Справа № 2-3825
РІШЕННЯ

Іменем УКРАЇНИ

06 лютого 2012 року Ворошиловський
районний суд м. Донецька у складі:

головуючого: судді Орєхова О.І.

при секретарі: Лисенко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Донецьку
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до публічного акціонерного
товаритсва «Перший Український
ОСОБА_2»про визнання недійсним
кредитного договору, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до
суду з позовною заявою до публічного
акціонерного товаритсва «Перший
Український ОСОБА_2»про визнання
недійсним кредитного договору,
посилаючись на наступні обставини.

30 серпня 2008 року між ним, ОСОБА_1, та ЗАТ
«Перший Український ОСОБА_2 банк» був
укладений кредитний договір № 6675557.

Відповідно до 1.1. Кредитного договору
ОСОБА_2 зобов'язався надати
Позичальнику кредит на споживчі
потреби у розмірі 11 345,00 доларів США.

Позичальник зобов'язується прийняти,
належним чином використати та
повернути кредит в сумі 11 345,00 доларів
США, сплатити відсотки за користування
кредитом, на умовах та в строки
визначені цим договором.

Відповідно до п. 1.2. частини №1
Кредитного договору кредит надається
на 7 років з терміном остаточного
погашення кредиту не пізніше «13»серпня
2015 року.

Згідно пункту 1.1. частики № 1 Кредитного
договору мета кредитування для
придбання транспортного засобу марки :
Ford WFOHGAJH8G04487.

Таким чином, кредит згідно умов
Кредитного договору надається у
доларах США (іноземній валюті) та є
споживчим (на споживчі цілі).

Згідно п. 3.2.ст 3 Кредитного
договору повернення кредитних коштів
здійснюється шляхом сплати
Позичальником коштів на відкритий
йому позичковий рахунок 0443 в
відділенні 3 4 Філія ПУМБ в м. Запоріжжі,
МФО 313623.

Проценти за користування кредитними
коштами сплачуються Позичальником
згідно з п. 3.1 ст. 3. Кредитного договору.

Правовідносини, які виникають із
Кредитного договору, за суттю є
зобов'язаннями, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію, або утриматися від певної
дії, а кредитор має право вимагати від
боржника виконання його зобов'язань.

Чинний цивільний кодекс України
розрізняє валюту зобов'язання та
валюту виконання зобов'язання.

Відповідно із ст. 99 Конституції України
грошовою одиницею України є гривня.

Ст. 524 Цивільного кодексу України
передбачено, що зобов'язання має бути
виражене у грошовій одиниці України -
гривні. Сторони можуть визначити
грошозий еквівалент зобов'язання в
іноземній валюті.

Відповідно до ст. 35 Закону України «Про
ОСОБА_3 банк України»гризня (банкноти і
монети), як національна валюта є єдиним
законним платіжним засобом на
території України, який приймається
усіма фізичними і юридичними особами
без будь-яких обмежень на всій
території України за всіма видами
платежів, а також для зарахування на
рахунки, вклади, акредитиви та для
переказів.

Таким чином, єдиним законним засобом
платежу, який застосовується при
проведенні розрахунків між
резидентами на території України є
гривня.

Режим здійснення валютних операцій на
території України, загальні принципи
валютного врегулювання, повноваження
державних органів і функції банків та
інших фінансових установ України в
регулюванні валютних операцій, права
та обов'язки суб'єктів валютних
відносин, порядок здійснення валютного
контролю, відповідальність за
порушення валютного законодавства
передбачені Декретом Кабінету
Міністрів України «Про систему
валютного регулювання і валютного
контролю», який з урахуванням припису
статті 4 Цивільного кодексу України є
одним із джерел регулювання
правовідносин у валютній сфері.

Під валютними операціями у вказаному
Декреті Кабінету України розуміються
операції, пов'язані з переходом права
власності на валютні цінності, що
здійснюються між резидентами у валюті
України; операції, пов'язані з
використанням валютних цінностей в
міжнародному обігу як засобу платежу, з
передаванням заборгованостей та інших
зобов'язань, предметом яких є валютні
цінності; операції, пов'язанні з
ввезенням, переказуванням і
пересиланням за її межі валютних
цінностей.

Надання Банком Позичальникові
грошових коштів (кредиту) в іноземній
валюті та проведення позивачем дій
відносно виконання своїх обов'язків в
іноземній валюті ( в тому числі, оплата
процентів за користування кредитом,
різного роду комісій) за своєю правовою
природою є валютною операцією.

Одночасно, статтею Декрету Кабінету
міністрів України «Про систему
валютного регулювання і валютного
контролю»передбачено, що валютні
операції проводяться на підставі
відповідної ліцензії ОСОБА_3 банку
України.

Відповідно до статті 2 Закону України
«Про ліцензування певних видів
господарської діяльності»,
ліцензування в тому числі, банківської
діяльності, професійної діяльності на
ринку цінних паперів, діяльності з
надання фінансових послуг,
здійснюється згідно з законами, що
регулюють відносини у цих сферах.

Згідно з статтею 2 Закону України «Про
банки і банківську
діяльність»документ, який видається
ОСОБА_3 банком України в порядку і на
умовах, визначених у цьому Законі, на
підставі якого банки та філії
іноземних банків мають право
здійснювати банківську діяльність є
банківською ліцензією.

Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів
України «Про систему валютного
регулювання і валютного
контролю»передбачено, що на здійснення
валютних операцій ОСОБА_3 України видає
генеральні та індивідуальні ліцензії.

Генеральні ліцензії видаються
комерційним банкам та іншим фінансовим
установам України, національному
оператору поштового зв'язку на
здійснення валютних операцій, що не
потребують індивідуальної ліцензії, на
весь період дії режиму валютного
регулювання.

Індивідуальні ліцензії видаються
резидентам і нерезидентам на
здійснення разовою валютної операції
на період, необхідний для здійснення
такої операції.

Згідно із п. п. в.), г.) ч.4 ст. 5 Декрету
Кабінету Міністрів України «Про
систему валютного регулювання і
валютного контролю» індивідуальної
ліцензії потребують, в тому числі,
операції щодо:

-          надання і одержання
резидентами кредитів в іноземній
валюті, якщо терміни і суми таких
кредитів перевищують встановлені
законодавством межі;

-          використання іноземної
валюти на території України як засобу
платежу або як застави.

Таким чином,
враховуючи вищевикладене, надання та
одержання кредиту в іноземній валюті,
використання іноземної валюти, як
засобу платежу можливо при дотриманні
суб'єктами господарських відносин
імперативних вимог законодавства, шодо
одержання відповідної індивідуальної
ліцензії.

Відповідно до
частини 5 статті 5 Декрету Кабінету
Міністрів України «Про систему
валютного регулювання і валютного
контролю», пункту 1.10 Положення «Про
порядоквидачі ОСОБА_3 Банком України
індивідуальних ліцензій на
використання іноземної валюти на
території України як засобу
платежу»одержання індивідуальної
ліцензії однією із сторін валютної
операції, означає також дозвіл на її
здійснення іншою стороною або третьою
особою, яка має відношення до цієї
операції, якщо інше не передбачено
умовами ліцензії.

Грошові
зобов'язання можуть бути виражені в
іноземній валюті лише у випадках, якщо
суб'єкти господарювання мають право
проводити розрахунки між собою в
іноземній валюті відповідно до
законодавства, положення, щодо
обов'язкового вираження зобов'язань в
грошовій одиниці України (гривні) також
передбачені статтею 524 Цивільного
кодексу України.

Крім того, на день
укладання Кредитного договору
іноземний курс валюти становив 100 USD =
484,46 грн., та на сьогоднішній день
становить 100 USD = 798,07 грн. Отже, існує
істотна зміна становища, щодо
виконання боргових зобов'язань за
Кредитним договором. Тобто, підвищення
курсу іноземної валюти, сума боргу
значно зросла, яку мені необхідно
сплачувати, в зв'язку із чим значно
погіршився мій фінансовий стан.

Згідно статті 3
Цивільного кодексу України загальними
засадами цивільного законодавства є
зокрема, справедливість,
добросовісність та розумність. Вимоги
справедливості, добросовісності та
розумності цивільного законодавства
практично виражаються у встановленні
його нормами рівних умов для участі
всіх осіб у цивільних відносинах,
закріпленні можливості адекватного
захисту порушених цивільних прав або
інтересів. Поєднання створених норм,
спрямованих на забезпечення
реалізації цивільних прав, з
шануванням прав та інтересів інших
осіб, моралі суспільства тощо. При
цьому справедливість можна трактувати,
як визначення нормою права обсягу, межі
здійснення і захисту цивільних прав та
інтересів особи, адекватного її
становлення до вимог правових норм.
Добросовісність означає прагнення
сумління захисту цивільних прав та
забезпечення виконання цивільних
обов'язків. Розумність - це зважене
вирішення питання регулювання
цивільних відносин з урахуванням усіх
учасників, а також інтересів громадян
(публічного інтересу).

Отже, подальше
виконання кредитного договору на
умовах, що діють на даний час з
порушенням одного із принципів
цивільно-правових відносин, які
закріплені у статті З Цивільного
кодексу України - принципу
справедливості. Такі умови Кредитного
договору є несправедливими, так, як
всупереч принципу добросовісності
його наслідком є істотний дисбаланс
договорених прав та обов'язків на шкоду
Позичальника, споживача кредитних
послуг. Несправедливістю є , зокрема,
умови Кредитного договору в частині
надання кредиту в доларах США, що
передбачає згідно умов Кредитного
договору у випадку погашення кредиту
та сплати відсотків за користування
кредитом у доларах США, що є способом
зловживання правом, коли всі ризики
знецінення національної валюти
України шляхом порушенн вимог закону
ОСОБА_3 покладає, як суб'єкт
підприємницької (господарської)
діяльності, виключно на Позичальника
за Кредитним договором та споживача
кредитних послуг, що є грубим
порушенням частини 3 статті 13
Цивільного кодексу України. Таким
чином, використовувати Банком долара
США, як предмету кредитування за
споживчим кредитом, є внесення в
Кредитний договір пункт, що значно
погіршує становища позичальника, як
споживача порівняно з Банком в разі
настання певних подій, що дає право для
Позичальника відповідно до статті 18
Закону України «Про захист прав
споживачів», суб'єкт підприємницької
діяльності, що надає послуги, не
повинен включати в договори із
споживачем умови, які є
несправедливими. Умови договору є
несправедливими, якщо всупереч
принципу добросовісності його
наслідком є істотний дисбаланс
Договірних прав та обов'язків на шкоду
споживача. Таким чином, Кредитний
договір має бути в цілому на вимогу
споживача визнаним недійсним.

Згідно із статті
215 Цивільного кодексу України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
стороною (сторонами) вимог, які
встановлені, зокрема.ч.1 статті 203
Цивільного кодексу України, зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу , іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства.

Відповідно до
статті 236 Цивільного кодексу України
право чин, визнаний судом недійсним, є
недійсним з моменту його вчинення.

Просив суд
визнати недійсним кредитни йдоговір №
6675557 від 13 серпня 2008 року, укладений між
ОСОБА_1 та ЗАТ «Перший Український
ОСОБА_2», зобов»язати відповідача
провести перерахування суми для сплати
за кредитним договором, суму переплати
за кредитним договором зарахувати в
рахунок сплати суми боргу за
майбутніми платежами.

Позивач ОСОБА_1 в
судове засідання не з»явився, надав до
суду клопотання, в якому просив суд
розглянути справу без його участі.

Представник
відповідача ПАТ «Перший Український
ОСОБА_2 банк»в судове засідання не
з»явився, надав до суду клопотання про
розгляд справи без участі представника
відповідача.

Суд, дослідивши матеріали справи,
ваважає, що позовні вимоги позивача
ОСОБА_1 не підлягають задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленному цим Кодеком, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 15 ЦПК України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо: захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин.

Судом встановлені наступні обставини.

30 серпня 2008 року між закритим
акціонерним товриством «Перший
Український ОСОБА_2 банк»та ОСОБА_1 було
укладено кредитний договір № 6675557.

Відповідно до п. 1.1, якого позичальнику
було видано кредит в іноземній валюті в
сумі 11 345 доларів США.

Згідно до п. 1.2 вказаного договору,
цільове призначення кредиту: для
придбання транспортного засобу марки
Ford WFOHGAJH8G04487.

Відповідно до п. 1.3 Кредитного договору,
процентна ставка за користування
кредитом становить 13,49% річних.

Пунктом 1.4 цього Договору, строк
кредиту: кредит надається
Позичальникові до 13.08.2015 року.

Таким чином, кредит згідно умов
Кредитного договору надається у
доларах США (іноземній валюті) та є
споживчим (на споживчі цілі).

Згідно п. 3.2 Кредитного
договору повернення кредитних коштів
здійснюється шляхом сплати
Позичальником коштів на відкритий
йому позичковий рахунок 0443 в
відділенні 3 4 Філія ПУМБ в м. Запоріжжі,
МФО 313623.

Проценти за користування кредитними
коштами сплачуються Позичальником
згідно з п. 3.1 Кредитного договору.

Відповідно до ст. 202 ЦК України
правочином є подія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов»язків. Правочин
–є актом вільного волевиявлення особи,
тобто позивач ОСОБА_1 свідомо брав на
себе зобов»язання по поверненню
кредиту та процентів ЗАТ «ПУМБ»саме у
іноземній валюті.

Таким чином, своїми підписами сторони
письмово підтвердили та закріпили те,
що вони діяли свідомо, були вільні в
укладенні договору, вільні у виборі
контрагента та умов договору.

Відповідно до ст. 626 ЦКУ договором є
домовленість двох або більше сторін,
спрямована на встановлення, зміну або
припинення цивільних прав та
обов'язків, а згідно ст.627 ЦКУ сторони є
вільними в укладенні договору, виборі
контрагента та визначенні умов
договору (свобода укладення договору).
Позивачеві, на його заяву, було
запропоновано укласти Кредитний
договір на що він дав свою згоду та було
підписано відповідну угоду.

Також у зв»язку з підписанням цього
договору свідчить про те, що Позивачу
всі умови даного Договору цілком
зрозумілі і він вважає їх
справедливими по відношенню до нього.

Таким чином, з боку Відповідача були
вчинені всі необхідні дії, які
передбачені чинним законодавством,
щодо роз'яснення умов кредитування та
надання достовірної інформації
Позивачу.

Крім того, згідно до ст. 7 Договору,
підписання даного Договору
Позичальником свідчить про те, що всі
умови даного Договору йому цілком
зрозумілі і він вважає їх
справедливими по відношенню до нього.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 610 ЦК України,
порушенням зобов’язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов’язання
(неналежне виконання).

Стаття 1048 частина 1 ЦК України
передбачає право позикодавця на
одержання від позичальника процентів
від суми позики, розмір та порядок
одержання яких встановлюється
договором.

Позичальник зобов’язаний,
відповідно до ст. 1049 ЦК України,
повернути позикодавцеві позику
(грошові кошти у такій самій сумі або
речі, визначені родовими ознаками, у
такій самій кількості, такого самого
роду та такої самої якості, що були
передані йому позикодавцем) у строк та
в порядку, що встановлені договором.

За кредитним договором, відповідно до
ч. 1 ст. 1054 ЦК України, банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов’язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов’язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Позивач посилається на те, що
відповідачем в порушення норм чинного
законодавства було надано кредит в
іноземній валюті.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. З ст. 533 ЦК України
використання іноземної валюти, а також
платіжних документів в іноземній
валюті при здійсненні розрахунків на
території України за зобов'язаннями
допускається у випадках, порядку та на
умовах, встановлених законом.

Законодавчими актами, що встановлюють
право банку здійснювати операції в
іноземній валюті, є: ЗУ «Про банки і
банківську діяльність», Декрет КМУ
«Про систему валютного регулювання і
валютного контролю», ЗУ «Про ОСОБА_3
банк України». Зазначені нормативні
акти визначають, що банк має право
здійснювати свою діяльність на
підставі виданої НБУ ліцензії.

Частина 3 ст.533 ЦК України визначає, що
використання іноземної валюти на
території України допускається у
випадках, порядку та на умовах,
визначених законом.

Діючим законодавством України
встановлено право комерційних банків
здійснювати кредитування в іноземній
валюті. (Закон України «Про банки і
банківську діяльність»).

Крім того, згідно з ч. 1 ст.47
вищевказаного Закону, кредитування - це
операція з розміщення залучених
коштів. Відповідно ч.6.ст.49 вказаного
Закону, банк - Відповідач, не може
надавати кредити під процент, ставка
якого є нижчою від процентної ставки,
що виплачується ним по депозитах
(залучених коштах).

Порядок та правила використання
іноземної валюти на території України
на сьогоднішній день встановлені
Декретом КМУ "Про систему валютного
регулювання і валютного контролю"
(надалі за текстом - «Декрет»), який має
силу та статус закону.

Згідно ст. 2 Декрету резиденти і
нерезиденти мають право здійснювати
валютні операції (в т.ч. операції,
пов'язані з переходом права власності
на іноземну валюту та зобов'язання,
предметом яких є іноземна валюта) з
урахуванням обмежень, встановлених цим
Декретом та іншими актами валютного
законодавства України.

Статтею 5 Декрету передбачено, що
ОСОБА_3 банк України видає
індивідуальні та генеральні ліцензії
на здійснення валютних операцій, які
підпадають під режим ліцензування
згідно з Декретом. Генеральні ліцензії
видаються комерційним банкам на
здійснення валютних операцій, що не
потребують індивідуальної ліцензії, на
весь період дії режиму валютного
регулювання.

Відповідно до п.5.3. Положення про
порядок видачі банкам банківських
ліцензій, письмових дозволів та
ліцензій на виконання окремих
операцій, затвердженого постановою
Правління ОСОБА_3 банку України від 17
липня 2001 року N 275, наданий банку ОСОБА_3
банком України письмовий дозвіл на
здійснення операцій з валютними
цінностями є генеральною ліцензією на
здійснення банком валютних операцій
згідно з Декретом.

Згідно п.2.3. вказаного вище Положення,
за наявності банківської ліцензії та
за умови отримання письмового дозволу
ОСОБА_3 банку банки мають право
здійснювати, в тому числі операції з
валютними цінностями, зокрема
залучення та розміщення іноземної
валюти на валютному ринку України.

Відповідно до ст. 47 та 49 Закону України
"Про банки та банківську діяльність",
розміщення банком залучених коштів від
свого імені, на власних умовах та на
власний ризик також віднесено до
кредитної операції.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про
банки і банківську діяльність"
банківський кредит - будь-яке
зобов'язання банку надати певну суму
грошей, будь-яка гарантія, будь-яке
зобов'язання придбати право вимоги
боргу, будь-яке продовження строку
погашення боргу, яке надано в обмін на
зобов'язання боржника щодо повернення
заборгованої суми, а також на
зобов'язання на сплату процентів та
інших зборів з такої суми.

Встановлено, що відповідач має
Банківську ліцензію № 8 від 02.10.06 і
04.08.2009 року та Дозвіл № 8-1, видані ОСОБА_3
Банком України 02.10.2006 роу і 22.09.2009 року,
які дозволяють йому виконувати
банківські операції, передбачені ст. 47
вказаного Закону, в тому числі у пункті
3 частини 1 статті 47 цієї статті, а саме:
розміщення залучених коштів ( згідно
статті 2 цього Закону, коштами є гроші у
національній або іноземній валюті чи
їх еквівалент ) від свого імені, на
власних умовах та на власний ризик, що
за своєю суттю включає кредитні
відносини, в тому числі видачу та
повернення кредитів в іноземній
валюті.

Відповідно до ст. 208 та ст. 1055 Цивільного
кодексу України та ст.55 Закону України
"Про банки і банківську діяльність"
кредитні відносини здійснюються на
підставі кредитного договору, що
укладається між кредитором і
позичальником в письмовій формі
уповноваженого банку, на здійснення
яких ОСОБА_3 банк видав йому банківську
ліцензію та письмовий дозвіл на
здійснення операції з валютними
цінностями).

Щодо вимог підпункту "в" пункту 4 статті
5 Декрету, який передбачає наявність
індивідуальної ліцензії на надання і
одержання резидентами кредитів в
іноземній валюті, якщо терміни і суми
таких кредитів перевищують
встановлені законодавством межі - на
сьогодні законодавець не визначив межі
термінів і сум надання/одержання
кредитів в іноземній валюті. Таким
чином, операція з надання банками
кредитів в іноземній валюті не
потребує індивідуальної ліцензії.

Усі ці пояснення та раз'яснення надані
ОСОБА_3 Банком України в Листі
№13-210/7871-22612 від 07.12.2009р. «Про
правомірність укладання кредитних
договорів в іноземній валюті»

Крім того встановлено, що ОСОБА_3
України своїм листом №28-313/2178 від 29.05.2001
року повідомив: «осуществление
резидентами операций по получению или
предоставлению кредитов в иностранной
валюте не требует индивидуальной
лицензии Национального банка Украины».

Встановлено, що на момент видачі
кредиту позивачу, відповідачу НБУ були
видані ліцензія, якою передбачено
право на виконання банківських
операцій, визначених ст.47 Закону "Про
банки і банківську діяльність", в тому
числі і розміщення залучених коштів
від свого імені, на власних умовах та на
власний ризик, та Дозвіл, яким
передбачено право здійснення валютних
операцій, в тому числі операції щодо
залучення та розміщення іноземної
валюти на валютному ринку України.
Вказані документи були чинні на момент
укладання кредитного договору в
іноземній валюті.

Відповідно до висновку Інституту
держави і права ім. В.М. Корецького в 2006
році науково - правової експертизи
щодо правових підстав надання кредитів
в іноземній валюті, відповідно до якого
«банки, які у встановленому порядку
отримали генеральну ліцензію НБУ на
здійснення валютних операцій, мають
достатні юридичні підстави та законне
право на надання резидентам України
кредитів в іноземній валюті».

Тому, ЗАТ «Перший Український
ОСОБА_2»мав та має достатні юридичні
підстави та законне право укладати
кредитні договори в іноземній валюті, а
також право вимагати виконання
позичальником кредитного договору в
іноземній валюті та приймати таке
виконання в іноземній валюті , як в сумі
основного боргу так і процентів за
користування кредитом, а позичальник
зобов»язаний виконувати зобов»язання
належним чином відповідно до умов
договору, передбачені ст.526 ЦК України.

Тобто, вказані посилання позивача про
не можливість надання банком іноземної
валюти без індівідуальної ліцензії не
заслуговують на увагу.

Посилання позивача на те, що на
сьогоднішній день існує зміна
становища, щодо виконання боргових
зобов»язань за кредитним договором,
оскільки підвищено курс іноземної
валюти не заслуговує на увагу, так як у
зв»язку з підписанням кредитного
договору між позивачем та відповідачем
свідчить, що своїми підписами сторони
письмово підтвердили та закріпили те,
що вони діяли свідомо, були вільні в
укладенні договору, вільні у виборі
контрагента та умов договору, а також у
зв»язку з підписанням цього договору
свідчить про те, що Позивачу всі умови
даного Договору цілком зрозумілі і він
вважає їх справедливими по відношенню
до нього.

Крім того, зідно до умов кредитного
договору, Позичальник несе сві ризики.

Встановлено, що правонаступником всіх
прав та зобов»язань ЗАТ «Перший
Український ОСОБА_2»є ПАТ «Перший
Український ОСОБА_2».

Отже, за вказаних обставин, позовні
вимоги ОСОБА_1 до публічного
акціонерного товаритсва «Перший
Український ОСОБА_2» про визнання
недійсним кредитного договору є
необгрунтовані, безпідставні та такі,
що не підлягають задоволенню.

На підставі ст.ст. 526, 610, 1048, 1049, 1054
Цивільного кодексу України та
керуючись ст.ст. 3, 5, 10, 15, 30, 60, 62, 88, 202, 209,
212-215 ЦПК України, суд, –

В И Р І Ш И В:

У задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до
публічного акціонерного товаритсва
«Перший Український ОСОБА_2»про
визнання недійсним кредитного
договору, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до апеляційного суду
Донецької області через даний суд
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення.

Рішення надруковано в одному
примірнику в нарадчій кімнаті.

Суддя Ворошиловського районного

суду м. Донецька
О.І.
Орєхов