Провадження № 4с/1522/125/12
УХВАЛА

18 липня 2012 року Суддя Приморського суду м. Одеси Івченко В.Б. розглянувши заяву по скарзі ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця 1-го Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2, суд

ВСТАНОВИВ:

У провадження Приморського районного суду м. Одеси надійшла скарга ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця 1-го Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2.

Скаржник просить, на час розгляду вищевказаної скарги, зупитини виконавче провадження ВП № 30102072, відкрите першим Суворовським відділом ДВС Одеського МУЮ.

Свої вимоги ОСОБА_1 мотивував тим, що 3 лютого 2011 року було ухвалено заочне рішення за позовом ПАТ «ОСОБА_3 Аваль»в особі Одеської обласної дирекції АТ «ОСОБА_3 Аваль»до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредиту. Позовні вимоги позивачів було задоволено. Постановою 1-го Суворовського ДВС Одеського МУЮ від 26.11.2011 року відкрито виконавче провадження ВП № 30102072 з примусового виконання даного заочного рішення.

Скаржник вказав, що, 18.04.2012 року до ВДВС було направлено заяву про звернення до суду щодо відстрочки виконання заочного рішення від 03.02.2011 року, але у задоволенні заяви йому було відмовлено. ОСОБА_1 вважає дану відмову протизаконною, вказуючи на те, що він тривалий час мав дуже серйозні проблеми зі здоров*ям і все це зумовлює великі фінансові витрати та необхідну реабілітацію, що значно ускладнює виконання судового рішення.

Суд вивчивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, вважає, що заява скаржника про зупинення виконавчого провадження не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У відповідності до частини 1 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження»за наявності обставин, які ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за заявою сторін має право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку виконання.

Таким чином, законодавством України встановлено не обовязок, а право державного виконавця, за певних умов, звернутися до суду з заявою про відстрочку виконання рішення суду.

Правом є міра можливої поведінки особи, яку особа реалізовує на власний розсуд, обовязком, у свою чергу, є міра належної повіденки особи, яку особа виконує внаслідок припису закону.

З урахуванням викладеного, з огляду на відсутність у державного виконавця законодавчо закріпленого обовязку звернутися до суду з відповідною заявою про відстрчку виконання рішення суду, суд вважає, що в діях (бездіяльності) державного виконавця не вбачається порушень чинного законодавства України, а відтак його дії (бездяльність) є правомірними.

Суд також вважає, що дії державного виконавця щодо відмови скаржнику у зверненні до суду не порушують прав скаржника з огляду на наступне.

Чинним законодавством України встановлено певний порядок вирішення питання про відстрочку виконання рішення суду.

Так, у відповідності до ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сімї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Таким чином, відмова державного виконавця від звернення до суду з заявою про відстрочку виконання рішення суду не позбавляє скаржника права безпосередньо, тобто без участі державного виконавця, звернутися до суду з такою ж заявою про відстрочку виконання рішення суду.

Крім того, зі статті 373 ЦПК України, вбачається, що питання, яке може безпосередньо вплинути на права скаржника, а саме прийняття рішення про відстрочку виконання рішення або про відмову в такій відстрочці, вирішується судом, а не державним виконавцем.

З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що дії (бездіяльність) державного виконавця щодо відмови у зверненні до суду з заявою про відстрочку виконання рішення суду є такими, що вчинені без порушення чинного законодавства України, в межах наданих державному виконавцю повноважень та не порушують прав скаржника.

На підставі викладеного, керуючись ст. 373 ЦПК України, Зоконом України «Про виконавче провадження»суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про зупинення виконавчого провадження ВП № 30102072 на час розгляду справи відмовити.

Роз*яснити ОСОБА_4 його право безпосередньо, тобто без участі державного виконавця, звернутися до суду з такою ж заявою про відстрочку виконання рішення суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: В.Б. Івченко

18.07.2012