Справа № 2-5697/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2012 року Соломянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Кізюн Л.І.

при секретарі: Рівному Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення інфляційних витрат та трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобовязання, -

в с т а н о в и в :

Позивачі звернулися до суду з позовом про стягнення з відповідача інфляційних витрат та трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобовязання.

Обгрунтовуючи свої вимоги, позивачі зазначили, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19 березня 2009 року стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у сумі 37780,31 грн. і 30 грн. судових витрат, на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду у сумі 221,54 грн., моральну шкоду у сумі 3000 грн. та 537,54 грн. судових витрат.

На підставі виданих за рішенням суду виконавчих листів були відкриті виконавчі провадження.

Відповідач лише частково сплатив суму коштів на користь ОСОБА_2 у розмірі 2700 грн., а тому позивачі просять стягнути з нього за прострочення виконання грошового зобовязання на користь ОСОБА_1 інфляційні витрати та три відсотки річних у сумі 10772,36 грн., на користь ОСОБА_2 інфляційні витрати та три відсотки річних у сумі 752,84 грн. Також просили стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 судові витрати.

Позивач ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримала позовні вимоги.

Представник позивачів підтримала викладені у позові обставини та просила позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про день, час і місце розгляду справи, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Тому суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України вважає за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Суд, заслухавши позивача, представника позивачів, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19 березня 2009 року у справі №2-5344/09 за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у сумі 37780,31 грн. і 30 грн. судових витрат, а всього - 37810, 31 грн., на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду у сумі 221,54 грн., моральну шкоду у сумі 3000 грн. та 537,54 грн. судових витрат, а всього 3759,08 грн. (а.с.а.с. 19-20).

Згідно статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу.

Відповідно до вимог статті 214 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Як видно з даних постанови про відкриття виконавчого провадження від 15 червня 2009 року ВДВС Дарницького районного управління юстиції відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-1454, виданого 02 червня 2009 року Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 боргу в сумі 37810,31 грн. (а.с.21).

Відповідно до даних постанови про відкриття виконавчого провадження від 15 червня 2009 року ВДВС Дарницького районного управління юстиції відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-1454, виданого 02 червня 2009 року Дарницьким районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 боргу в сумі 3759,08 грн. (а.с. 22).

Лист ВДВС Дарницького районного управління юстиції від 31 серпня 2008 року (а.с.29) стосується зазначених виконавчих проваджень та сум боргу.

Зазначені у рішенні суду номер справи та підстави стягнення коштів не вбачаються з даних наданих позивачами копій постанов про відкриття виконавчого провадження.

Позивачами не надано суду належних доказів про те, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 - одна особа.

Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України, на яку посилаються позивачі, як на підставу своїх вимог, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом з тим, статтею 509 ЦК України передбачено, що зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обовязків , зокрема, є :

1) договори та інші правочини;

2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності;

3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі;

4) інші юридичні факти.

Дарницьким районним судом м. Києва вирішено спір між сторонами щодо цивільних прав та обовязків, підставою виникнення яких стало завдання відповідачем майнової (матеріальної) та моральної шкоди позивачам та постановлено рішення суду, яке набрало законної сили.

Статтею 625 ЦК України, на яку посилаються позивачі, не передбачена відповідальність за невиконання рішення суду у справі про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Позивачами не надано суду доказів викладених у позові обставин про те, що відповідач прострочив виконання грошового зобовязання.

Враховуючи викладене, суд вважає, що підстав для задоволення позову немає, а тому він задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10, 27, 31, 88, 209, 214, 215, 224 ЦПК України, на підставі ст. ст. 11, 509, 625 ЦК України, -

в и р і ш и в :

У позові ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення інфляційних витрат та трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобовязання - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.І.Кізюн