Справа №22ц/2190/3291/2012р. Головуючий в 1-й інстанції
ОСОБА_1
Категорія: Доповідач Воронцова Л.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2012 року листопада місяця «01»дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Стародубця М.П.

Суддів: Воронцової Л.П., Ігнатенко П.Я.

при секретарі Прохоровій І.С.

з участю адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Скадовського районного суду Херсонської області від «07»вересня 2012 року у справі

за позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5 про визнання будинку спільною сумісною власністю подружжя, розділ майна,

В С Т А Н О В И Л А:

В серпні 2011р. ОСОБА_3 звернулася до суду з вищезазначеним позовом до ОСОБА_4, посилаючись на те, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем вона перебувала з 1997 року по 2007 рік. За час спільного проживання з відповідачем ними було придбано наступне майно: телевізор, вартістю 1200 грн.; двокамерний холодильник, вартістю 1500 грн.; диван з двома кріслами, вартістю 1100 грн., а всього на загальну суму 3800 грн. В період шлюбу позивачка проживала у належній відповідачу частині будинку, де вони провели капітальний ремонт, збудували самовільну прибудову, що підтверджується розписками та накладними.

В звязку з тим, що шлюб між ними розірваний, угоди про поділ спільного майна подружжя при розірванні шлюбу вони не досягли, уточнивши позовні вимоги, позивачка просила суд у звязку з істотним поліпшенням спадкового майна відповідача визнати 12/25 частин у праві власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташовану в м.Скадовську, вул. Червоної Зірки,71 обєктом права спільною сумісною власності подружжя; зобовязати ОСОБА_4 сплатити їй грошову компенсацію в сумі 1900 грн., як компенсацію половини вартості телевізора, двокамерного холодильника, дивана з двома кріслами; стягнути з ОСОБА_4 судові витрати у справі.

Рішенням Скадовського районного суду від 07 вересня 2012 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі на рішення суду ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати, ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходили.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи ОСОБА_3 у задоволенні позову, суд першої інстанції вважав, що нею не доведено факт здійснення у період шлюбу з відповідачем істотного поліпшення належного останньому спадкового майна.

Колегія суддів погоджується з висновком суду з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, і це встановлено судом, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі у 10.03.1997 року, який розірвано 27.04.2007 року /а.с. 10,17/. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.04.1998р. відповідачу належить 12/25 частин будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що розташовані в м.Скадовську по вул. Червоної Зірки,71 /а.с. 13/. У період перебування сторін у шлюбі ними спільно виконані ремонтні роботи у належній відповідачу частині будинку та здійснено прибудову до нього, яка значно збільшила як загальну, так і житлову площу даної частини будинку.

Відповідно до ст.62 СК України та ч.3 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», виникнення права спільної сумісної власності подружжя на майно, що належало дружині, чоловікові можливе за рішенням суду, якщо за час шлюбу воно істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 27.01.2012 року, істотним поліпшенням 12/25 частин спірного житлового будинку у період перебування сторін у шлюбі (з 20.04.1998р. по липень 2006 року) є самовільна прибудова літ. «а»з будівельною готовністю 66% /а.с. 110-120/.

Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 21.08.2008р., виконані у період шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ремонтні роботи у 12/25 частині будинку, належного відповідачу, не являються поліпшенням майна, а є ремонтними роботами, спрямованими на підтримку майна у справному стані /а.с. 24-28/.

Оскільки прибудова до будинку не завершена будівництвом, не здана в експлуатацію, і право власності на неї не зареєстровано, то право власності у сторін на неї не виникло, відповідно до положень ч.ч. 2,3 ст.231 ЦК України та розяснень, що містяться у п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991р. зі змінами і доповненнями №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», тому дану прибудову не можна рахувати, як істотне збільшення у вартості належного відповідачу до шлюбу майна.

З огляду на вище зазначене, доводи апеляційної скарги у зазначеній частині не відповідають фактичним обставинам справи, не ґрунтуються на законі і підлягають відхиленню.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 стосовно незаконності рішення суду в частині відмови у задоволенні її вимог про поділ спільного майна подружжя, відмови у стягненні грошової компенсації, колегія суддів вважає необґрунтованими і такими, що висновки суду не спростовують і підлягають відхиленню.

Так, відповідно до приписів ст.ст. 10,60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідач в судовому засіданні не визнавав вимог позивача про поділ спільного рухомого майна, стягнення грошової компенсації, зазначаючи, що після припинення шлюбних відносин ОСОБА_3 забрала все рухоме майно нажите ними, в тому числі і вказане у позові, тому із такими вимогами з 2006 року вона до суду і не зверталася. Позивачка визнала, що частину майна вона забрала від відповідача при припиненні шлюбних відносин, однак не надала суду належних, допустимих та переконливих доказів того факту, що спірне майно після припинення шлюбних відносин з ОСОБА_4 залишалося у нього. Крім того, позивачка пропустила строк позовної давності для звернення з позовом до суду для захисту свого права.

За вказаних обставин доводи апеляційної скарги підлягають відхиленню, як такі, що не ґрунтуються на законі, не містять нових фактів чи засобів доказування, висновків суду не спростовують, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 303,307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 07 вересня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього ж часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: підпис

Судді: два підписи

Згідно з оригіналом:

Суддя: Л.П.Воронцова