Справа № 2-3396/11
Провадження № 2/1412/1727/12
РІШЕННЯ

Іменем України

03.04.2012 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Андрощука В.В., при секретарі Забродській Г.В., за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в інтересах малолітнього ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про вселення, -

В С Т А Н О В И В:

В серпні 2011 року ОСОБА_3 і ОСОБА_4, діючи в інтересах малолітнього ОСОБА_7, звернулися до суду з позовом до ОСОБА_6 про вселення.

В позовній заяві вказували, що їх малолітній син ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1. Відповідач ОСОБА_6 чинить їм перешкоди в надані доступу та користуванні зазначеною квартирою в інтересах малолітньої дитини, в звязку з чим вони з дитиною змушені поневірятися в пошуках будь-якого житла.

Посилаючись на положення ст.ст.64,71 ЖК України, Закону України «Про охорону дитинства» ОСОБА_3 і ОСОБА_4 просили вселити їх і малолітнього ОСОБА_7 в зазначену спірну квартиру.

В судовому засіданні ОСОБА_3 та представник позивача підтримали позов та наполягали на його задоволенні з підстав, викладених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_6 та його представник, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність заявлених вимог, просили відмовити в задоволенні позову.

Представник органу опіки та піклування вважав позовні вимоги в частині вселення малолітнього ОСОБА_7 в спірну квартиру такими, що підлягають задоволенню.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Відповідно до копії свідоцтва про народження малолітнього ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, його батьками є ОСОБА_3 і ОСОБА_4.

ОСОБА_3 і ОСОБА_4 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01.09.2006 року.

Відповідно до копії довідки ТОВ «Ліски-М» за №438 від 05.04.2011 року в спірній квартирі АДРЕСА_2 зареєстровані - позивач ОСОБА_3 з 26.07.2002 року; його малолітній син ОСОБА_7 з 26.10.2010 року; батько відповідач по справі ОСОБА_6 з 26.07.2002 року; ОСОБА_8 з 26.07.2002 року.

Відповідно до копії паспорту ОСОБА_4, вона зареєстрована за адресою с. Зайве, вул. Центральна 7.

В спірній квартирі АДРЕСА_2 проживає з дружиною та є наймачем зазначеного житла відповідач ОСОБА_6

Безспірно встановлено, що ні ОСОБА_3, ні ОСОБА_4, ні їх малолітній син ОСОБА_7 в спірну квартиру ніколи не вселялися і не проживали в ній та не є членами сімї відповідача ОСОБА_6

Крім того, рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.07.2007 року відмовлено в задоволені позову ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням і вселенні в спірну квартиру. Цим же рішенням задоволено зустрічний позов ОСОБА_6 про визнання ОСОБА_3 втративши право користування житловим приміщенням квартирою №23 по вулиці Крилова 12/5 в м. Миколаєві. Зазначене рішення суду щодо визнання ОСОБА_3 втратившим право користування спірною квартирою залишене без змін рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 28.09.2010 року, яке в свою чергу залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.02.2012 року.

Отже, слід констатувати, що на час народження ОСОБА_7 та його реєстрації за адресою АДРЕСА_1, ні ОСОБА_3, ні ОСОБА_4 не проживали в спірній квартирі, не мали права користування нею та не були членами сімї ОСОБА_7

Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоровя, в якому вона проживає.

Враховуючи викладене, а також те, що ОСОБА_3 і ОСОБА_4 не позбавлені батьківських прав щодо ОСОБА_7, позовні вимоги про вселення в спірну квартиру з посиланням на положення ст.ст.64,71 ЖК України, Закону України «Про охорону дитинства» є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст.6,10,11,60,79,88,209,212-215,218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в інтересах малолітнього ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про вселення відмовити.

Рішення набирає законної сили через 10 днів з дня його проголошення.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва в порядку, передбаченому ст.ст.294-296 ЦПК України.

СУДДЯ: В.В. АНДРОЩУК.