Провадження 2/412/48/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2012 року
Жовтневий
районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

при секретарі Ткаченко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
виконавчого комітету Жовтневої
районної в м. Дніпропетровську ради,
третя особа Перша Дніпропетровська
державна нотаріальна контора про
надання додаткового терміну для
подання заяви про прийняття спадщини,
–

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 05 грудня 2011 року звернулася до
суду з позовом до відповідача
виконавчого комітету Жовтневої
районної в м. Дніпропетровську ради про
надання додаткового терміну для
подання заяви про прийняття спадщини.
Позивач в своєму позові посилався на
те, що 23 серпня 2010 року померла її
бабуся ОСОБА_2, що залишила на неї
заповіт на своє майно. Позивачка хотіла
своєчасно подати заяву в нотаріальну
контору про прийняття спадщини, але
своєчасно не могла прийти до
нормального стану, хворіє, потрібно
оформлювати багато документів, збіг
тяжких сімейних обставин, не є фахівцем
в галузі права та отримала не вірну
консультацію стосовно спадщини, тому
термін для подання заяви в нотаріальну
контору про прийняття вказаної
спадщини пропустила. Вважає, що термін
для подачі заяви про прийняття
спадщини пропущений з поважних причин:
тяжка втрата близької людини, важкий
стан, відсутність відомостей, не мав
змоги своєчасно зібрати необхідні
документи для подачі заяви, не
обізнаність. Враховуючи наведене,
позивач просив надати додатковий
термін для подачі в нотаріальну
контору заяви про прийняття спадщини
після смерті ОСОБА_2, задовольнивши
позовні вимоги у повному обсязі.

Представник відповідача
виконавчого комітету Жовтневої
районної в м. Дніпропетровську ради в
судове засідання не з’явився, про день
та час слухання справи повідомлявся
належним чином, в своєму листі до суду
вказали, що вони з позовом фактично
згодні, не заперечують проти спірного
питання, їх права та інтереси не
зачіпаються, просили справу розглянути
без них та рішення винести на розсуд
суду. Суд вважає можливим розгляд
справи за відсутності представника
відповідача згідно ст. 169 ЦПК України.

Представник третьої особи
Першої дніпропетровської державної
нотаріальної контори в судове
засідання не з’явився, про день та час
слухання справи повідомлявся належним
чином, в своєму листі до суду вказали,
що вони з позовом фактично згодні, не
заперечують проти спірного питання, їх
права та інтереси не зачіпаються,
просили справу розглянути без їх
представника та рішення винести на
розсуд суду. Суд вважає можливим
розгляд справи за відсутності
представника нотаріальної контори
згідно ст. 169 ЦПК України.

З’ясувавши думку сторін і
третьої особи, оцінивши добуті та
представлені докази, перевіривши
матеріали справи, суд вважає позов
обґрунтованим та підлягаючим
задоволенню.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України,
суд розглядає цивільні справи не
інакше як за зверненнями фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.
Особа, яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.
Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставі своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають у
державі.

В судовому засіданні
встановлено, що 23 серпня 2010 року
померла рідна бабуся позивача –ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується
свідоцтвом про смерть І-КИ № 364154 від 01
вересня 2010, виданим відділом
реєстрації смерті ОСОБА_3 міського
управління юстиції. Факт родинного
зв’язку між померлою ОСОБА_2 та
позивачем підтверджується паспортними
даним позивача, заповітом, свідоцтвом
про право власності на житло, витягом
про реєстрацію в спадковому реєстрі. 27
липня 2010 року ОСОБА_2 склала і
нотаріально посвідчила заповіт
стосовно всього свого належного їй
майна на свою онуку –позивача ОСОБА_1.
Інших спадкоємців за законом чи з інших
підстав після померлої ОСОБА_2 немає.

На момент смерті ОСОБА_2, тобто на час
відкриття спадщину було відомо, що до
складу спадщини за вказаним заповітом
входить все належне померлій майно, де
б воно не знаходилося та з чого б воно
не складалося, усі майнові права та
обов’язки. Однак внаслідок збігу
тяжких сімейних обставин, правової не
обізнаності та відсутності на той час
належних документів позивач не встиг
звернутись до державної нотаріальної
контори із заявою про прийняття
спадщини у строки передбачені ст. 1270 ЦК
України.

Стаття 15 ЦК України передбачає право
на захист цивільних прав та інтересів:
«1. Кожна особа має право на захист
свого цивільного права у разі його
порушення, невизнання або
оспорювання…».

Стаття 16 ЦК України передбачає, що
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу.

Відповідно до вимог ст. 1270 ЦК
України для прийняття спадщини
встановлюється строк у шість місяців,
який починається з часу відкриття
спадщини.

Як зазначено вище, внаслідок
збігу тяжких сімейних обставин позивач
не мав можливості своєчасно звернутись
із заявою до нотаріальної контори із
заявою про прийняття спадщини після
смерті своєї бабусі ОСОБА_2. Отже строк
на прийняття спадщини, передбачений ст.
1270 ЦК України був пропущений з поважних
причин.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 1272 ЦК
України за позовом спадкоємця, який
пропустив строк для прийняття спадщини
з поважної причини, суд може визначити
йому додатковий строк, достатній для
подання ним заяви про прийняття
спадщини.

Відповідно до п. 24 постанови
Пленуму Верховного Суду України № 7 від
30 травня 2008 року «Про судову практику в
справах про спадкування»особа, яка не
прийняла спадщину в установлений
законом строк, може звернутися до суду
з позовною заявою про визначення
додаткового строку для прийняття
спадщини відповідно до частини третьої
статті 1272 ЦК. Зазначене положення
застосовується до спадкоємців, в яких
право на спадкування виникло з
набранням чинності зазначеним
Кодексом. Суди відкривають
провадження в такій справі у разі
відсутності письмової згоди
спадкоємців, які прийняли спадщину
(частина друга статті 1272 ЦК), а також за
відсутності інших спадкоємців, які
могли б дати письмову згоду на
подання заяви до нотаріальної
контори про прийняття спадщини.
Відповідачами у такій справі є
спадкоємці, які прийняли спадщину. При
відсутності інших спадкоємців за
заповітом і за законом, усунення їх від
права на спадкування, неприйняття ними
спадщини, а також відмови від її
прийняття відповідачами є
територіальні громади в особі
відповідних органів місцевого
самоврядування за місцем відкриття
спадщини.

Таким чином, є достатньо
законних та обґрунтованих підстав для
надання позивачу додаткового строку
для прийняття спадщини після смерті
бабусі ОСОБА_2, померлої 23 серпня 2010
року, та встановлення строку
достатнього для подання заяви про
прийняття спадщини в розмірі 6 (шести)
місяців, починаючи з моменту набрання
законної сили рішенням суду, права та
охоронювані законом інтереси інших
осіб не порушуються, іншим
передбаченим законом шляхом поновити
порушене право позивача на спадщину
немає можливості.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд
оцінює належність, допустимість,
достовірність кожного доказу окремо, а
також достатність і взаємозв'язок
доказів у їх сукупності.

Всебічне дослідження усіх обставин
справи та письмових доказів, з
урахуванням допустимості доказів та
узгодженістю і несуперечністю між
собою дають об’єктивні підстави
вважати, що позов підлягає задоволенню
повністю.

При таких обставинах суд
вважає можливим визнати причини
пропуску терміну позивачем для подачі
заяви до нотаріальної контори про
прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2
поважними, а тому йому потрібно надати
додатковий строк для подачі вказаної
заяви.

Таким чином позовні вимоги знайшли
своє підтвердження в ході судового
засідання і підлягають задоволенню в
повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 3, 8, 19, 41, 55, 124 Конституції України, ст.
ст. 1269, 1270, 1272 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57-61,
209, 212-215, 218 ЦПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги
задовольнити.

Визнати строк для прийняття спадщини
після смерті ОСОБА_2, померлої 23 серпня
2010 року, пропущений позивачем –ОСОБА_1,
таким, що був пропущений з поважної
причини.

Визначити позивачу –ОСОБА_1 додатковий
строк для прийняття спадщини за
заповітом від 27 липня 2010 року після
смерті ОСОБА_2, померлої 23 серпня 2010
року, встановивши строк достатній для
подання заяви про прийняття спадщини в
розмірі 6 (шести) місяців, починаючи з
моменту набрання законної сили
рішенням суду.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційний суд Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська протягом 10 днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя –