Справа № 2-999/11 Головуючий у 1
інстанції:Костюкевич О.К. Провадження
№ 22-ц/0390/621/2012 Категорія:27 Доповідач:
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2012 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з
розгляду цивільних справ апеляційного
суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Веремчук Л. М.,

суддів - Подолюка В.А., Гапончука В.В.,

при секретарі Понєдєльнику О.А.,

з участю представника
відповідача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в місті Луцьку
цивільну справу за позовом публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» ( далі-
ПАТ«ПриватБанк») до ОСОБА_2 про
звернення стягнення на предмет
іпотеки, за апеляційною скаргою
відповідача ОСОБА_2 на ухвалу
Ківецівського районного суду від 21
листопада 2011 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Ківерцівського районного суду
від 21 листопада 2011 року задоволено
заяву ПАТ«ПриватБанк» про
забезпечення позову в даній справі.

Ухвалено забезпечити позов шляхом
обмеження ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ідентифікаційний номер НОМЕР_1, у праві
виїзду за межі України до виконання нею
своїх зобов»язань:

-заборонено відділу у справах
громадянства, міграції та реєстрації
фізичних осіб УМВС України у
Волинській області у видачі паспорта
(проїздного документу) громадянина
України для виїзду за кордон;

-Адміністрації Державної прикордонної
служби України вжити заходів щодо
тимчасового затримання та вилучення
наявних у зазначеної особи паспорта
громадян України для виїзду за кордон.

Копію ухвали для виконання направлено
Адміністрації Державної прикордонної
служби України, СГІРФО УМВС України у
Волинській області, відділу Державної
виконавчої служби Ківецівського
районного управління юстиції
Волинської області.

Ухвалу допущено до негайного
виконання.

Не погоджуючись з ухвалою суду
відповідач подав апеляційну скаргу,
покликаючись на невідповідність
висновків суду обставинам справи,
порушення норм процесуального права,
просив скасувати оскаржувану ухвалу з
постановленням нової про відмову у її
задоволенні.

Колегія суддів, перевіривши законність
та обґрунтованість оскаржуваної
ухвали в межах доводів апеляційної
скарги, приходить до висновку, що
апеляційну скаргу слід задовольнити, а
ухвалу скасувати з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи 6
червня 2007 року між ПАТ «Приватбанк» та
ОСОБА_2 було укладено кредитний договір
на суму 23 500.00 грн. з терміном його
погашення до 06.06.2017 року (а.с.13-16).

Для забезпечення виконання зобов'язань
по кредитному договору між
ПАТ«ПриватБанк» та ОСОБА_2 було
укладено 6 червня 2007 року договір
іпотеки предметом якого стало належне
останній на праві власності нерухоме
майно - житловий будинок з надвірними
будівлями і спорудами загальною площею
82.3 кв.м (а.с.18-20).

Банк звертаючись до суду із заявою про
забезпечення позову, свої вимоги
мотивував тим, що відповідач
зобов»язання за кредитним договором
належним чином не виконала, а
неприйняття заходів забезпечення
позову може зробити неможливим
виконання рішення суду.

Задовольняючи заяву про забезпечення
позову, місцевий суд виходив з того, що
заява є обґрунтованою, обставини,
викладені представником
ПАТ«ПриватБанк» дають підстави
припускати, що невжиття заходів
забезпечення позову може утруднити або
зробити неможливим виконання рішення
суду.

Проте, такий висновок суду є
помилковим, оскільки він не відповідає
встановленим у справі обставинам та
нормам процесуального права. Позивач
для тимчасового обмеження у праві
виїзду за кордон не надав доказів, які б
свідчили, що невжиття заходів
забезпечення позову може утруднити чи
зробити неможливим виконання рішення
суду і заборона виїзду за кордон не
передбачена законодавством як спосіб
забезпечення позову.

У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 151 ЦПК
України, суд за заявою осіб, які беруть
участь у справі, може вжити передбачені
цим Кодексом заходи забезпечення
позову.

У заяві про забезпечення позову
повинно бути зазначено: причини, у
зв'язку з якими потрібно забезпечити
позов; вид забезпечення позову, який
належить застосувати, з обґрунтуванням
його необхідності; інші відомості,
потрібні для забезпечення позову.

Згідно із п. 4 постанови Пленуму
Верховного Суду України від 22 грудня 2006
року9 «Про практику застосування
судами цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову», розглядаючи
заяву про забезпечення позову, суд
(суддя) має з урахуванням доказів,
наданих позивачем на підтвердження
своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в
тому, що між сторонами дійсно виник
спір та існує реальна загроза
невиконання чи утруднення виконання
можливого рішення суду про задоволення
позову; з'ясувати обсяг позовних вимог,
дані про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати особа,
котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

Колегією суддів під час апеляційного
розгляду справи встановлено, що
позивач в порушення вимог ЦПК України,
ні в суді першої інстанції, ні в суді
апеляційної інстанції не надав
доказів, які б свідчили про існування
реальної небезпеки невиконання
рішення суду в майбутньому з
врахуванням тієї обставини, що
виконання зобов'язань по кредитному
договору забезпечено укладенням
іпотечного договору між сторонами по
справі.

Застосовані судом заходи забезпечення
позову не стосуються ні предмету, ні
підстав позову.

Безпідставними є покликання апелянта
на ту обставину, що заборона виїзду за
кордон є окремим способом забезпечення
позову, відповідно до Закону України
«Про порядок виїзду і в'їзду в Україну
громадян України». Питання про
застосування такої запобіжної міри
вирішується судом за поданням
державного виконавця, погодженим з
начальником відділу державної
виконавчої служби, на стадії виконання
судового рішення у відповідності до ст.
377-1 ЦПК України.

Крім того, перевіряючи правильність
ухвали суду першої інстанції в межах
доводів апеляційної скарги, колегія
суддів приходить до висновку про
необхідність скасування оскаржуваної
ухвали, яка постановлена також з
порушенням вимог частини 3 статті 152 ЦПК
України, оскільки вид забезпечення
позову не є співмірним із заявленими
позивачем вимогами, оскільки сума
заборгованості за кредитом значно
менша вартості предмету іпотеки. А тому
не існує ймовірності неповернення
позичальником кредиту банку за рахунок
реалізації предмету іпотеки в повному
обсязі.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті
312 ЦПК України апеляційний суд змінює
або скасовує ухвалу суду першої
інстанції і постановляє ухвалу з цього
питання, якщо воно було вирішено судом
першої інстанції з порушенням норм
процесуального права або при
правильному вирішенні було помилково
сформульовано суть процесуальної дії
чи підстави її застосування.

Отже, відповідно до встановлених в
судовому засіданні обставин та норм
процесуального права, колегія суддів
дійшла висновку про те, що при
постановлені оскаржуваної ухвали суд
першої інстанції порушив норми
процесуального права, а тому її слід
скасувати і постановити нову ухвалу,
якою слід відмовити позивачеві у
забезпеченні позову в даній справі.

Керуючись ст.ст. 303, 304,307,312, 314-315 ЦПК
України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2
задовольнити.

Ухвалу Ківецівського районного суду
від 21 листопада 2011 року в даній справі
скасувати та постановити з цього
питання нову ухвалу.

В задоволені заяви публічного
акціонерного товариства комерційний
банк «ПриватБанк» про забезпечення
позову шляхом обмеження у праві виїзду
за межі України ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту
її проголошення і може бути оскаржена
особами, інтересів яких вона
стосується, до Вищого спеціалізованого
суду України з розгляду цивільних і
кримінальних справ протягом двадцяти
днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді