АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/2390/360/12Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 27 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2012 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі

ОСОБА_5

з участю адвоката ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_7 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 13 грудня 2011 року по справі за позовом ПАТ КБ «ПривватБанк» до ОСОБА_7 про стягнення боргу за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

ПАТ КБ «ПриватБанк» предявив позов до ОСОБА_7 про стягнення боргу за кредитним договором. Зазначав, що 20 грудня 2007 року між сторонами було укладено договір, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 12 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Але відповідачка не виконує умови договору і має заборгованість станом на 31 серпня 2011 року 56 466 грн. 63 коп., яка складається із 23 038 грн. 98 коп., заборгованості за кредитом; 28 887 грн. 57 коп. заборгованості по процентам; 1 375 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 500 грн. штрафу (фіксована частина); 2 665 грн.08 коп. штрафу (процентна складова). Вказану суму і просили стягнути із відповідачки.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 13 грудня 2011 року стягнуто із ОСОБА_7 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 55 466 грн. 63 коп. і судові витрати 674 грн. 67 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_7 .В. просить рішення суду змінити, поскільки судом не враховано ст. 18 Закону України «Про захист прав споживача» і розрахунки заборгованості проведено невірно.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія проходить до висновку про відхилення апеляційної скарги по наступних підставах:

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Згідно з частинами першою, третьою статті 1054 Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник повернути кредит та сплатити відсотки. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом.

Згідно з положеннями п.п. 22, 23 Закону України «Про захист прав споживачів» (далі Закон) споживачем вважається фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити про продукцію для особистих потреб, безпосередньо не повязаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обовязків найманого працівника. Споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції.

За ч. 1 ст. 22 Закону між кредитодавцем та споживачем укладається договір про надання споживчого кредиту , відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобовязання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірах та на умовах, встановлених договором, а споживач зобовязується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Ч. 2 ст. 11 Закону та абзацом шістнадцятим ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» врегульовуються питання щодо відомостей, які кредитодавець має повідомити споживачеві до укладення договору споживчого кредиту , ст. 56 Закону України «Про банки і банкову діяльність» - щодо відомостей, які банк надає споживачеві як власному клієнту на його вимогу.

Із матеріалів справи випливає, що між сторонами був укладений картковий кредитний договір, а не договір споживчого кредиту. Позивач у самому договорі вказала, що вибирає кредитну картку як універсальну, а не на придбання товару у кредит.

Поскільки між сторонами не укладався договір, який відповідає вищеназваним нормам закону, то суд першої інстанції правильно виходив із того, що на дані правовідносини Закону «Про захист прав споживачів» не поширюється.

Таким чином судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 на рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 13 грудня 2011 року відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з часу проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :