Апеляційний суд Чернівецької області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 серпня 2012 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

Головуючого-судді Галичанського А.Д.

суддів: Чупікової В.В., Яремка В.В.

секретар Лисак О.А.

за участю: представників ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради, Управління Держкомзему у м. Чернівці, ОСОБА_4 про визнання незаконним і скасування рішення Чернівецької міської ради, державного акту на право власності на земельну ділянку та за зустрічним позовом ОСОБА_4, треті особи на стороні позивача без самостійних вимог Департамент містобудівного комплексу та земельних відносин виконкому Чернівецької міської ради, Головне управління Держкомзему у Чернівецькій області до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні власністю, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 4 липня 2012 року,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 4 липня 2012 року в позові ОСОБА_1 до Чернівецької міської ради, Управління Держкомзему у м.Чернівці, ОСОБА_4 про визнання незаконним і скасування рішення Чернівецької міської ради, Державного акту на право власності на земельну ділянку відмовлено.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_4 задоволено.

22ц-1064/12 р. Головуючий у 1-й інстанції Богдан С.І.

категорія 45 Доповідач Галичанський А.Д.

Зобовязано ОСОБА_1 не чинити перешкоди ОСОБА_4 в користуванні його земельною ділянкою площею 0,0647 га. по вул. Червонофлотській в садівничому товаристві «Мічурінець» під № 351 шляхом відновлення стану земельної ділянки, а саме встановлення огорожі між земельними ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_4 відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку виданого ОСОБА_4

Вирішено питання про стягнення судових витрат.

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати вищезазначене рішення суду та ухвалити нове рішення яким його позовні вимоги задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову відмовити.

Вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 належить на праві власності земельна ділянка площею 0,0647 га, яка розташована по вул. Чернофлотській, за №351, садівниче товариство «Мічурінець», що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯЕ №342973, виданим 31 липня 2009 року. З Державного акту на право власності на земельну ділянку вбачається, що дана земельна ділянка межує з земельною ділянкою №57-А по вул. Кронштадській, якою користується ОСОБА_1, по межі А-Б.

Встановлено, що ОСОБА_1 самовільно встановив огорожу на межі суміжних ділянок захопивши таким чином частину земельної ділянки ОСОБА_4 площею 0,0012 га.

Судом не встановлено порушень чинного законодавства Чернівецькою міською радою при прийнятті рішення 39 сесії 5 скликання від 30.04.2009 року № 918 в частині надання дозволу на видачу Державного акту на право власності на земельну ділянку виданому ОСОБА_4

Колегія суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції вважає, що скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Вищезазначені обставини встановлені судом першої інстанції повно на підставі належних та допустимих доказів, яким дана вірна юридична оцінка і до встановлених таким чином спірних правовідносин правильно застосовані норми матеріального права, що їх регулюють.

Доводи апелянта про те, що у протоколі погодження меж земельної ділянки на а.с.33 відсутні відомості про встановлення і погодження меж земельної ділянки спростовуються зазначеним протоколом,оскільки з нього вбачається, що межі земельних ділянок суміжних землекористувачів, зокрема, ОСОБА_1, погоджені. Межові знаки, якими закріплена земельна ділянка показані представникові замовника і передані йому на зберігання, однак відсутні лише відомості про їх кількість. Виходячи з наведеного перенесення земельної ділянки в натуру (на місцевість) таким чином відбулося.

Посилання апелянта на те, що показаннями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 підтверджується той факт, що земельна ділянка ОСОБА_1 та ділянка ОСОБА_4 була розділена огорожею з металевої сітки по металевим стовпчикам, які правомірно встановлено ОСОБА_1, ще у 1992 році у присутності голови садового товариства «Мічуринець» не підтверджують факту набуття права апелянтом на земельну ділянку та спростовуються актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 13 грудня 2011 року, протоколом про адміністративне правопорушення № 00227 від 23 вересня 2011 року, приписом Головного управління держкомзему у Чернівецькій області № 00367 від 23 вересня 2011 року, постановою про накладення адміністративного стягнення № 159 від 23 вересня 2011 року, постановою Шевченківського районного суду м.Чернівці від 20 жовтня 2011 року, актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства від 08.11.2011 року, протоколом про адміністративне правопорушення від 8 листопада 2011 року та іншими письмовими доказами, що є у матеріалах справи (а.с.58-71).

Відповідно до ст.22 ЗК України від 13.03.1992 року, що діяв з 16.05.1992 року, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникало після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (намісцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки, в тому числі на умовах оренди до встановлення меж цієї ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує право власності або право користування землею, заборонялося.

Згідно ст.126 ЗК України від 25.10.2001 року, що діє з 15.11.2001 року право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Відповідно до ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суд за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Як встановлено судом право власності ОСОБА_4 на спірну частину земельної ділянки підтверджується державним актом серія ЯЕ №342973, виданим 31 липня 2009 року. За таких обставин він вправі був звернутися до суду за захистом свого порушеного права. ОСОБА_1 не надав суду належних та допустимих доказів, що підтверджують його право на земельну ділянку. Таким чином, доводи апеляційної скарги про те, що право на частину земельної ділянки ОСОБА_1 в розмірі 0,0012 га, якою користується ОСОБА_4 порушено, оскільки апелянт раніше встановив огорожу з металевої сітки і користувався цією частиною земельної ділянки, є безпідставними.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на законність та обґрунтованість судового рішення і не дають підстав для його скасування.

За таких обставин рішення суду першої інстанції прийняте з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307,308 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 4 липня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: