Справа № 1416/7261/12
Номер провадження 2/1416/3224/12
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

20 листопада 2012 року Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

за участі позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просила визнати договір купівлі-продажу будинку № 14 по вул. Гончарова в Миколаєві, укладений між нею та відповідачем - дійсним.

Свої вимоги мотивувала тим, що 01 липня 1996 року між її чоловіком ОСОБА_3 та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу вищезазначеного будинку. Вказаний договір був оформлений на Миколаївській Універсальній товарно-сировинній біржі за № 380 та зареєстрований Миколаївським БТІ за № 4644 від 30.08.1996.

Сторонами за договором було виконано усі суттєві умови. 09 грудня 2011 року помер її чоловік ОСОБА_3, і вона не може оформити спадщину на спірний будинок, оскільки договір купівлі-продажу не посвідчено нотаріально.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, наполягала на задоволенні позову.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила.

Третя особа Миколаївська Універсальна товарно-сировинна біржа свого представника в судове засідання не направила, від третьої особи надійшла заява про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позову не заперечують.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечувала проти заочного розгляду справи.

Ухвалою суду вирішено проводити заочний розгляд справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини.

Відповідно до Свідоцтва про одруження серії 1-ФП № 267882, 04 листопада 1971 року Палацом урочистих подій Миколаєва зареєстровано шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, про що зроблено запис за № 3625.

01.07.1996 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу будинку № 14 по вул. Гончарова в Миколаєві.

Зазначений договір був оформлений на Миколаївській Універсальній товарно-сировинній біржі за № 380 та зареєстрований Миколаївським БТІ 30.08.1996 за № 4644. Сторонами за договором було виконано усі суттєві умови.

Відповідно до Свідоцтва про смерть серії 1-ФП № 151148, 09 грудня 2011 року помер ОСОБА_3, про що зроблено запис № 348.

Статтею 227 ЦК УРСР (1963 р., що діяв на час укладення договору) визначено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Як вбачається з реєстраційного посвідчення від 30.08.1996 право власності та договір зареєстровані Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації, яке підпорядковане Миколаївській міській раді.

Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР (1963 р.) якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, а друга сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоди, визнати угоду дійсною. При цьому наступне нотаріальне посвідчення угоди не потрібно.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 набув права власності на будинок № 14 по вул. Гончарова в м. Миколаєві. Його право посвідчене реєстраційним свідоцтвом. Позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину на спірний будинок тому що договір купівлі-продажу спірного будинку не був посвідчений нотаріусом. У звязку зі смертю покупця (чоловіка позивачки) та ухиленням відповідача нотаріально посвідчити договір не можливо.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним.

Допитана в якості свідка в порядку ст. 62 ЦПК України ОСОБА_1 пояснила, що була присутня під час підписання договору, підтвердила, що сторони виконали умови договору. Вказує, що звернення до суду є єдиним можливим способом захисту її права власності та права на спадщину.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов обґрунтований, а відтак підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі ст. 47, 227 ЦК УРСР (1963 р.), керуючись ст.ст. 10, 14, 30, 31, 60, 62, 212-214, 226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним - задовольнити.

Визнати договір № 380 купівлі-продажу будинку № 14 по вул. Гончарова в м. Миколаєві, укладений 01.07.1996 між ОСОБА_2, з одного боку, і ОСОБА_3, з іншого боку, та зареєстрований Миколаївською Універсальною товарно-сировинною біржею за № 380 дійсним.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Кокорєв