Справа № 2/1416/3274/2012
РІШЕННЯ

Іменем України

16.10.2012 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва, в складі:

головуючого судді Тихонової Н.С.,

при секретарі Бреженюк Н.С.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»до Ленінського ВДВС Миколаївського міського управління юстиції про звільнення майна з-під арешту,

ВСТАНОВИВ:

19.09.2012 р. ПАТ КБ «ПриватБанк»звернулось до суду з позовом до Ленінського відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про звільнення майна з-під арешту. Мотивували свої вимоги тим, що 18.05.2007 р. між Банком та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір про надання коштів в розмірі 18 705,95 доларів США. В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором був укладений Договір застави автомобіля CHEVROLET, модель AVEO. Однак, як стало відомо позивачу, державним виконавцем Ленінського ВДВС ММУЮ було винесено Постанову про арешт майна боржника та заборону його відчуження від 22.06.2011 р., відповідно до якої накладено арешт в тому числі на спірний автомобіль.

Оскільки заставодержателем вказаного транспортного засобу є саме позивач, а договір застави було укладено раніше, ніж накладено арешт Ленінським ВДВС ММУЮ, позивач просив суд звільнити з-під арешту автомобіль CHEVROLET, модель AVEO, 2007 р.в., номер кузова/шасі Y6DSF69YE7B136031, реєстраційний номер НОМЕР_1, право власності на який зареєстровано за ОСОБА_3.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Представник Ленінського ВДВС ММУЮ в судовому засіданні позов не визнав.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, повідомлявся судом належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

18.05.2007 р. між ЗАТ КБ «ПриватБанк»(правонаступником є ПАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_3 бувйокають. ЗАТ., проте в зв'язку стем, що дія договору не припинилася ибыл укладений Кредитний договір на суму 18 705,95 доларів США.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 18.05.2007 р. між Банком та ОСОБА_3 було укладено Договір застави автотранспорту, відповідно до умов якого ОСОБА_3 передав у заставу Банку належний йому автомобіль CHEVROLET, модель AVEO, 2007 р.в., номер кузова/шасі Y6DSF69YE7B136031, реєстраційний номер НОМЕР_1.

09.06.2007 р. до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено запис щодо реєстрації обтяження на вищевказаний транспортний засіб на підставі Договору застави автотранспорта № б/н від 18.05.2007 р., обтяжувач ЗАТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до заяви ПАТ КБ «ПриватБанк»від 24.05.2011 року за № 05.582 та № 05.583 було відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення суду за виконавчим листом № 2-1073 про стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, в солідарному порядку на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»заборгованості за кредитним договором у розмірі 21220 грн. та судових витрат.

Тією же заявою ПАТ КБ «ПриватБанк»просив накласти арешт на майно боржників.

30.05.2011 року державним виконавцем було відкрито виконавче провадження.

22.06.2011 р. державним виконавцем Ленінського відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції було винесено Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, відповідно до якої накладено арешт на рухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_3, заборонено здійснювати його відчуження (в тому числі транспортного засобу CHEVROLET AVEO.

У відповідності до ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та розяснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобовязання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами.

У відповідності до ст. 16 ЗУ «Про заставу» право застави виникає з моменту укладання договору застави.

Як вбачається з матеріалів справи, право застави на транспортний засіб виникло у позивача 18.05.2007 р.

Згідно ст. 14 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження.

Проте позивач є стороною виконавчого провадження, в межах якого державним виконавцем винесено Постанову про арешт майна боржника, саме за його заявою було відкрито виконавче провадження з примусового виконання рішення суду на користь Банку та накладено арешт.

У відповідності до ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження»державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

За таких обставин суд вважає, що державний виконавець при винесенні постанови про накладення арешту та заборони відчуження майна боржника діяв в межах своїх повноважень та на підставі ЗУ «Про виконавче провадження», в звязку з чим в задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, через їх безпідставність.

На підставі ст. ст. 572, 585 ЦК України, ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст. 10, 14, 30, 60, 62, 88, 212-214 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»до Ленінського ВДВС Миколаївського міського управління юстиції про звільнення майна з-під арешту відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: