РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" лютого 2012 р.

Личаківський районний суд м.
Львова

в складі: головуючого –судді Нора Н.В.

при секретарі –Женчук О.Б.

з участю позивача –ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Львові справу за позовом
ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третіх осіб
Обласного комунального підприємства
Львівської обласної ради «Бюро
технічної інвентаризації та
експертної оцінки», Четвертої
державної нотаріальної контори м.
Львова, суд -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з
позовом до відповідачів, третіх осіб
про визнання недійсною довіреності,
посвідченої приватним нотаріусом
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 13 березня 2006р., визнання
недійсним договору купівлі-продажу
квартири, який посвідчено 17 березня
2006р. приватним нотаріусом Львівського
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
скасування запису в Єдиному державному
реєстрі нерухомого майна про державну
реєстрацію за ОСОБА_4 квартири, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та
визнання за позивачем права власності
на дану квартиру.

У судовому засіданні представник
позивача позов підтримав, пояснив, що 13
березня 2006 року відповідачу ОСОБА_3
було видано довіреність від імені
батька позивача ОСОБА_7, якою її було
уповноважено бути представником
останнього щодо володіння,
розпорядження всім його майном,
укладення всіх передбачених законом
правочинів тощо. Довіреність
посвідчена приватним нотаріусом
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 13 березня 2006р. і
зареєстрована в реєстрі під №532.
Довіреність було видано без відома
батька позивача. На основі цієї
довіреності між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 17
березня 2006р. було укладено договір
купівлі-продажу квартири, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1.
Договір посвідчено приватним
нотаріусом Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 і
зареєстровано в реєстрі під №568.

Згідно із обвинувальним висновком по
кримінальній справі №142-1417, яка зараз
перебуває в провадженні Личаківського
районного суду м. Львова, позивача
визнано потерпілим від злочину,
громадянин ОСОБА_8 К,В. обвинувачується
у тому, що з корисливих мотивів та з
метою власного збагачення, в січні 2006
року організував стійку злочинну
групу, до якої входили ОСОБА_3, ОСОБА_9 та
інші невстановлені слідством особи.
Цією злочинною групою вчинено
кримінально карні діяння по
заволодінню квартирою, що знаходиться
за адресою АДРЕСА_1, зокрема викрадено
паспорт батька позивача, вчинено
переклеювання фотографій.

Окрім цього, набрав законної сили вирок
Личаківського районного суду м. Львова
по кримінальній справі по
обвинуваченню ОСОБА_9, ОСОБА_3, ОСОБА_10,
ОСОБА_11, який змінено ухвалою Судової
палати укримінальних справах
Верховного Суду України від 05 квітня 2011
року, згідно якого встановлено, що за
участю зокрема ОСОБА_3 було вчинено
викрадення паспорту у батька позивача,
вчинено переклеювання його фотографії
на іншу особу, за цим незаконним
паспортом вчинено довіреність,
посвідчену приватним нотаріусом
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 13 березня 2006р. і
зареєстрована в реєстрі під №532, при
тому підпис на довіреності здійснено
не моїм батьком а іншою особою, а отже
ця довіреність є незаконною, в
подальшому за цією незаконною
довіреністю між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 17
березня 2006р. було укладено договір
купівлі-продажу квартири, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1, який
посвідчено приватним нотаріусом
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_6 і зареєстровано в
реєстрі під №568. Насправді договір
укладався лише про людське око, ОСОБА_4
цю квартиру не купувала, кошти за неї не
сплачувала. Вказані дії вироком
Личаківського районного суду м. Львова
кваліфіковані як викрадення квартири
батька позивача та перекваліфіковані
ухвалою Верховного Суду України з ч.5
ст.185 КК України на ч.4 ст.190 КК України,
тобто шахрайство - придбання права на
квартиру шляхом обману та зловживанням
довірою батька. Таким чином, окрім
доведення Ухвалою Верховного Суду
України факту шахрайства по відношенню
до батька (в т.ч. підроблення
довіреності та вчинення незаконного
договору купівлі-продажу),
встановлюється і час, коли про
шахрайство стало відомо, тобто 05.04.2011
року. За таких обставин строк давності
по зверненню до суду не пропущено.
Батько позивача ОСОБА_7 21.09.2008 року
помер. Позивач звернувся до четвертої
Львівської держнотконтори за
отриманням спадщини як спадкоємець
померлого. Однак державний нотаріус не
може видати свідоцтво про право на
спадщину за законом, оскільки в
судовому порядку не визнано недійсним
вказаний незаконний договір купівлі-
продажу і квартира померлого досі
зареєстрована в БТІ за ОСОБА_4 Тому
просить позов задоволити в повному
об»ємі.

Відповідач ОСОБА_4 у судове засідання
не з’явився, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлений належним
чином, про що свідчить повідомлення у
ЗМІ «Високий замок», про причину неявки
не повідомила, заяви про відкладення
розгляду справи не скерувала. Тому суд
вважає, що справу можна розглянути у
відсутності відповідача, з врахуванням
зібраних по справі доказів.

Відповідач ОСОБА_3 в заяві , адресованій
на ім.»я суду, позов визнала повністю,
оскільки перебуває на даний час у
Чорноморській ВК УДПСУ в Одеській
області, суд вважає за можливе
розглянути справу за її відсутності,
оскільки відповідач висловила свої
ставлення до позову в письмовій формі.

Представник третьої особи ОКП ЛОР «БТІ
та ЕО»в судове засіданя не з»явився,
про слухання справи повідомлений
належним чином, про що свідчить поштове
повідомлення, що міститься в
матеріалах справи. Тому суд вважає, що
справу можна розглянути у відсутності
представника третьої особи ОКП ЛОР
«БТІ та ЕО».

Представник третьої особи Четвертої
ДНК м. Львова в судове засідання не
з»явився, в листі адресованому суду
просить слухати справу за його
відсутності, у вирішенні спору
покладється на розсуд суду. Зважаючи на
таку позицію, суд вважає за можливе
розглянути справу у відсутності
представника третьої особи Четвертої
ДНК м. Львова.

Перевіривши матеріали справи,
заслухавши думку учасників процесу,
оцінивши зібрані по справі докази та
ухвалюючи рішення у відповідності до
вимог ст. 215 ЦПК України, суд вважає, що
позов підлягає задоволенню з таких
підстав.

Встановлено вироком Личаківського
районного суду м.Львова по
кримінальній справі по обвинуваченню
ОСОБА_9, ОСОБА_3 та ін.., який змінено
ухвалою Судової палати укримінальних
справах Верховного Суду України від 05
квітня 2011 року, згідно якого
вбачається, що за участю ОСОБА_9, ОСОБА_3
та інших було вчинено викрадення
паспорту у батька позивача, вчинено
переклеювання фотографії на іншу
особу, за цим незаконним паспортом
видано довіреність, посвідчену
приватним нотаріусом Львівського
міського нотаріального округу ОСОБА_5 13
березня 2006р. і зареєстрована в реєстрі
під №532, при цьому підпис на
довіреності здійснено не батьком
позивача, а іншою особою, а отже ця
довіреність є незаконною, в подальшому
за цією незаконною довіреністю між
ОСОБА_3 і ОСОБА_4 17 березня 2006р. було
укладено договір купівлі-продажу
квартири, що знаходиться за адресою
АДРЕСА_1, який посвідчено приватним
нотаріусом Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 і
зареєстровано в реєстрі під №568.
Договір укладався лише про людське око,
ОСОБА_4 цю квартиру не купувала, кошти
за неї не сплачувала. Вказані дії
вироком Личаківського районного суду
м.Львова кваліфіковані як викрадення
квартири мого батька та
перекваліфіковані ухвалою Верховного
Суду України з ч.5 ст.185 КК України на ч.4
ст.190 КК України, тобто шахрайство -
придбання права на квартиру шляхом
обману та зловживанням довірою. (справа
№ 1-47/09 Личаківського районного суду м.
Львова).

Батько позивача - ОСОБА_7, 21.09.2008 року
помер, про що свідчить свідоцтво про
смерть особи ( а.с. ).

У відповідності до вимог ст. 61 ч. 4 ЦПК
України, вирок та постанова у
кримінальній справі, що набрали
законної сили, або постанова суду у
справі про адміністративне
правопорушення обов’язкові для суду,
що розглядає справу про
цивільно-правові наслідки дій особи,
стосовно якої ухвалено вирок або
постанову суду, з питань, чи мали місце
ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Ст. 28 КПК України надає право особі, яка
зазнала матеріальної шкоди від злочину
і яка не пред’явила цивільного позову
в кримінальній справі, а також особа,
цивільний позов якої залишився без
розгляду може пред’явити його в
порядку цивільного судочинства.

Ст. 392 ЦК України передбачає, що власник
майна може пред'явити позов про
визнання його права власності, якщо це
право оспорюється або не визнається
іншою особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна
особа має право звернутися до суду за
захистом свого особистого немайнового
або майнового права та інтересу.

Ст. 203 ЦК України передбачає, що зміст
правочину не може суперечити закону,
іншим актам цивільного законодавства,
а також інтересам держави і
суспільства, його моральним засадам.
Особа, яка вчиняє правочин, повинна
мати необхідний обсяг цивільної
дієздатності. Волевиявлення учасника
правочину має бути вільним і
відповідати його внутрішній волі.
Правочин має вчинятися у формі,
встановленій законом. Правочин має
бути спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст.215 ЦК України підставою
недійсності правочину є його
укладення, зокрема, шляхом обману.

Згідно ст. 244 ЦК України довіреністю є
письмовий документ, що видається
однією особою іншій особі для
представництва перед третіми особами.
Довіреність на вчинення правочину
представником може бути надана особою,
яку представляють (довірителем),
безпосередньо третій особі.

Згідно ч.1 ст.321, ч.1 ст.319 ЦК України ніхто
не може бути протиправно позбавлений
права власності чи обмежений у його
здійсненні, тому що право власності є
непорушним, лише власник має право
володіти, користуватись та
розпоряджатись своїм майном на власний
розсуд.

Відповідно до листа Міністерства
юстиції України №19-32/319 від 21 лютого 2005
року у разі смерті власника нерухомого
майна, первинна реєстрація права
власності на яке не була проведена і
правовстановлюючий документ
відсутній, питання визначення
належності цього майна попередньому
власнику та наступного його власника
(спадкоємця) повинно вирішуватися у
судовому порядку.

У відповідності з ст. 1222 ЦК України
спадкоємцями за законом можуть бути
фізичні особи, які є живими на час
відкриття спадщини. Згідно ст.1223 ЦК
України при відсутності заповіту право
на спадкування за законом одержують
особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 цього
Кодексу, зокрема до них відноситься і
позивач, як спадкоємець першої черги.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить
до висновку про підставність позову і
його задовольняє.

Крім того, суд, задовольняючи позов,
стягує з відповідача на користь
позивача понесені ним судові витрати
при подачі позову в розмірі 236 грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 209, 212-215 ЦПК
України, ст.ст. 11, 15, 16, 509, 1222, 1223 ЦК
України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_2 задоволити.

Визнати недійсною довіреність,
посвідчену приватним нотаріусом
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_5 13 березня 2006р. і
зареєстровану в реєстрі під №532.

Визнати недійсним договір
купівлі-продажу квартири, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1, який
посвідчено 17 березня 2006р. приватним
нотаріусом Львівського міського
нотаріального округу ОСОБА_6 і
зареєстровано в реєстрі під №568.

Скасувати запис в Єдиному державному
реєстрі нерухомого майна про державну
реєстрацію за ОСОБА_4 квартири, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_2 право власності в
порядку спадкування на квартиру, що
знаходиться за адресою АДРЕСА_2.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
користь ОСОБА_2 236 грн. судових витрат.

На рішення суду може бути подано
апеляційну скаргу до апеляційного суду
Львівської області протягом десяти
днів з дня його проголошення.

Суддя

Н.В. Нор