Справа № 22-ц/2190/2843/12 Головуючого в І інстанції
Категорія 20 Доповідач Вадзінський П.О.
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 жовтня 2012 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Херсонської області у складі:

Головуючого: Капітан І.А.,

суддів: Вадзінського П.О.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Сікорі О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Херсоні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 12 червня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_4 і ОСОБА_5 до ОСОБА_3 та ОСОБА_6, третя особа приватний нотаріус Херсонського нотаріального округу ОСОБА_7, про визнання недійсним договору купівліпродажу, витребування майна із чужого незаконного володіння, -

В С Т А Н О В И Л А:

В січні 2011 року позивачі звернулись до суду із вказаним посилалася на те, що вони перебуваючи в шлюбі побудували житловий будинок в смт. Комишани у м. Херсоні на пр.Мирний,38, право власності на який зареєстровано на ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на жилий будинок від 19.02.1990 року. У вказаному будинку вони постійно проживають спільно з дітьми. Іншого житла вони не мають. В 2007 році вона погодилася взяти для зятя ОСОБА_8, який займається підприємницькою діяльністю у сфері сільського господарства, у ОСОБА_3 15000 доларів США під заставу належного їм зазначеного будинку. На підставі довіреності від 22.01.2007 року, ОСОБА_4, як власник будинку, уповноважив свою дружину ОСОБА_5 на розпорядження спірним будинком. В цей же день ОСОБА_5 в нотаріальній конторі підписала всі необхідні документи і отримала від ОСОБА_3 15000 доларів США, що було еквівалентно 75000 грн. При цьому вважала, що будинок є предметом застави і буде повернутий відповідачем шляхом зняття арешту нотаріусом після виплати відповідачу суми кредиту з відсотками. При цьому ОСОБА_3 запевнила, що договір є формальним і вчинений для забезпечення сплати ними боргу. В серпні 2008 року відповідачка почала вимагати проценти за користування грошима у звязку з чим з 2.02.2007 року по 2.02.2008 року ними було виплачено ОСОБА_3 38000 грн.(7600 доларів США), що підтверджується розрахунками та розписками ОСОБА_3 Станом на 2.12.2008 року було виплачено ще 15000 грн.(3000 доларів США) та в період з 24.12.2008 року по 8.07.2009 року виплачено також 13940 грн. або 2158 доларів США, а всього 66940 грн. Проте ОСОБА_3 заявила, що борг становить 40000 доларів США, а також, що вони зобовязані сплачувати їй як власнику будинку по 500 грн. щомісячно за оренду будинку або звільнити його. 1000 грн. було сплачено за оренду житла за листопад та грудень 2009 року, як того вимагала відповідачка, щоб не втратити житло. Вважають, що договір купівлі-продажу житлового будинку було вчинено під впливом помилки, так як вони думали при укладені договору, що відповідачка надає їм 15000 доларів США під заставу будинку як було обумовлено ними до вчинення правочину, про це свідчить і те, що вони продовжують проживати в будинку, сплачують витрати на його утримання. Наміру продавати будинок у них не було, оскільки іншого житла вони не мають. Позивачка ОСОБА_5 при здійсненні правочину не усвідомлювала природу та предмет підписаного нею договору, його істотне значення та наслідки.

Просили визнати недійсним договір купівлі-продажу будинку №38 по провулку Мирний смт. Комишани м. Херсон укладений між ОСОБА_5 від імені ОСОБА_4 та ОСОБА_3, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_7 22 січня 2007 року зареєстрованого в реєстрі за №214. Витребувати із чужого незаконного володіння ОСОБА_6 жилий будинок №38 по провулку Мирний в смт. Комишани м. Херсон. Визнати за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 право спільної сумісної власності на будинок №38, по провулку Мирний, смт. Комишани м. Херсона, а також стягнути з ОСОБА_3 на їх користь понесені судові витрати у справі.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 12 червня 2012 року позовні вимоги позивачів задоволені частково.

Договір купівлі-продажу житлового будинку за адресою м. Херсон, смт. Комишани пров. Мирний №38 від 22 січня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим № 214, укладений між ОСОБА_5 від імені ОСОБА_4 та ОСОБА_3, визнано недійсним. Витребувано із чужого незаконного володіння ОСОБА_6 жилий будинок №38 по пров. Мирний в смт. Комишани м. Херсона. Стягнено з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 і ОСОБА_4 120 гривень в рахунок відшкодування судових витрат і з неї ж стягнено на користь держави судовий збір у розмірі 1700 гривень. В іншій частині заявлених вимог відмовлено за необґрунтованістю.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення суду. Просила про його скасування з ухваленням нового рішення яким відмовити позивачам у задоволенні заявлених ними позовних вимог у повному обсязі.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в своїх письмових запереченнях доводи наведені в апеляційній скарзі не визнали. Вважають, що судом ухвалене законне та обґрунтоване рішення. Просили апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без зміни.

Заслухавши суддю-доповідача та осіб, що зявились у судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 та ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що позивачами було доведено, що оспорюваний ними договір купівлі-продажу є удаваним, оскільки його було укладено з метою приховання договору застави і вони не мали наміру на відчуження свого будинку. Однак, з такими висновками колегія погодитись не може через те, що суд вважав встановленими обставини, які не є доведеними. Враховуючи це, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення на підставі п.2 ч.1 ст.309 ЦПК України.

Відповідно до ст.235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги подружжя ОСОБА_5 посилались на те, що у січні 2007 року вони, погодились на пропозицію їх родича ОСОБА_8 передати належний їм будинок № 38 по пров. Мирному у селищі Комишани м. Херсона у заставу ОСОБА_3 на забезпечення виконання ОСОБА_8 його зобовязань за договором позики у розмірі 15 000 доларів США, укладеним між останнім та ОСОБА_3. Однак, фактично було укладено договір купівлі-продажу будинку, а не договір застави. При цьому, ОСОБА_3 запевнила їх, що договір купівлі-продажу буде розірвано відразу ж після виконання зобовязань за договором позики. Вони продовжували проживати у будинку, а ОСОБА_3 до будинку не вселялась.

На підтвердження вказаних обставин позивачами до суду були надані записи щодо грошових розрахунків, написаних ОСОБА_3 (а.с.13-14), постанова про порушення кримінальної справи від 30.04.2010 року (а.с.22), а також копії розрахункових книжок (а.с.34-37). Саме на цих доказах ґрунтується і рішення суду.

Відповідно до ч.3 ст.212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Згідно з ч.1 ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Як вбачається із вищезгаданих записів, наданих позивачами у якості доказів вони не містять інформації, яка б свідчила про існування між позивачами та відповідачкою чи ОСОБА_8 та відповідачкою будь-яких позикових зобовязань, а також інформації яка б підтверджувала наявність між сторонами заставних зобовязань з приводу будинку по пров. Мирному,38 у сел. Комишани, інформації щодо сторін, предмету, сум, строків та інших істотних умов договорів, які б давали підстави для висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_5, визнання оспорюваного договору недійсним та застосування до спірних правовідносин правил договору застави. Тому такий доказ колегія вважає неналежним.

Надана копія постанови про порушення кримінальної справи від 30.04.2010 року також не може слугувати доказом у справі, оскільки вона не має преюдиціального значення і факти, викладені у ній ще мають стати предметом дослідження у ході досудового та судового слідства.

Розрахункові книжки також не можуть бути доказами, які підтверджують обставини, викладені позивачами в обґрунтування їх позовних вимог, оскільки вони також не містять інформації щодо позикових та заставних зобовязань, на існування яких вони посилаються.

Окрім цього, апелянткою ОСОБА_3 до її апеляційної скарги додана копія розписки, написаної нібито ОСОБА_5, відповідно до якої остання отримала від ОСОБА_3 44 000 доларів США за проданий нею будинок № 38 по пров. Мирному у сел. Комишани (а.с.111).

Позивачами до апеляційного суду надано копію вироку Суворовського районного суду м. Херсона від 03.08.2012 року, який не набрав чинності за звинуваченням у тому числі ОСОБА_9 за ч.4 ст.190, ч.3 ст.15, ч.4 ст.190, ч.3 ст.190,ст.27,ч.ч.2,3 ст.358, ч.ч.1,2 ст.209 КК України та ОСОБА_3 за ч.4 ст.190,ч.3 ст.15 ст.190, ч.2 ст.209 КК України. Однак, вказаний доказ не може бути взятий до уваги, оскільки він чинності не набрав. Однак, навіть з тексту вказаного вироку вбачається, що ОСОБА_5 визнала, що розписка про отримання від ОСОБА_9С. 44 000 доларів США за проданий будинок № 38 по пров. Мирному у сел. Комишани написана її рукою та підписана нею.

З рішення Комсомольського районного суду м. Херсона 20.09.2010 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, треті особи ОСОБА_4, ХБТІ, приватні нотаріуси ОСОБА_10, ОСОБА_11 про визнання договору купівлі-продажу будинку недійсним вбачається, що висновком експерта № 1081 від 10.08.2010 року підтверджується, що розписка про отримання ОСОБА_5 від ОСОБА_3 44 000 доларів США за проданий будинок по пров. Мирному,38 у сел. Комишани виконані самою ОСОБА_5 та підписана нею (а.с.58). В частині вирішення позовних вимог ОСОБА_5 вказане рішення набрало чинності і тому вказані факти є преюдиціальними в силу ч.3 ст.61 ЦПК України.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_5, пояснила, що вона не памятає, щоб вона писала таку розписку. З урахуванням вищевикладеного колегія суддів не може взяти до уваги такі пояснення позивачки.

Враховуючи все вищенаведене, колегія суддів вважає, що позовні вимоги ОСОБА_12 та ОСОБА_5 не підтверджені належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, а відтак вони є необґрунтованими і задоволеними бути не можуть.

Керуючись ст.ст.303,307,309,316 ЦПК України, колегія суддів ,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 12 червня 2012 року скасувати і ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 і ОСОБА_5 відмовити за необґрунтованістю.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: