РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2012 року

м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва в
складі : головуючого –судді –Гуденко
О.А., при секретарі –Куземі А.С., за
участю позивачки, представника
позивача ОСОБА_1, представника
відповідача ОСОБА_2, розглянувши у
відкритому судовому засіданні в м.
Миколаєві цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про усунення перешкод
в користуванні житловим приміщенням
та вселення, -

ВСТАНОВИВ :

В жовтні 2011 року ОСОБА_3 звернулася до
суду із позовом до ОСОБА_4 про усунення
перешкод у користуванні житловим
приміщенням –квартирою № 65 в буд. № 47
по вул. Комсомольській в м. Миколаєві,
зобов’язати відповідача передати
ключі від зазначеної квартири, вселити
її у квартиру та зобов’язати ОСОБА_4
привести вказану квартиру у технічний
стан відповідно до розпорядження
Адміністрації Центрального району
виконкому Миколаївської міської ради
за № 493-р від 14.07.2005 р. В подальшому
позивачка надала заяву про уточнення
позовних вимог та просила залишити
вимоги про приведення квартири до
попереднього технічного стану без
розгляду, інші позовні вимоги
підтримала в повному обсязі .

Ухвалою суду позовні вимоги про
зобов’язання ОСОБА_4 привести
квартиру у технічний стан відповідно
до розпорядження Адміністрації
Центрального району виконкому
Миколаївської міської ради за № 493-р
від 14.07.2005 р. залишено без розгляду.

У судовому засіданні позивачка та
представник позивача вимоги
уточненого позову підтримали,
посилаючись на обставини, викладені у
позові. Суду пояснили, що позивачка не
має у власності іншого житла, потребує
користування житловими приміщеннями
спірної квартири, в чому відповідач їй
чинить перешкоди.

Відповідач ОСОБА_4 в минулих судових
засіданнях вимоги позову не визнав,
посилаючись на небажання самої
позивачки реально проживати в вказаній
квартирі, а лише на її бажання отримати
грошову компенсацію за належну її
частку. Судом за його клопотанням та за
згодою позивачки неодноразово
надавався строк на укладення мирової
угоди, яким сторони не скористалися.

В останні судові засідання не зявився,
повідомлений судом належним чином ,
направив в суд свого представника,
який проти задоволення позову
заперечував в звязку з відсутністю
доказів на те, що ОСОБА_4 чинить
які-небудь перешкоди позивачці у
вселенні та користуванні квартирою.

Вислухавши пояснення сторін, їх
представників, вивчивши доводи позову
та матеріали справи, судом встановлені
наступні факти та відповідні ним
правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи,
квартира АДРЕСА_1 на теперішній час
належить на праві приватної спільної
часткової власності ОСОБА_3 - 924 часток
та ОСОБА_4 - 1524 часток.

Рішенням Центрального районного суду
від 27 березня 2009 року визнано за ОСОБА_3
право власності на 924 часток
вищезазначеної квартири в порядку
спадкування за законом після смерті
ОСОБА_5.

Відповідно до матеріалів справи та
пояснень сторін, спірна квартира має
загальну площу 62,2 кв.м.. житлову площу
–43,0 кв.м., складається з трьох окремих
житлових кімнат, дві з яких є
прохідними в результаті самовільного
внутрішнього перепланування. Таким
чином, частка житлової площі, що
належить позивачці, складає приблизно
14,5 кв.м.

На теперішній час Центральним районним
судом м. Миколаєва розглядається
справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про
визначення порядку користування
житловими приміщеннями квартири.

Як слідує із пояснень сторін, тексту
численних позовних заяв, поданих обома
сторонами до суду, позивачка робила
спроби для вселення до спірної
квартири, однак із-за неприязнених
стосунків та неправильної поведінки
обох сторін вони не змогли дійти згоди.

Відповідно до положень ст. 61 ЦПК
України, обставини, визнані сторонами
та іншими особами, які беруть участь у
справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до положень ст..ст. 317,321 ЦК
України, власникові належать права
володіння, користування та
розпоряджання своїм майном. На зміст
права власності не впливають місце
проживання власника та
місцезнаходження майна. Право
власності є непорушним. Ніхто не
може бути протиправно позбавлений
цього права чи обмежений у його
здійсненні. Відповідно до ст . 383 цього
Кодексу, власник житлового будинку,
квартири має право використовувати
помешкання для власного проживання,
проживання членів своєї сім'ї, інших
осіб і не має права використовувати
його для промислового виробництва. За
статтею 391 цього Кодексу, власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпоряджання своїм
майном

Таким чином, судом встановлено, що
позивачка як власник житлового
приміщення відповідно до положень ст..
383 ЦК України має право на
безперешкодне користування тим
житловим приміщення, про вселення до
якого заявлені позовні вимоги, а
відповідач перешкоджає їй у вселенні
до цього приміщення.

Відповідно до ч. 3 ст.385 ЦК України, кожен
із співвласників у праві спільної
часткової власності має право на
надання йому у володіння та
користування тієї частини спільного
майна в натурі, яка відповідає його
частці.

За змістом положень п.п.6-7 Постанови
Пленуму ВСУ «Про практику застосування
судами законодавства , що регулює право
власності громадян на житловий
будинок»№ 7 від 04.10.1991 року, в спорах
про поділ будинку в натурі, якщо виділ
частки неможливий, суд вправі за
заявленим про це позовом встановити
порядок користування відособленими
приміщеннями (квартирами, кімнатами)
такого будинку. При цьому виділенню
учасникам спільної часткової
власності підлягає частина, яка
відповідає розміру їх часток у праві
власності. В тих випадках, коли для
поділу необхідне переобладнання та
перепланування будинку, він
проводиться за наявності дозволу на це
виконкому міськради (ст.. 152 ЖК.)

На підставі викладеного, у
відповідності до наведених норм права,
. ст. 9, 150 ЖК України, суд дійшов
висновку, що порушено право позивачки
на користування своєю власністю, а за
такого позовні вимоги в частині
вселення та зобов’язання відповідача
не чинити перешкоди позивачці у
проживанні в спірній квартирі та
передачі ключів від неї підлягають
задоволенню в повному обсязі.

У відповідності зі ст. 84, 88 ЦПК України
з відповідача слід стягнути на
користь позивача судові витрати, а
також інформаційно-технічні послуги у
розмірі 45 грн.50 коп.

Керуючись ст. ст. 14, 209, 212-215 ЦПК України
, суд -

В И
Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про вселення
та усунення перешкод в користуванні
квартирою – задовольнити.

Вселити ОСОБА_3 до квартири АДРЕСА_2 та
зобов`язати ОСОБА_4 не чинити перешкоди
в користуванні нею приміщеннями
квартири та передати їй ключі від
вхідних дверей вказаної квартири.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3
по 45 грн. 50 коп. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене через суд
першої інстанції до апеляційного суду
Миколаївської області шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня проголошення рішення.

Суддя

Гуденко О.А.