання кредитного договору № 0 від 10.07.2007 року, зазначений договір укладений не був.

Доводи позивачки щодо ненадання їй повної та достовірної інформації стосовно всіх умов договору до його укладення в судовому засіданні не спростовані. Суд вважає, що громадяни в стосунках з банком, щодо правовідносин де вони виступають як споживачі банківських послуг є стороною, яка найменш захищена по відношенню до положення банків та тому обовязок доказування що споживачу була надана повна та достовірна інформація стосовно всіх умов кредитування покладається на банки. Але вказані обставини не є підставою для визнання спірного кредитного договору № 0 від 10.07.2007 року, недійсним.

Суд дійшов висновку, що норми діючого законодавства при укладанні кредитного договору не порушені, але сторони не дійшли згоди щодо всіх істотних умов договору, а тому він є неукладеним. Неукладеність кредитного договору № 0 від 10.07.2007 року між ОСОБА_1 та ПАТ Укрсиббанк є фактом який ніяким чином не порушує права позивача, а тому вони не потребують судового захисту.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що позов не обґрунтований та не знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а тому в задоволенні позовних вимог відмовляє.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212-216, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 203, 215, 525, 526, 530, 1046, 1054, ЦК України, ЗУ Про захист прав споживачів ст. ст. 11, п.4 ст. 18, ЗУ Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом богом та іпотечні сертифікатист.1, 2 суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ Укрсиббанк про визнання недійсним договору № 0 від 10.07.2007 року у з звязку з порушенням вимог Закону України Про захист прав споживачів , - відмовити в повному обсязі.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десятим днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області ОСОБА_2