Справа №2/1312/182/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2012 року

Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо
С.І.

при секретарі
Станько Р.О.

з участю представника позивача
Пелещишина І.Р.

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
цивільну справу за позовом Публічного
акціонерного товариства «Комерційний
Банк «Надра»до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про
стягнення боргу;

зустрічним позовом ОСОБА_4 до
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний Банк «Надра», третя особа
ОСОБА_3 про визнання договору поруки
припиненим, -

в с т а н о
в и в:

Позивач ПАТ КБ «Надра» звернувся до
суду з позовом до відповідачів ОСОБА_3,
ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за
договірним зобов'язанням на суму 6658,14
доларів США, що згідно курсу НБУ в
гривневому еквіваленті на час
розрахунку становить 52689,19 грн.

В обґрунтування своїх вимог позивач
покликається на те, що 13.04.2006 року між
ВАТ КБ «Надра»(зараз ПАТ КБ «Надра») та
ОСОБА_3 укладено Кредитний договір №
202974-1/02, згідно якого відповідачу
надано кредит на суму 7790 доларів США
терміном на 60 місяців зі сплатою за
користування кредитом 10 відсотків
річних. Для забезпечення вказаного
зобов'язання Банком укладено з ОСОБА_4
Договір поруки від 13.04.2006 року, за яким
відповідач поручається перед
кредитором за належне виконання
позичальником взятих на себе
зобов'язань за Кредитним договором, при
цьому несе відповідальність в повному
об'ємі та виступає як солідарний
боржник. Проте, ОСОБА_3 всупереч умов
договору та вимог закону не повертає
кредит. П.4.2.4 кредитного договору
передбачено, що банк має право вимагати
від позичальника дострокового
виконання зобов'язань щодо повернення
кредиту, сплати нарахованих процентів
та інших платежів передбачених
кредитним договором та можливих
штрафних санкцій, якщо боржник не вніс
черговий мінімальний платіж в сумі 190,17
доларів США у термін визначений п.3.4.3
кредитного договору (до 15 числа
поточного місяця). Станом на 29.09.2010 року
заборгованість позичальника становить
6658,14 доларів США, з яких кредит -4888,02
доларів США, відсотки -620,48 доларів США,
донараховані відсотки -38,02 доларів США,
пеня за несвоєчасне погашення
відсотків -376,65 доларів США, плата за
управління кредитом -734,97 доларів США,
що відповідає умовам договору.
Враховуючи наведене, просить стягнути
солідарно суму заборгованості з
відповідачів.

Відповідач ОСОБА_4 пред'явила
зустрічний позов до ПАТ КБ «Надра»,
третя особа ОСОБА_3 про визнання
припиненим договору поруки від 13.04.2006
року.

Зустрічний позов мотивує тим, що 13.04.2006
року між ВАТ КБ «Надра»та ОСОБА_3
укладено кредитний договір № 202974-1/02. В
забезпечення зобов'язань в той же день
між Банком та ОСОБА_4 укладено договір
поруки. 13.09.2006 року між Банком та ОСОБА_3
укладено Додаткову угоду до кредитного
договору, якою внесено зміни до п.3.3.3 та
зазначено, що позичальник здійснює
погашення кредиту та відсотків,
щомісячно до 5 числа місяця, наступного
за тим, в якому було проведене
нарахування відсотків. Відповідно
позичальник сплачує пеню в розмірі 1 %
від несвоєчасно простроченої суми за
кожний день прострочення. Таким чином,
Банк збільшив зобов'язання ОСОБА_4,
встановивши новий графік погашення
заборгованості, не довівши це до відома
поручителя, не отримавши її згоди,
внаслідок чого збільшив обсяг
відповідальності, що в силу ст. 559 ЦК
України є підставою для визнання
договору поруки припиненим. Про
існування додаткової угоди ОСОБА_4
дізналася отримавши первісну позовну
заяву з додатками. За таких обставин
просить задоволити зустрічний позов.

У судовому засіданні представник
позивача Пелещишин І.Р. підтримав
первісні позовні вимоги та надав суду
аналогічні пояснення зазначеним в
заяві, просив стягнути заборгованість
в еквіваленті до національної валюти
станом на день ухвалення судового
рішення. Проти зустрічного позову
заперечив та пояснив, що 13.09.2006 року між
Банком та ОСОБА_3 укладено додаткову
угоду, якою доповнено кредитний
договір п.3.3.3 «Позичальник здійснює
погашення кредиту та відсотків,
щомісячно до 5 числа місяця, наступного
за тим в якому було проведене
нарахування відсотків». Це є саме
доповненням, а не як помилково
зазначено в угоді внесеними змінами,
оскільки при укладенні кредитного
договору такого пункту не існувало.
Дана угода не є зміною зобов'язання, не
вплинула на розрахунок заборгованості
та не збільшила обсягу
відповідальності поручителя, тому
порука не припинилася. Також заперечив
проти застосування позовної давності
до первісних вимог в частині стягнення
штрафних санкцій, вважає такий строк
позивачем не пропущений, як і строк
звернення з вимогами до позичальника
та поручителя про погашення
заборгованості.

Представник відповідача по первісному
позову ОСОБА_4 -ОСОБА_2 в судовому
засіданні заперечила проти первісного
позову та підтримала зустрічний позов
з викладених в ньому мотивів. Додатково
пояснила, що поручитель не була
ознайомлена з графіком погашення
заборгованості, внаслідок внесених
змін-доповнень в кредитний договір
збільшився обсяг відповідальності
ОСОБА_4, що є підставою для припинення
договору поруки, а відповідно
підставою для відмови в первісному
позові про стягнення заборгованості з
поручителя. Крім цього, звертає увагу,
що вимога про погашення
заборгованості, яка надсилалася
ОСОБА_4, а також позов пред'явлені до
поручителя за спливом шестимісячного
строку встановлено ч.4 ст. 559 ЦК України,
що також є підставою для припинення
поруки. Також просить застосувати
річний строк позовної давності
встановлений для вимог про стягнення
штрафних санкцій за договірним
зобов'язанням.

Відповідач за первісним позовом та
третя особа за зустрічним позовом
ОСОБА_3 в судове засідання жодного разу
не з'явився, хоча належним чином
повідомлявся про час та місце розгляду
справи, причини неявки не повідомив. За
таких обставин суд вважає можливим
розглянути справу у його відсутності
на підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення представників
сторін, дослідивши матеріали справи,
наявні у справі докази, суд вважає, що
первісний позов підлягає частково до
задоволення, а зустрічний позов до
задоволення не підлягає, виходячи з
наступного.

Судом встановлено, що згідно
Кредитного договору № 202974-1/02 від 13.04.2006
року (а.с.7-8). ВАТ КБ «Надра»(зараз ПАТ КБ
«Надра») надано відповідачу ОСОБА_3 в
кредит грошові кошти в сумі 7790 доларів
США з цільовим використанням для
придбання транспортного засобу, витрат
страхувальника по договору
страхування (п.1.1., п.1.2.).

Відповідно до п.п.1.3.1,1.3.2.,1.3.4. вказаного
договору кредит надано строком на 60
місяців з платою за користування
кредитом 10% річних, платою за
управління кредитом щомісячно із
розрахунку 0,5 % від розміру фактичного
залишку заборгованості. Згідно п.3.4.4.
кінцевий термін повернення кредиту
-13.04.2011 року. Відповідно до п.3.4.1. та п.
3.4.2. позичальник повертає кредит та
сплачує банку вказані вище платежі
шляхом здійснення перерахування на
рахунок мінімально необхідного
платежу - 190,17 доларів США. П.4.2.4
кредитного договору передбачено, що
банк має право вимагати від
позичальника дострокового виконання
зобов'язань щодо повернення кредиту,
сплати нарахованих процентів та інших
платежів передбачених кредитним
договором та можливих штрафних
санкцій, якщо боржник не вніс черговий
мінімальний платіж в сумі 190,17 доларів
США у термін визначений п.3.4.3
кредитного договору (до 15 числа
поточного місяця).

З метою забезпечення вказаного
зобов'язання 13.04.2006 року ВАТ КБ «Надра»з
відповідачем ОСОБА_4 укладено договір
поруки (а.с.10). Згідно п.1.1. цього
договору поручитель зобов'язується
відповідати перед кредитором за
належне виконання ОСОБА_3 взятих на
себе зобов'язань, що витікають з
Кредитного договору від 13.04.06р. в
повному обсязі. На підставі п.п.1.2., 1.3.
договору поруки позичальник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники,
відповідальність поручителя виникає
як у випадку невиконання позичальником
будь-якої частини зобов'язань, так і при
невиконанні позичальником зобов'язань
в цілому.

13 вересня 2006 року між ВАТ КБ «Надра»та
позичальником ОСОБА_3 укладено
Додаткову угоду до Кредитного договору
№ 202974-1/02 (а.с.9), згідно якої сторони
домовилися внести зміни в п.3.3.3 розділу
3 «Порядок надання кредиту та сплати
заборгованості»кредитного договору і
викласти його в такій редакції : «3.3.3
Позичальник здійснює погашення
кредиту та відсотків, щомісячно до 5
числа місяця, наступного за тим в якому
було проведене нарахування відсотків».

Як вбачається з кредитного договору, в
такому відсутній п.3.3.3, та графік
погашення заборгованості додатково
між сторонами не погоджувався, відтак
суд приймає до уваги як об'єктивні
пояснення представника позивача по
первісному позову, що даним пунктом
було лише доповнено кредитний договір,
жодних змін до зобов'язання не
вносилося.

У відповідності до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином відповідно до умов договору та
вимог цього Кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Відповідно до ст. 1054 за кредитним
договором банк або інша фінансова
установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

У відповідності до ст. 1050 ЦК України
якщо позичальник своєчасно не повернув
суму позики, він зобов'язаний сплатити
грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК
України.

На підставі ст. 553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Статтею 554 ЦК України встановлено, що у
разі порушення боржником зобов'язання,
забезпеченого порукою, боржник і
поручитель відповідають перед
кредитором як солідарні боржники, якщо
договором поруки не встановлено
додаткову (субсидіарну)
відповідальність поручителя.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не
звільняється від відповідальності за
неможливість виконання ним грошового
зобов'язання. Боржник, який прострочив
виконання грошового зобов'язання, на
вимогу кредитора зобов'язаний
сплатити суму боргу з урахуванням
індексу інфляції за весь час
прострочення, а також три проценти
річних від простроченої суми, якщо
інший розмір процентів не встановлений
договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справи,
позичальник ОСОБА_3 не виконує взятих
на себе зобов'язань, не повертає суму
кредиту та відсотки, внаслідок чого ВАТ
«БК «Надра»в установленому порядку
направлялася вимога боржнику про
погашення заборгованості (а.с.103-104).
Також на підставі п.2.2.договору поруки
поручителю ОСОБА_4 надсилалася вимога
про виконання зобов'язання (а.с.95-97).

Проте заборгованість не погашена,
станом на 29.09.2010 року така становить
6658,14 доларів США, з яких кредит -4888,02
доларів США, відсотки -620,48 доларів США,
донараховані відсотки - 38,02 доларів США,
пеня за несвоєчасне погашення
відсотків -376,65 доларів США, плата за
управління кредитом -734,97 доларів США,
що підтверджується належним
розрахунком (а.с.6).

Разом з тим, відповідно до п.1 ч.2 ст. 258 ЦК
України до вимог про стягнення
неустойки (штрафу, пені) застосовується
позовна давність в один рік, на що
просить звернути увагу представник
відповідача за первісним позовом. Як
вбачається з розрахунку неустойка у
виді пені в розмірі 376,65 доларів США
нарахована за період з 29.09.08р. по 28.09.09р.,
а позов пред'явлено 26.11.10р., тобто з
пропуском встановленого річного
строку позовної давності.

Згідно з ч.4 ст. 267 ЦК України сплив
позовної давності, про застосування
якої заявлено стороною у спорі, є
підставою для відмови у позові.

В ході розгляду справи представник ПАТ
КБ «Надра»не навів жодних поважних
причин пропущення позовної давності, а
відтак у суду не має підстав для
задоволення первісного позову в
частині стягнення пені в розмірі 376,65
доларів США.

При цьому, суд не приймає до уваги
заперечення представника відповідача
ОСОБА_4 про те, що на підставі ч.4 ст. 559 ЦК
України порука припинилася у зв'язку з
спливом шести місяців на пред'явлення
вимоги до поручителя. Так, кінцевий
термін повернення кредиту встановлено
13.04.2011 року, за договором поруки
поручитель несе обов'язок по сплаті
коштів в разі невиконання
позичальником зобов'язання в цілому чи
в будь-якій його частині, відтак за
наявності заборгованості
позичальника, договір поруки не
припинився.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що у зв'язку з невиконанням зобов'язань
за договором кредиту та враховуючи
умови договору поруки, слід частково
задовольнити первісний позов та
стягнути заборгованість (без
врахування суми пені) солідарно з
відповідачів на користь ПАТ КБ
«Надра»в сумі 6 281,49 доларів США, що
згідно офіційного курсу НБУ на дату
ухвалення рішення становить 50 176 грн. 54
коп.

У відповідності до ст.88 ЦПК України суд
також присуджує судові витрати
понесені та документально
підтверджені ПАТ КБ «Надра»(а.с.4,5)
солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4
пропорційно задоволеним вимогам та
стягує на користь позивача 120 грн.
витрат на ІТЗ і 501,76 грн. судового збору.

Щодо зустрічного позову суд відмовляє
в задоволенні вимог ОСОБА_4 про
визнання припиненим договору поруки
від 13.04.2006 року з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України
порука припиняється з припиненням
забезпеченого нею зобов'язання, а також
у разі зміни зобов'язання без згоди
поручителя, внаслідок чого
збільшується обсяг його
відповідальності.

Як вбачається з умов кредитного
договору, на забезпечення яких
укладено договір поруки, і з якими була
ознайомлена ОСОБА_4, такий передбачав
можливість внесення додатків, змін та
доповнень до основного договору. При
цьому, як встановлено судом, додатковою
угодою внесено доповнення п.3.3.3, а не
зміни до кредитного договору, дана
обставина не порушила права поручителя
та умов договору поруки, оскільки при
розрахунку заборгованості банк
виходив з п.п.4.2.4., 3.4.3 кредитного
договору, та доповнення зазначені в
п.3.3.3. жодним чином не вплинули на
збільшення розміру заборгованості, а
відповідно обсяг відповідальності
поручителя збільшений не був.

Крім цього, згідно ст. 4 ЦПК України суд,
здійснюючи правосуддя, захищає права,
свободи та інтереси фізичних осіб у
спосіб, визначений законами України.

Перелік способів захисту цивільних
прав та інтересів міститься в статті 16
ЦК України. Цей перелік не є вичерпним,
і суд може захистити цивільне право або
інтерес іншим способом, що
встановлений законом або договором.

Проте такого способу захисту, як
визнання в судовому порядку договору
поруки припиненим у разі зміни
зобов'язання без згоди поручителя,
законодавством України не передбачено.
Не передбачає такого способу й
укладений між сторонами договір
поруки.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.
4,10,60,88,169,209,212-215,218 ЦПК України, ст.ст. 11, 15,
16, 258 ч.2 п.1, 267 ч.4, 526, 553, 554, 559, 610, 625, 629,
1048-1050,1054 ЦК України, -

в и р і
ш и в:

Первісний позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
користь Публічного акціонерного
товариства «Комерційний Банк «Надра»6
281,49 доларів США, що згідно офіційного
курсу НБУ на дату ухвалення рішення
становить 50 176 грн. 54 коп. (п'ятдесят
тисяч сто сімдесят шість гривень,
п'ятдесят чотири коп.) заборгованості
за договірним зобов'язанням.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на
користь Публічного акціонерного
товариства «Комерційний Банк
«Надра»501,76 грн. судового збору та 120
грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи.

В задоволенні решти вимог по
первісному позові відмовити.

В зустрічному позові ОСОБА_4 до
Публічного акціонерного товариства
«Комерційний Банк «Надра», третя особа
ОСОБА_3 про визнання договору поруки
припиненим -відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Личаківський районний суд м. Львова
шляхом подачі апеляційної скарги в
порядку та строки, передбачені ст.ст. 294,
296 ЦПК України.

Суддя: