Номер провадження: 22-ц/1590/9519/12
Головуючий у першій інстанції Жигулін
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2012 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- суддів: - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

при секретарі Павлін О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до комунального підприємства «Ренійське бюро технічної інвентаризації» про визнання відсторонення від роботи незаконним, поновлення на роботі і стягнення заробітної плати, зустрічним позовом комунального підприємства «Ренійське бюро технічної інвентаризації» до ОСОБА_3 про визнання особи звільненою, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 липня 2012 року,

встановила:

У березні 2010 р. ОСОБА_3 звернулася до суду з вищевказаним уточненим у травні 2012 р. позовом, в якому, керуючись ст. ст. 21, 46, 232 КЗпП України, просила: 1) поновити строк для звернення до суду із заявою про вирішення трудового спору; 2) визнати незаконним відсторонення її від роботи з 02.11.09 р. по теперішній час; 3) поновити її на роботі технічним працівником в КП «Ренійське БТІ»; 4) стягнути з КП «Ренійське БТІ» на її користь заробітну плату за час вимушеного прогулу за період з 02.11.09 р. по дату ухвалення рішення суду із розрахунку середньої заробітної плати у розмірі 400,00 грн. в місяць; 5) стягнути з КП «Ренійське БТІ» на її користь відшкодування моральної шкоди у розмірі 2 000 грн..; 6) допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення її на роботі і стягнення заробітної плати за один місяць.

Посилалась на те, що 07.03.2000 р. вона була прийнята на роботу в КП «Ренійське БТІ» на посаду технічного працівника. У жовтні 2006 р. з посади начальника КП «Ренійське БТІ» була звільнена ОСОБА_4 та був укладений трудовий договір з ОСОБА_5. У листопаді 2009 р. вона не була допущена до роботи. Ні наказу про її звільнення, ні трудову книжку, ні розрахунку вона не отримала. Таким чином, фактично вона є працівником КП «Ренійське БТІ», однак виконувати свої обовязки не може, тому що відповідач без будь-яких пояснень чинить їй перешкоди у доступі до роботи. Будь-які підстави для відсторонення від роботи як на момент не допуску до роботи, так і на теперішній час відсутні, тому відсторонення є незаконним.

Вказаними діями їй завдано моральну шкоду, яка полягає у погіршенні стану її здоровя, її сімя потрапила у скрутне матеріальне становище, погіршився психологічний стан в сімї, додаткових зусиллях для організації її життя. Відшкодування моральної шкоди оцінює у 2 000 грн..

До суду раніше не зверталася, оскільки не знала, яке її трудове право порушено, так як їй не було відомо чи звільнена вона з роботи, з яких підстав, де знаходиться її трудова книжка та інше. Про ці обставини їй стало відомо з листа виконуючого обовязки голови Ренійської райдержадміністрації від 17.12.09 р., який вона отримала 21.12.09 р.. Сподівалася, що спірна ситуація вирішиться мирним шляхом. Вважає, що за цих обставин тримісячний строк звернення до суду пропущено нею з поважних причин.

КП «Ренійське БТІ», не визнавши первісний позов ОСОБА_3, у лютому 2011 р. звернулося до суду із вищевказаним зустрічним позовом, в якому, керуючись п. 4 ч. 1 ст. 40, ст. 47 КЗпП України, просило визнати ОСОБА_3 такою, що звільнена з посади технічного робітника КП «Ренійське бюро технічної інвентаризації» по п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗП України з 01.01.07 р..

Вказало, що ОСОБА_3 не виконує свої трудові обовязки - не виходить на роботу. З обєктивних причин (невиходу на роботи, неможливості видати працівникові в день звільнення належно оформлену трудову книжку або копію наказу про його звільнення з роботи) КП «Ренійське БТІ» не може дотриматися процедури звільнення ОСОБА_3 з роботи.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги первісного позову підтримали, просили їх задовольнити у повному обсязі. Заперечували проти задоволення зустрічного позову.

Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення первісного позову, наполягав на задоволенні зустрічного позову. Посилався на те, що до нового керівництва підприємства позивачка не зверталася. Через відсутність позивачки на роботі неможливо було виконати вимоги КЗпП України щодо її звільнення.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20.07.12 р. у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено. У задоволенні зустрічних позовних вимог КП «Ренійське БТІ» відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити повністю, у задоволенні зустрічного позову відмовити. Посилається на те, що рішення ухвалено при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими та невідповідності висновків суду обставинам справи: - невірним є висновок суду щодо відсутності поважних причин пропуску нею строку звернення до суду; - не відповідає обставинам справи висновок суду про відсутність доказів перешкоджання позивачці у виконанні своїх трудових обовязків; - не встановлено судом на якому підприємстві вона була відсутня; - робота нею не виконувалась у звязку з тим, що з 02.11.09 р. її не допустили до роботи.

Представник ОСОБА_3 в судовому засіданні підтримав доводи та вимоги, які викладені в апеляційній скарзі.

КП «Ренійське БТІ» письмових заперечень на апеляційну скаргу не надало. Свого представника в судове засідання не направило. Про час та місце розгляду справи сповіщене належним чином. Причини неявки представника суду не повідомило, заяв та клопотань суду не надало.

За правилами, передбаченими ч. 3 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін, або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до ст. 303 ЦПК колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу треба відхилити за таких підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні первісного позову ОСОБА_3 та зустрічного позову КП «Ренійське БТІ», суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до запису № 19 у трудовій книжці позивачки вона знаходиться у трудових відносинах з підприємством. За наказом № 6 від 07.03.2000 р. ОСОБА_3 прийнята на роботу до КП «Ренійське БТІ» на посаду технічного робітника (прибиральниці). Наказ про її звільнення відсутній. Суду не надано достатніх доказів про те, що відповідач перешкоджав позивачці у виконанні нею обовязків технічного робітника. Таким чином, відсутні докази того, що позивач знаходилася у вимушеному прогулі. Відсутність позивача на роботі підтверджена зверненнями на адресу начальника УТСЗН Ренійської райдержадміністрації від 23.07.08 р., на адресу голови Ренійської райдержадміністрації від 11.08.08 р. та 18.11.09 р., на адресу прокурора Ренійського району від 18.11.09 р.. Відсутність на роботі, є підтвердженням того, що робота не виконувалась. З урахуванням вищевказаних звернень позивача, фактичне звернення до суду 15.03.10 р., суд не може визнати за поважну причину пропуску строку, передбаченого ст. 233 КЗпП. Діючим законодавством України не передбачена можливість визнання судом підстави для звільнення робітника без наявності наказу по підприємству про звільнення працівника з роботи (Т. 2, а. с. 33 зворотна сторона - 34).

Висновки суду першої інстанції зроблені, відповідні правовідносини між сторонами встановлені, на підставі наявних у справі і наданих сторонами доказів: звернень позивача на адресу начальника УПСЗН Ренійської райдержадміністрації від 23.07.08 р., на адресу голови Ренійської райдержадміністрації від 11.08.08 р. та 18.11.09 р., на адресу прокурора Ренійського району від 18.11.09 р. (Т. 1, а. с. 5 8); листа Ренійської райдержадміністрації від 17.12.09 р. (Т. 1, а. с. 12 - 13); трудової книжки позивачки (Т. 1, а .с. 48); листа Управління ПФ України в Ренійському районі Одеської області від 05.01.11 р. (Т. 1, а. с. 58 - 61); акту прийому-передачі документів від 10.12.10 р. та акту від 30.12.10 р. (Т. 1, а. с. 83 84); акту обєднаного Ізмаїльського контрольно-ревізійного відділу контрольно-ревізійного управління в Одеській області (Т. 1, а. с. 108 127); індивідуальних відомостей про застраховану особу (Т. 1, а. с. 225 227); рішення апеляційного суду Одеської області від 13.12.11 р. (Т. 1, а. с. 237 239); табелів обліку використання робочого часу за серпень - грудень 2007 р. (Т. 2, а. с. 9 13).

Судом правильно встановлено наявність між сторонами трудових правовідносин.

За правилами, передбаченими ст. ст. 30, 36, 46, 48, 233 КЗпП УРСР працівник повинен виконувати доучену йому роботу особисто. Підстави припинення трудового договору передбачені ст. 36 цього Кодексу. Трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного спяніння; відмови або ухилення від обовязкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. Працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Вказані в апеляційній скарзі доводи не спростовують вказаних висновків суду.

Відповідно до ст. ст. 2, 3, 11, 60 ЦПК провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі

У позовній заяві ОСОБА_6 вказала, що не допустили її до роботи 02.11.09 р., а не 21.12.09 р. як це вказано на початку апеляційної скарги. З позовом до суду вона звернулася 15.03.09 р., тобто з пропуском встановленого строку. Наприкінці апеляційної скарги апелянт знову вказала: «…відсутність на роботі з 02 листопада 2009 року повязана з тими, що мене не допустили до її виконання…». Крім того, до позову додані звернення про порушення трудових прав, які датовані від 23.07.08 р. (Т. 1, а. с. 5), від 11.08.08 р. (Т. 1, а. с. 6). Звернення до відповідних державних органів не можна визнати поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Доводи апелянта про невідповідність обставинам справи висновку суду про відсутність доказів перешкоджання позивачці у виконанні своїх трудових обовязків, не встановлення судом на якому підприємстві була відсутня позивачка, колегія також вважає необґрунтованими. Матеріали справи не містять жодного підтверджуючого доказу про відсторонення позивачки від виконання трудових прав у встановлених законодавством випадках. Не містять матеріали справи і доказів того, що позивачка після відповідних звернень та отримання відповідей з Ренійської райдержадміністрації, від прокурора Ренійського району у 2008 - 2009 р. р. виходила на роботу, а її не допускали до роботи. Матеріали справи містять докази про зміну керівництва в КП «Ренійське БТІ», і жодного доказу про наявність двох КП «Ренійське БТІ».

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову в задоволенні первісного позову.

Апелянт не надав суду доказів, які б спростовували вищевказані висновки суду першої інстанції, як не надав апеляційному суду доказів на підтвердження доводів апеляційної скарги. Доводи апелянта є необґрунтованими, оскільки вони не ґрунтуються на матеріалах справи та нормах чинного законодавства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і

залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Ураховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, прийняв рішення на підставі наданих сторонами та досліджених у судовому засіданні доказів, повно і всебічно зясувавши обставини, на які посилалися сторони як на підставу своїх вимог і заперечень. Суд першої інстанції правильно визначив характер спірних правовідносин, вірно застосував норми матеріального і процесуального права та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні первісного позову. Рішення суду є справедливим, законним та обґрунтованим, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20 липня 2012 року - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у розмірі 53 (пятдесят три) грн. 30 коп..

Ухвала суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: М. В. Процик

ОСОБА_1