У К Р А Ї Н А
БІЛОВОДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЛУГАНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №2-143/2012г
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 серпня 2012 року смт.Біловодськ

Біловодський районний суд Луганської області в складі:

головуючого- судді Карягіної В.А.

при секретарі Мошонській Л.М.,

за участю прокурора Дуплієнко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.Біловодськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, 3-х осіб- відділ у справах дітей Біловодської РДА Луганської області, ОСОБА_6 про виселення без надання іншого жилого приміщення ,-

В с т а н о в и в :

Позивачі звернулися до суду з позовом про виселення з домоволодіння по вул. Радянська,41 у смт.Біловодськ, який належить їм на праві власності, без надання іншого жилого приміщення доньку ,ОСОБА_4, з зятем та малолітньою дитиною , ОСОБА_3 та ОСОБА_5, які, проживаючи разом з ними на території їх домоволодіння , роблять їх проживання нестерпним у зв*язку з тим , що постійно влаштовують сварки та бійки, пошкоджують належне їм майно, в утриманні будинку, його ремонті, оплаті комунальних послуг участі не приймають. У зв*язку з негативною поведінкою доньки та зятя вони не мають змоги спокійно проживати в будинку, поратися по господарству. Неодноразові звернення до правоохоронних органів позитивних наслідків не дали, а викликають протилежну агресивну реакцію зі сторони відповідачів.

В суді позивачі вимоги, викладені в позові , підтримали, вказавши, що їх донька негативно ставиться до них, батьків, свариться з ними, кидається у бійку, застосовуючи при цьому палки та резинову дубинку. Її чоловік, ОСОБА_7, який притягувався до кримінальної відповідальності за заподіяння умисних тілесних ушкоджень, маючи при цьому власне житло, ніде не працює, веде себе образливо по відношенню до них, називає їх непристойними словами, веде себе як господар на належній їм, позивачам, території домоволодіння, забороняє користуватися належним їм , позивачам, майном, знищує належне їм майно. Вони неодноразово прохали їх проживати окремо від них, оскільки у відповідача є житло у Мілововському районі Луганської області, доньці вони подарували житло і воно на неї зареєстровано, тобто вони мають змогу проживати окремо. Але всі прохання залишити їх у спокої визивали у відповідачів агресію. Також вони неодноразово зверталася по допомогу до правоохоронних органів, старший син неодноразово просив відповідачів залишити батьків у спокої, сусіди з-за сварливого характеру відповідачів бояться з ними сваритися і на даний час бояться свідчити у суді про незадовільну поведінку відповідачів. Оскільки відповідачі, проживаючи разом з ними на території їх власного домоволодіння, систематично створюють неможливі для спільного проживання на одній території умови життя , постійно ведуть себе непристойно по відношенню до власників житла та користуються їх похилим віком та станом здоров*я - позивач переніс важку операцію на серці і має низку хвороб, з якими стоїть на обліку у лікарів , тим, що вони не мають змоги дати їм належну відсіч, вони, позивачі, просять позов задовольнити.

Відповідачі в суді позов не визнали, вказав, що вони ведуть себе по відношенню до позивачів пристойно, не сваряться, образливими словами позивачів не називають, по господарству працюють. Пояснити причини негативного ставлення позивачів до них відповідачка може лише тим, що мати заздрить їй, оскільки вона має гарного чоловіка, який піклується нею. Ще раніше батьки стали погано до неї відноситься , мати її била. З дозволу батьків її чоловік став проживати разом з нею в будинку, що на одній території з будинком батьків. Батьки дійсно викликають міліцію, але лише для того, щоб їх виселити з подвір*я. Також вказала, що зняти або купити собі житло вона з чоловіком змоги не має і не бажає цього, оскільки їм подобається жити в будинку батьків, саме в Біловодську, вони зробили ремонт і не бажають звідти виселятися. Відповідач дійсно зареєстрований в будинку свого батька, який проживає один в Міловському районі, але він не бажає турбувати батька, проживаючи разом з ним. При цьому вказали, що відповідачка має власний магазин, земельну ділянку під будівництво, разом купили новий автомобіль, маючи при цьому ще три одиниці сільгосптехніки.

Представник відповідачів ОСОБА_8 після участі в судовому засіданні, яке відбулося 22 серпня 2012року, участь в подальших судових засіданнях не приймав.

У відповідності зі ст. 225 ЦПК України суд визначив заочно розглянути справу у відсутності відповідача ОСОБА_3, який після надання пояснень у судовому засіданні 22.08.2012року в подальшому в судові засідання не з*являвся, про час та день слухання справи був повідомлений належним чином, про що в матеріалах справи є його розписка.

3-я особа ОСОБА_6, є сином відповідачки від 1 шлюбу , вказав в суді, що

мати з бабусею постійно сваряться, б*ються палками, лаються нецензурними словами. Він

же проживає окремо від матері та вітчима , один в літній кухні,що на спірному

подвір*ї.Хто з них ініціює сварки, сказати не може. Про вітчима також нічого сказати не

може. Вважає, що малолітній ОСОБА_5 не повинен рости та виховуватися в такій обстановці.

3-я особа- представник служби у справах дітей Біловодської РДА ОСОБА_9 в суді прийшла до висновку про необхідність задоволення позову для охорони здоров*я малолітньої дитини, яка на даний час виховується у обстановці , яка негативно впливає на її життя, розвиток та виховання.

Свідки ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 в суді пояснили, що зі слів, скарг позивачів їм відомо про скандали, сварки, бійки, які влаштовують їм відповідачі з різних причин, у відсутності свідків, з приводу чого вони неодноразово зверталися до правоохоронних органів. Позивач переніс дуже важку операцію на серці і відповідачі, знаючи про це, створюють позивачам нестерпні для спільного проживання умови життя. Вони були свідками сварки в червні 2012року, під час якої позивач викликав міліцію, але відповідачі закрилися у будинку і до працівників міліції не виходили. ОСОБА_12. О. вказав також, що неодноразово звертався до сестри, ОСОБА_4, про залишення у спокої батьків, але вона негативно реагувала на дані слова. Він також говорив з відповідачем про відібрані у батька речі, про пошкодження майна батьків, про проживання окремо від батьків , однак відповідач вказував йому про те, що оскільки в домоволодінні позивачів є все необхідне для його проживання, його влаштовує проживання саме в цьому будинку, а не десь в іншому. Також вказав, що бачив на тілі матері синці після побиття її відповідачкою. Крім скарг батьків на поведінку відповідачів він на прохання матері приходив до них та відкривав матір у її у власному будинку, оскільки відповідачка закривала її в будинку. Сестра також скаржилася на поведінку матері.

Вислухавши пояснення сторін, свідків , дослідивши письмові докази , матеріали про відмову в порушенні кримінальних справ за заявами ОСОБА_13ОСОБА_14 № 964 від 15.09.2011р, № 471 від 23.05.2012р, №770 та 772 від 14.07.2012р та 16.07.2012р., суд приходить до висновку про задоволення позову частково виходячи з наступного.

Згідно до ст. 10,11 ,60 ЦПК України сторони та інші особи, які приймають участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Виходячи з положення ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод , кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав і обов*язків має право на справедливий судовий розгляд.

Ст..1 Протоколу 1 до Конвенції про захист прав і основних свобод людини визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном і за своєю суттю є гарантією права власності, оскільки право розпоряджатися своїм майном - загальний та принциповий аспект права власності.

В суді встановлено, що будинок № 41 по вул. Радянська в смт. Біловодськ Луганської області належить на праві власності позивачам ОСОБА_1І . та ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 03.10.1978р. та свідоцтва про право на спадщину від 21.11.2009року( арк..спр.6). З часу народження у вказаному будинку проживає донька позивачів ОСОБА_15,1974р..н.- відповідач у справі. З 2011року на території даного домоволодіння проживає ОСОБА_3, який зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1. В вищевказаному будинку проживає ОСОБА_5, 2011року народження, малолітній син відповідачів.

Згідно ст.. 157 ЖК України члени сім*ї власника житлового будинку можуть бути виселеними у випадках, передбачених ч.1ст.116 ЖК України в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до вимог ч.1 ст.116 ЖК України виселення винної особи може бути здійснено при умові, якщо вона систематично руйнує або псує жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим проживання з нею в одній квартирі чи в будинку, а раніше прийняті до неї заходи запобігання або громадського впливу виявилися безрезультатними.

Наданими до суду позивачем доказами підтверджений той факт, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на протязі останнього року створюють позивачам , які мають похилий вік, позивач є інвалідом 2 групи, переніс операцію на серці, має низку захворювань, нестерпні умови проживання сварками, скандалами, пошкоджують належне позивачам майно, користуючись комунальними послугами за них не сплачують. Своїми неправомірними діями відносно позивачів роблять неможливим проживання з ними на території одного домоволодіння .. Неодноразові попередження відповідачів про припинення вказаного образу життя та неправомірного ставлення до позивачів позитивних наслідків не дали.

Під заходами впливу маються на увазі заходи попередження, що застосовуються органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинків, трудових колективів, товариськими судами і іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача.

З пояснень сторін, свідків, з наданих до суду матеріалів про відмову в порушенні кримінальних справ по заявам ОСОБА_1, ОСОБА_14. № 964 за 2011 рік, №471,770,772 за 2012 рік відносно протиправної поведінки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 дільничними інспекторами приймалися рішення про відмову в порушенні кримінальних справ у зв*язку з відсутністю в діях останнього складу злочину, передбаченого ст.. 296,194 КК України - хуліганства на підставі того, що вказані дії проходили в будинку, де не було сторонніх осіб та грубого порушення громадського порядку.

Згідно наданих до суду письмових доказів - ксерокопії виконавчого листа від 11.08.2011року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_16 в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди 2810грн по кримінальній справі за ст.. 122 ч 1 КК України по обвинуваченні ОСОБА_3, вироку Міловського райсуду Луганської області про визнання ОСОБА_3 винним з накладанням покарання за ст. 125 ч 2 КК України видно, що відповідач ОСОБА_3 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за заподіяння тілесних ушкоджень іншим особам, що підтверджує пояснення позивачів та свідків про негативну, агресивну поведінку відповідача, можливість заподіяння ним позивачу тілесних ушкоджень, що спричиняло фізичну біль, а також отримання негативних наслідків після перенесеної в березні 2012року операції на серці ( арк.спр.15).

В суді знайшов своє підтвердження той факт, що між сторонами у справі склалися вкрай незадовільні стосунки, незважаючи на те, що сторонами у справі є близькі родичі - батьки та донька , в ході чого сварки чергуються з бійками, що незадовільно впливає на виховання дітей та онуків сторін у справі. З слів ОСОБА_6 видно, що до сварок та бійок між матір*ю та бабусею він звик, але не бажає, щоб ОСОБА_5 бачив вищевказані негативні стосунки , ріс та виховувався в цій обстановці.

Пленум ВС України в п.17 своєї постанови №2 від 12.04.1985р вказав, що «при розгляді цих справ слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних наслідків. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, а також заходи громадського впливу , незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення.»

Таким чином, дії відповідачів були визнані антигромадськими і їм пропонували їх припинити, що у свою чергу, свідчить про наявність підстав до виселення відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з жилого приміщення, яке належить на праві власності позивачам, без надання іншого жилого приміщення.

Що стосується позовних вимог про виселення малолітнього ОСОБА_5, 2011року народження, суд вважає в задоволенні позову в цій частині слід відмовити, оскільки вимоги ст.. 116 ЖК України стосуються осіб, які систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим проживання з нею в одній квартирі чи в будинку. Оскільки малолітня дитина ніяких протиправних дій відносно позивачів не робила, підстави для його виселення у суду відсутні.

Доводи відповідачки ОСОБА_4 про відсутність у неї на праві власності іншого житла, у зв*язку з чим вона не має можливості жити окремо від позивачів ,спростовуються даними КП « Біловодського БТІ» щодо реєстрації за ОСОБА_6 ( дошлюбне прізвище відповідачки ОСОБА_4О.) ОСОБА_17 житлового будинку по вул. Гоголя,9 в смт.Біловодськ на підставі договору купівлі - продажу від 09.12.2003 року. Як вказував відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні, він дійсно зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1, де в жилому будинку проживає один його батько.

Відповідачі не надали до суду жодного доказу, які б спростовували пояснення позивачів та свідків про їх протиправну поведінку щодо позивачів, тому суд вважає докази, які отримані в ході судового слідства і які свідчать про необхідність задоволення позову щодо виселення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з спірного житла достатніми для прийняття даного рішення.

Керуючись викладеним, ст.. 10,11.62, 212-215,225-227 ЦПК України, ст..157,116 ЖК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Виселити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з приватного будинку № 41 по вул.Радянська в смт. Біловодськ Луганської області , який належить на праві приватної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2,без надання іншого жилого приміщення .

В іншій частині позовних вимог в задоволенні відмовити.

Копію заочного рішення надіслати відповідачу не пізніше трьох днів з дня його

проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги через Біловодський райсуд у 10-денний термін із дня його проголошення.

Суддя В.А.Карягіна