(2/401/4294/12)
Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді Спаї В.В.,
при секретареві - Коньковій А.О.,
розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську у порядку заочного розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування в натурі частки зі спільного майна подружжя,
Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 21.01.2006 р. між нею та ОСОБА_2 був укладений шлюб; 29.12.2009 року шлюб був припинений внаслідок його розірвання (рішення Арбузинського районного суду Миколаївської області). Під час перебування у шлюбі 18.04.2006 року між відповідачем та ТОВ «ОСОБА_3 з укладений договір № 003289, предметом якого є надання учаснику системи послуг, спрямованих на придбання нерухомості, через систему «Альянс», а відповідач зобовязався сплатити реєстраційний та адміністративний платіж, для отримання товару підписати додаток №3 до договору № 003289, щомісяця сплачувати чисті платежі та адміністративні витрати. Після належного виконання відповідачем вказаних обовязків, 02.03.2009 р. відповідач уклав з ТОВ «Житловий Альянс»договір позики № 1406, згідно з яким позикодавець надав ОСОБА_2 безпроцентну цільову позику у розмірі 69 600,00 грн. для придбання нерухомості, а відповідач взяв на себе зобовязання сплачувати заборгованість щомісяця до 15 січня 2013 року; фактично 69 600,00 грн., які отримав ОСОБА_2, являються накопиченням, з яких 33 078,20 грн. були здійснені під час шлюбу та ведення спільного господарства зі спільних коштів подружжя, а інші 36 521.80 грн. з вказаних накопичень здійснені після припинення шлюбу між подружжям. При цьому відповідач витратив вказані 69 600,00 грн. на власні потреби, а житло, на яке подружжя збирало кошти і накопичувало в ТОВ «Житловий Альянс», не придбав.
Як зазначається позивачем при зверненні до суду, 29.03.2012 р. рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя було ухвалено поділити майно подружжя, виділивши ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 16 539,10 грн., сплачених на користь ТОВ «Житловий Альянс»за договором № 003289 від 18.04.2006 р.; також було вирішено питання про розподіл судових витрат. Дане рішення набрало законної сили. Таким чином, в результаті розподілу спільного майна подружжя судом виділено ОСОБА_1 16 539,10 грн., але відповідач ухиляється від повернення вказаних коштів.
Підставу позову становлять приписи ст. 317 ЦК України, ст. 3 та ч. 3 ст. 61 ЦПК; предмет позову вимога про стягнення з відповідача на користь позивача 16 539,10 грн.
У судове засідання позивач не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій також зазначила, що позов підтримує повністю та просила суд повністю його задовольнити.
Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У судове засідання відповідач, належним чином повідомлений, повторно не зявився, причини неявки суду не повідомив, не скористався правом надання заперечень проти позову, не надав заяви про розгляд у його відсутності, та у звязку з чим суд у порядку ч. 1 ст. 224 ЦПК України за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.
Врахувавши заяву позивача та дослідивши докази в межах заявлених суду вимог згідно ст. 11 ЦПК України, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного.
Відповідно до ч. 1 ст. 63 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Відповідно до посилання ОСОБА_1 в окремо наданій заяві від 31.10.2012 р. про те, що вона не отримувала виконавчого листа за судовим рішенням, яке зазначено вище та яке набрало законної сили 09.07.2012 р., то суд вважає за необхідне зазначити про таке.
Ст. 11 ЦПК визначені підстави виникнення цивільних прав та обовязків, та відповідно до ч. 1 зазначеної вище статті цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.
За ч. 2 ст. 11 ЦК підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини; створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; інші юридичні факти.
Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.
Зобовязання ОСОБА_2 (відповідача) повернути ОСОБА_1 грошову суму в розмірі 16 539,10 грн. виникло з судового рішення рішення Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська від 29.03.2012 р. та є грошовим зобов'язанням. Так, відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення на підставах, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України).
Ці підстави зазначені у статтях 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України; за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).
Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.
Саме по собі ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, виконання якого не здійснене, не припиняє зобов'язальних правовідносин сторін договору й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України. Таким чином, з урахуванням зазначеного вище про ухвалення судом рішення про задоволення вимоги ОСОБА_1 щодо грошових зобов'язань до боржника ОСОБА_2 право позивача підлягає не повторному захисту в судовому порядку, а шляхом предявлення виконавчого листа до виконання за умови невиконання в добровільному порядку боржником рішення суду від 29.03.2012 р.
Судові витрати віднести на рахунок позивача.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 212, 214-215, 224, 226 ЦПК України, суд
В задоволенні позову відмовити повністю.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України: рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

.

Суддя