Справа № 22- 1485 /12 Головуючий у 1-й інстанції −
Доповідач − Слюсар Т.А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 березня 2012р. колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.,

суддів: Вовченка В.М., Рубан С.М.

при секретарі: Пазюку Є.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Державного науково-дослідного інституту з лабораторної діагностики та ветеринарно-санітарної експертизи на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 10 листопада 2011р. в справі за позовом ОСОБА_2 до Державного науково-дослідного інституту з лабораторної діагностики та ветеринарно-санітарної експертизи про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів,-

ВСТАНОВИЛА:

06 червня 2011р. ОСОБА_2 звернулася у суд з позовом до відповідача про скасування наказів № 60-к від 07 квітня 2011р. та № 62-к від 08 квітня 2011р., як незаконних, поновлення її на роботі на посаді завідувача відділу, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 7 000грн. на відшкодування моральної шкоди.

Зазначала, що наказом від 07 квітня 2011р. відповідач незаконно та без згоди перевів її на посаду провідного фахівця - бухгалтера відділу фінансів та бухгалтерського обліку, а 08 квітня 2011р. при наявності у неї дитини, віком до 3-х років, незаконно, без згоди профспілкового органу, звільнив з роботи. Окрім цього, незаконними діями заподіяв моральну шкоду, визначену нею в сумі 7 000грн.

Просила задовольнити позов, поновивши строк звернення до суду.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 10 листопада 2011р. позов задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_2 на посаді головного бухгалтера відділу фінансів та бухгалтерського обліку Державного науково-дослідного інституту з лабораторної діагностики та ветеринарно-санітарної експертизи з 08 квітня 2011р. та постановлено стягнути з відповідача на її користь 21 369грн.68коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу та 500грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього 21 869 грн. 68коп. /за вирахуванням всіх необхідних видатків та платежів/.

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах середньомісячного заробітку піддано негайному виконанню.

Додатковим рішенням того ж суду від 17 листопада 2011р. визнано незаконними накази Державного науково-дослідного інституту з лабораторної діагностики та ветеринарно-санітарної експертизи № 60-к від 07 квітня 2011р. та № 62-к від 08 квітня 2011р.

В апеляційній скарзі Державний науково-дослідний інститут з лабораторної діагностики та ветеринарно-санітарної експертизи просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у позові, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального й процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши представника інституту, який підтримав апеляційну скаргу, ОСОБА_2, яка просила у задоволенні апеляційної скарги відмовити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню.

Як убачається з матеріалів справи і встановлено судом, ОСОБА_2 перебувала у трудових стосунках з Державним науково-дослідним інститутом з лабораторної діагностики та ветеринарно-санітарної експертизи на посаді головного бухгалтера відділу фінансів та бухгалтерського обліку з 11 травня 2005р.

Наказом № 76-к від 07 листопада 2008р. ОСОБА_2 була надана соціальна оплачувана відпустка у зв'язку з вагітністю та пологами з 03 листопада 2008р.

На підставі заяви позивачки її відпустка була перервана наказом № 36-к від 23лютого 2011р.

За результатами роботи тимчасової комісії, створеної відповідачем, було визнано невідповідність ОСОБА_2 займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації й на підставі наказу № 60-к від 07 квітня 2011р. вона була переведена на посаду провідного фахівця-бухгалтера відділу фінансів та бухгалтерського обліку.

Наказом № 62-к від 08 квітня 2011р. ОСОБА_2 звільнена з посади за п.6 п.36 КЗпП України − у зв'язку з відмовою від запропонованої посади.

Матеріалами справи безспірно встановлено відсутність згоди позивачки на її переведення з посади головного бухгалтера відділу фінансів та бухгалтерського обліку на посаду провідного фахівця-бухгалтера цього ж відділу.

У відповідності до п.6 ст.36 КЗпП України підставами до звільнення особи з роботи за ініціативою адміністрації можуть бути лише відмова працівника від переведення на роботу в іншу місцевість разом з підприємством, установою, організацією, а також відмова від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці.

Матеріалами справи доведено відсутність у відповідача обставин, які б давали правові підстави до звільнення ОСОБА_2 у зв'язку із змінами істотних умов праці, зокрема, у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці наукової установи.

Відповідно до справи, зміни в організації роботи науково-дослідного інституту не проводилися, у зв'язку з чим переміщення ОСОБА_2 поза її волею з однієї посади на іншу, менш оплачувану, судом першої інстанції правомірно визнано незаконним та протиправним.

Як на доказ наявності підстав до переведення ОСОБА_2 на іншу посаду, представник відповідача посилався на висновок комісії про невідповідність позивачки займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації.

Між тим, як обґрунтовано визнав суд першої інстанції, дана обставина могла бути самостійною підставою до розірвання трудового договору з ОСОБА_2 у відповідності до п.2 ч.1 ст.40 КЗпП України, а не переведення без її згоди, поза волею, на іншу посаду, не обумовлену трудовим договором.

Встановлено, що позивачка має дитину − сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який на час прийняття відповідачем рішення про її звільнення з роботи не досяг 3-х річного віку.

Згідно положень ч.3 ст.184 КЗпП України, а також керівних роз'яснень, що містяться у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06 листопада 2992р. з наступними змінами «Про практику розгляду судами трудових спорів» звільнення жінок, які мають дітей, віком до 3-х років з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням.

Враховуючи зазначені обставини, а також матеріали справи, у їх сукупності, суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку про вчиненням відповідачем дій, пов'язаних як з переведенням ОСОБА_2 на іншу посаду та подальшим звільненням з роботи, з істотним порушенням її трудових прав, а тому правомірно визнав накази адміністрації інституту за № 60-к від 07 квітня 2011р. та за № 62-к від 08 квітня 2011р. незаконними, поновив позивачку на роботі й стягнув середній заробіток за час вимушеного прогулу та моральну шкоду.

Визначений судом розмір моральної шкоди, в сумі 500грн., відповідає тривалості та характеру моральних страждань, заподіяних їй неправомірними діями відповідача та є обґрунтованим.

Твердження представника апелянта про неприйняття судом рішення про поновлення строку звернення до суду спростовується змістом оскаржуваного рішення. З урахуванням конкретних обставин справи та наявних доказів, колегія суддів визнає такими, що узгоджуються з вимогами закону висновки районного суду про поважність причин пропуску строку звернення ОСОБА_2 до суду та їх поновлення.

Разом з тим, з висновками районного суду в частині визначеної судом загальної суми середнього заробітку, що підлягає стягненню з відповідача на користь ОСОБА_2, погодитися неможна, з огляду на таке.

Рішенням суду першої інстанції визнано вимушеним прогулом ОСОБА_2 з 08 квітня 2011р. по день ухвалення рішення − 10 листопада 2011р. й за вказаний період з урахуванням довідки про доходи позивачки, обґрунтовано визначено суму середнього заробітку в розмірі 21 369грн.68коп. /а.с.172/.

Відповідно до вимог п.32 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 1992р. «Про практику розгляду судами трудових спорів» з наступними змінами, при присудженні за час вимушеного прогулу зараховується заробіток за місцем нової роботи (одержана допомога при тимчасовій непрацездатності, вихідна допомога, середній заробіток на період працевлаштування, допомога по безробіттю), який працівник мав у цей час.

Між тим, районний суд в порушення згаданих керівних роз'яснень постанови Пленуму Верховного Суду України не врахував інформацію, яка міститься в долученій до справи довідці № 966/1 від 10 травня 2011р. про виплату відповідачем ОСОБА_2 при звільненні вихідної допомоги, в сумі 2373грн. /а.с.166/ та не зменшив загальну суму середнього заробітку, що підлягав стягненню на її користь за час вимушеного прогулу на суму такої допомоги.

Окрім цього, відповідно до долучених в суді апеляційної інстанції доказів, ОСОБА_2 після її звільнення відповідачем працевлаштувалася до державної науково-виробничої корпорації «Київський інститут автоматики» й за період з 17.05.2011p. по 15.11.2011р. її дохід склав 3 041грн.06коп./а.с.226/, що також залишилося поза увагою суду.

За таких обставин, рішення районного суду підлягає зміні шляхом зменшення загальної суми середнього заробітку, що підлягає стягненню з науково-дослідного інституту на користь ОСОБА_2 з 21369грн.68коп. до 15 949грн.62коп.

/21369,68 - 2373-3047,06 = 15 949,62/.

З урахуванням вимог ч.5 ст.88 ЦПК України колегія суддів вважає за необхідне зменшити й суму судового збору, стягнутого судом з відповідача в доход держави, з 222 грн. 19коп. до 168грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Державного науково-дослідного інституту з лабораторної діагностики та ветеринарно-санітарної експертизи задовольнити частково.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 10 листопада 2011р. змінити шляхом зменшення суми середнього заробітку, що підлягає стягненню з Державного науково-дослідного інституту з лабораторної діагностики та ветеринарно-санітарної експертизи на користь ОСОБА_2 з 21369грн. 68 коп. до 15 949 грн. 62 коп.

Зменшити суму судового збору, що підлягає стягненню з Державного науково-дослідного інституту з лабораторної діагностики та ветеринарно- санітарної експертизи в доход держави з 222грн. 19коп. до 168грн.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає чинності негайно, про те може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двох місяців з моменту проголошення до Верховного Суду України.

Головуючий:

Судді: