Справа № 2-279/11
Номер рядка звіту 20
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

"11" січня 2012 р. Новобузький районний суд
Миколаївської області в складі:

головуючого судді: Васильченко Н.О.,

при секретарі: Кічігіну Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Новобузького
районного суду Миколаївської області
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання
недійсним нотаріально посвідченого
договору дарування; треті особи без
самостійних позовних вимог щодо
предмету спору ОСОБА_4 та ОСОБА_5, -

ВСТАНОВИВ:

04.01.2011 року позивач ОСОБА_1 звернувся до
суду з цивільним позовом до приватного
нотаріуса Новобузького району
Миколаївської області ОСОБА_2 та ОСОБА_3
про скачування договору дарування від
07.12.2010 року та зобов'язання повернути
трактор Беларус-82.1.

Свої позовні вимоги позивач
аргументував тим, що у 10 жовтня 2010 року
він передав належний йому на праві
приватної власності трактор
Беларус-82.1, 2006 року випуску, ОСОБА_3
Згодом між ним та ОСОБА_3 було досягнуто
домовленості щодо розрахунку за
вищезгаданий трактор частинами.

07.12.2010 року між ним та ОСОБА_3 було
укладено договір дарування трактору
Беларус-82.1 2006 року випуску.

Посилаючись на те що даний договір був
удаваним, оскільки він не мав наміру
дарувати даний транспортний засіб за
27000 гривень, просив визнати договір
дарування трактора укладений між ним
та ОСОБА_3 недійсним та зобов'язати
останнього повернути належний йому
(позивачеві) трактор.

В судових засіданнях позивач
неодноразово уточнював свої позовні
вимоги і в останній з таких просив
визнати неправомірними дії приватного
нотаріуса Новобузького району
Миколаївської області ОСОБА_2 з приводу
посвідчення договору дарування від
07.12.2010 року, а також скасувати даний
договір дарування та зобов'язати
відповідача ОСОБА_3 повернути йому
трактор Беларус-82.1 2006 року випуску.

Свої останні позовні вимоги подані до
суд 18.05.2011 року позивач та його
представник підтримали в повному
обсязі та просили їх задовольнити.

Відповідач по справі ОСОБА_2 в судовому
засіданні позовні вимоги позивача не
визнав та суду пояснив, що засвідчений
ним договір дарування був укладений
сторонами на основі взаємної згоди та
домовленості і ним як нотаріусом були
виконані всі вимоги щодо укладення
таких договорів.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
також позовні вимоги позивача не
визнав та суду пояснив, що він
частинами в три етапи та в присутності
свідків передав позивачеві всю суму
домовленої ціни трактора Беларус-81.2,
але за взаємною домовленістю вони з
позивачем вирішили такий договір
оформити як договір дарування, а не
купівлі-продажу.

Третя сторона без самостійних позовних
вимог щодо предмету спору ОСОБА_4 в
судовому засіданні також суду
пояснила, що ОСОБА_3 повністю
розрахувався за придбаний ним трактор
Беларус-81.2 2006 року випуску з ОСОБА_6

Суд вислухавши сторони по справі,
дослідивши матеріали позову в їх
сукупності дійшов наступного висновку.

В жовтні 2010 року між позивачем ОСОБА_1 з
однієї сторони та відповідачем ОСОБА_3
з іншої була досягнута усна
домовленість про придбання належного
позивачеві трактору Беларус-81.2 2006 року
випуску відповідачем ОСОБА_3 За умовами
усної домовленості ОСОБА_1 передав у
користування з подальшим продажем
ОСОБА_3 трактор Беларус-81.2 2006 року
випуску, а ОСОБА_3 в свою чергу повинен
був виплатити ОСОБА_1 частинами всю
суму вартості трактору оговорену
сторонами.

Крім того до ОСОБА_1 звернулася ОСОБА_4 з
проханням взяти в нього в борг кошти
які виплачуватиме за придбаний трактор
ОСОБА_3 ОСОБА_1 дав згоду ОСОБА_4, на таку
позику і остання отримала в
присутності позивача 50000 гривень, які
були частиною суми виплати за трактор
Беларус 81.2.

В подальшому ОСОБА_3 ще двічі передавав
ОСОБА_1 суми коштів за придбаний
трактор в присутності свідків.

Пізніше 07 грудня 2010 року ОСОБА_4,
запропонувала ОСОБА_1 розрахуватися з
ним за отримані в борг кошти, які в свою
чергу також являлись частиною суми
боргу ОСОБА_3 за придбаний трактор.
Розрахунок за згоди ОСОБА_1 був
проведений ОСОБА_4 у вигляді насіння
соняшнику у кількості 13500 кілограм
загальною вартістю 135000 гривень.

ОСОБА_1 отримав від ОСОБА_4 оговорену
кількість соняшникового насіння і
таким чином фактично отримав всю суму
вартості трактору Беларус 81.2 2006 року
випуску.

Пізніше зі складів ОСОБА_1 невідомими
особами була скоєна крадіжка
вищевказаного насіння соняшнику з
приводу чого він звертався до
правоохоронних органів.

Так свідок ОСОБА_7 (водій) в судовому
засіданні пояснив, що коли він
транспортував насіння соняшнику, яке
було формою розрахунку між ОСОБА_1 та
ОСОБА_4, його по дорозі з м.Новий Буг до
с.М.Гулак Казанківського району
зупинили невідомі особи які відібрали
дане насіння з приводу чого ОСОБА_1
звертався до правоохоронних органів.

Такі доводи позивача та свідка судом не
можуть бути прийняті до уваги, адже
вони не стосуються позовних вимог і з
приводу них правоохоронними органами
проводиться перевірка.

Крім того раніше, до вищевказаної
крадіжки, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 звернулися
до приватного нотаріуса з метою
посвідчення договору придбання
трактору Беларус 81.2 2006 року випуску.
Сторони в присутності приватного
нотаріуса ОСОБА_2 домовились укласти
договір дарування трактору Беларус-81.2.

Відповідно до ст.44 ЗУ «Про
нотаріат»нотаріус зобов'язаний
встановити дійсні наміри кожної із
сторін до вчинення правочину, який він
посвідчує, а також відсутність у сторін
заперечень щодо кожної з умов
правочину.

Встановлення дійсних намірів кожного з
учасників правочину здійснюється
шляхом встановлення нотаріусом
однакового розуміння сторонами
значення, умов правочину та його
правових наслідків для кожної із
сторін.

В судовому засіданні встановлено, що як
у позивача ОСОБА_1 так і відповідача
ОСОБА_3 був єдиний намір здійснення
(укладення) правочину так само як і одне
розуміння сторонами значення і умов
правочину, а саме передачі права
власності трактора Беларус 81.2 від
ОСОБА_1 (власника) до ОСОБА_3 (набувача).

Згідно ст.49 ЗУ «Про нотаріат»нотаріус
або посадова особа, яка вчиняє
нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні
нотаріальної дії, якщо:

1) вчинення такої дії суперечить
законодавству України;

2) не подано відомості (інформацію) та
документи, необхідні для вчинення
нотаріальної дії;

3) дія підлягає вчиненню іншим
нотаріусом або посадовою особою, яка
вчиняє нотаріальні дії;

4) є сумніви у тому, що фізична особа, яка
звернулася за вчиненням нотаріальної
дії, усвідомлює значення, зміст,
правові наслідки цієї дії або ця особа
діє під впливом насильства;

5) з проханням про вчинення
нотаріальної дії звернулась особа, яка
в установленому порядку визнана
недієздатною, або уповноважений
представник не має необхідних
повноважень;

6) правочин, що укладається від імені
юридичної особи, суперечить цілям,
зазначеним у їх статуті чи положенні,
або виходить за межі їх діяльності;

7) особа, яка звернулася з проханням про
вчинення нотаріальної дії, не внесла
плату за її вчинення;

8) особа, яка звернулася з проханням про
вчинення нотаріальної дії, не внесла
встановлені законодавством платежі,
пов'язані з її вчиненням;

9) в інших випадках, передбачених цим
Законом.

Так як згідно норм цієї ж статті
нотаріусу або посадовій особі, яка
вчиняє нотаріальні дії, забороняється
безпідставно відмовляти у вчиненні
нотаріальної дії, приватний нотаріус
установивши всі вимоги до укладення
правочину здійснив його нотаріальне
посвідчення у відповідності з вимогами
Закону.

Крім того розуміння сторонами умов та
наслідків укладення договору
дарування засвідчується також
підписами сторін у договорі дарування
від 07.12.2010 року.

Доводи позивача про те, що приватний
нотаріус ОСОБА_2 ввів його в оману не
можуть бути прийняті судом як такі що
відповідають дійсності оскільки
правомірність дій нотаріуса доведена в
судовому засіданні.

Крім того в судовому засіданні було
встановлено, що сторони перед
укладенням договору дарування
трактору Беларусь-81.2 від 07.12.2010 року
усно домовились про фактичну угоду
купівлі-продажу, а саме ОСОБА_1 передав
у користування з подальшим відчуженням
ОСОБА_3 трактор Беларус-81.2 2006 року
випуску, а ОСОБА_3 зі своєї сторони
частинами виплатив ОСОБА_1 оговорену
суму вартості трактору.

Згідно ст.235 ЦК України удаваним є
правочин, який вчинено сторонами для
приховання іншого правочину, який вони
насправді вчинили.

Якщо буде встановлено, що правочин був
вчинений сторонами для приховання
іншого правочину, який вони насправді
вчинили, відносини сторін регулюються
правилами щодо правочину, який сторони
насправді вчинили.

Так в судовому засіданні встановлено
що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 між собою вчинили
фактично договір купівлі-продажу, але
нотаріально засвідчили його як договір
дарування.

Згідно ст.655 ЦК України за договором
купівлі-продажу одна сторона
(продавець) передає або зобов'язується
передати майно (товар) у власність
другій стороні (покупцеві), а покупець
приймає або зобов'язується прийняти
майно (товар) і сплатити за нього певну
грошову суму.

ОСОБА_1 за власною волею передав у
власність ОСОБА_3 майно (трактор
Беларус-82.1), а ОСОБА_3 зі своєї сторони
сплатив за нього оговорену суму грошей,
тобто сторони виконали всі істотні
умови договору.

Таким чином суд дійшов висновку, що
вчинення удаваного правочину
сторонами не було прямо спрямовано на
приховування іншого правочину та
обману позивача ОСОБА_1, оскільки
останній діяв з власної волі, а лише
було засобом спрощення процедури
приватизації ОСОБА_3 вищезгаданого
трактору Беларус-81.2 2006 року випуску.

На основі вищевикладеного враховуючи
те, що Закон прямо не передбачає
недійсність удаваного правочину, а
лише пропонує застосувати до відносин
сторін норми, що регулюють той
правочин, який сторони дійсно мали на
увазі, суд не знаходить підстав визнати
такий правочин недійсним та скасувати
договір дарування, оскільки сторони
під час укладення таких договорів
діяли з власної волі та виконали всі
істотні умови договорів.

Керуючись ст. ст. 5-8, 10, 11, 212-215, 218, 224-226 ЦПК
України, суд -

ВИРІШИВ:

Залишити без задоволення позов ОСОБА_1
до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання
недійсним нотаріально посвідченого
договору дарування.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до Апеляційного
суду Миколаївської області, відповідно
до ст. ст. 294, 296 ЦПК України.

Суддя Новобузького районного суду

Миколаївської області
Н.О. Васильченко