АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
______________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/1496/2013 Головуючий 1 інст. ОСОБА_1
Справа № 2010/2-1894/11 Доповідач Зазулинська Т.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 лютого 2013 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді - ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.

суддів колегії - ОСОБА_2

- ОСОБА_3

при секретарі - Шпарага О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 02 жовтня 2012 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання договору недійсним,-

в с т а н о в и л а :

У липні 2011 року ПАТ КБ « ПриватБанк» звернулось до Дергачівського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_4, який позивач уточнив у липні 2012 року і просив стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 3228,15 доларів США, що виходячи з офіційного курсу НБУ 7,97 грн. становить 25728,36 грн. та 479,19 грн. судових витрат.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що кредитний борг ним повністю погашений і звернувся із зустрічним позовом до ПАТ КБ « ПриватБанк», в якому просив визнати укладений між ними кредитний договір недійсним та зобов»язати ПАТ КБ «ПриватБанк» повернути йому 3079,78 доларів США, що за курсом НБУ 7,97 складає 24545,85 грн. та помилково сплачений судовий збір.

В обгрунтування заявлених вимог посилався на те, що намагався погашати кредит вчасно та належним чином. Відповідно до заочного рішення Дергачівського районного суду від 23.04.2010 року він передав Банку автомобіль в рахунок погашення заборгованості. 01.06.2010 року автомобіль реалізовано за 4090,52 дол.США, тобто заборгованість була сплачена у повному обсязі. Незважаючи на це Банк звернувся з позовом про стягнення заборгованості, в якому свої розрахунки формує вільно, на власний розсуд.

З 01.11.2008 року Банк самостійно змінив ставку з 12% на 14,04% річних.

Видатковий ордер № 02 від 19.01.2007 року на суму 8899,00 дол.США не містить його підпису, але він визнав отримання кредиту у гривні Україні, в еквівалентній сумі.

Згідно довідки ПАТ КБ"ПриватБанк"загальна сума отриманих від нього коштів 11978,78 дол.США, виходячи з чого поверненню йому підлягає різниця між сплаченими коштами і отриманим кредитом, що становить 3079,78 дол.США

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 02 жовтня 2012 року позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» задоволені повністю. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за договором кредиту в розмірі 3228, 15 доларів США, витрати по сплаті судового збору в розмірі 379,19 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. У позові ОСОБА_4 до ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено повністю.

Додатковим рішенням цього ж суду від 18 січня 2013 року визначено, що у гривні України стягнута з відповідача ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором становить 25728,36 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду першої інстанції від 02 жовтня 2012 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» відмовити повністю, його зустрічний позов задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, внаслідок чого є необґрунтованим, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Вказує, що в кредитному договорі не зазначена вартість супутних послуг, що пов'язані з наданням кредиту. Нечітке, незрозуміле відображення призначення платежів за графіком платежів, призвело до того, що він сплачував подвійну суму за кредитними коштами по відсоткам, винагороді та комісіям.

Всупереч вимогам ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» банк не повідомив його про орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору кредиту. Такого повідомлення ПАТ КБ «Приватбанк» до суду не надав.

Зазначає, що в порушенні вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України суд не встановив розрахунок сум, що підлягають стягненню за договором кредиту та не зазначив, якими доказами підтверджені суми нарахувань.

Наголошує, що видатковий касовий ордер № 02 від 19 січня 2007 року про видачу 8899 доларів США, не містить його особистого підпису, копія цього документу засвідчена суддею та долучена до матеріалів справи. З цього приводу жодних висновків в рішенні судом не зазначено, проте з незрозумілих причин суд робить висновок про видачу йому кредиту в розмірі 10242,76 доларів США.

Вказує, що жодних платіжних документів про видачу кредиту не надано, в якій валюті видано кредит не встановлено.

Звертає увагу, що суд всупереч вимогам ст. 10 ЦПК України, виключно на підставі довідки-розрахунку визначає заборгованість за договором кредиту, незважаючи на його переконливі докази щодо неправомірності розрахунків банку.

Також зазначає, що суд не звернув увагу на відповідність нарахувань вимогам ст. ст. 1054, 1055 ЦК України та залишені поза увагою питання відповідності дій ПАТ КБ «Приватбанк» щодо підвищення процентної ставки до умов п. 2.3.1. кредитного договору від 18 січня 2007 року.

Крім того, вважає, що суд не звернув увагу і на те, що сплата пені за кредит, виданий в іноземній валюті, здійснюється в гривні в еквіваленті по курсу на дату сплати, проте за поданим позовом та змістом рішення вбачається, що нарахування відбувається в доларах США, що суперечить діючому законодавству. В довідці-розрахунку зазначений іншій розмір пені, ніж передбачено договором, а саме 1% , замість 0,15%.

Вважає, що під час укладення кредитного договору ПАТ КБ «Приватбанк» приховав від нього повну та об'єктивну інформацію щодо кінцевої сукупної вартості кредиту для здійснення свідомого вибору схеми кредитування та вказав у договорі занижені значення показників суттєвих умов договору, чим ввів його в оману щодо реальної відсоткової ставки, абсолютного значення здорожчання кредиту та кінцевої загальної суми кредиту.

Заслухавши доповідь судді; пояснення осіб, що беруть участь у справі; перевіривши матеріали справи і доводи апеляційної скарги, судова колегія не знаходить підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Судовим розглядом встановлено, що 18 січня 2007 року між сторонами був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов»язався надати ОСОБА_4 кредитні кошти на строк з 18.01.2007 року до 15.01.2010 року у вигляді не поновлювальної кредитної лінії у розмірі 10242,76 доларів США, з яких 8899,00 доларів США призначалися на купівлю автомобіля; 88,99 доларів США для сплати винагороди 1% за надання фінансового інструменту, а 1254,77 доларів США для сплати страхових платежів у випадку та порядку, передбаченими п .п.2.1.3, 2.2.7 кредитного договору.

Відсотки за користування кредитом були визначені в розмірі 12% річних і згідно п.3.4 договору мали нараховуватись до повного погашення заборгованості по кредиту на суму залишку.

Згідно п.2.3.1 Кредитного договору Банк мав право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом при зміні кон»юктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10% у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення Договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (за статистикою НБУ). При цьому Банк надсилає Позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки. Збільшення процентної ставки Банком у вищевказаному порядку можливо в границях кількості пунктів, на які збільшилася ставка НБУ, розмір відрахувань у страховий фонд, середньозважена ставка по кредитах або пропорційно до збільшення курсу долара США.

За порушення зобов»язань з погашення кредиту ОСОБА_4 був зобов»язаний сплатити банку пеню за кожний день прострочення, розміри якої визначені п.7.4Договору

Статтями 627, 629 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договір є обов»язковим для виконання сторонами.

Відповідно до вимог ст.ст.526,527,530,610,611 ЦК України зобов»язання повинні виконуватися належним чином, в установлені строки відповідно до умов договору та вимог закону.

Невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання (неналежне виконання) є порушенням зобов»язання.

У разі порушення зобов»язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Вирішуючи спір суд першої інстанції виходив з того, що Банк надав ОСОБА_4 кредит у відповідності до умов договору, а останній свої зобов»язання зі своєчасного повернення кредиту та сплаті відсотків за користування кредитом і інших обумовлених договором платежів виконував не належним чином, внаслідок чого виникла заборгованість, яка складається з 2950,34 дол. США заборгованості по кредиту; 260,43 дол. США заборгованість по процентам за користування кредитом. За несвоєчасність виконання зобов»язань за договором нарахована пеня в розмірі 17,38 дол.США.

Вказані висновки суду ґрунтуються на законі, підтверджені матеріалами справи. Обставин, які б звільняли ОСОБА_4 від сплати вказаної заборгованості по справі не встановлені.

Належним чином перевірені судом першої інстанції і обставини, на які ОСОБА_4 посилався у обґрунтування вимог, заявлених у зустрічному позові.

Відмовляючи у задоволенні цього позову, суд правомірно виходив з того, що з усіма умовами кредитного договору ОСОБА_4 був ознайомлений; підвищення Банком процентної ставки здійснено у відповідності до наказу від 03.10.2008 року та п.2.3.1 Договору, про що боржник був повідомлений належним чином, та вносив платежі після здійснення Банком вказаних дій.

Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції.

Сплата ОСОБА_4 процентів за новою ставкою підтверджується письмовими доказами і свідчить про прийняття ним пропозиції банку і укладення правочину.

Законом України від 12 грудня 2008 року № 661 передбачено, що встановлений кредитним договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку, а також, що умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

Цей закон набрав чинності з 10 січня 2009 року.

Процентна ставка Банком була підвищена з повідомленням про це боржника до набрання чинності вказаним Законом України та ст.1056-1 ЦК України.

Судова колегія доходить висновку, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив обставини справи та надані сторонами докази, правильно визначив правовідносини, що виникли між сторонами та закон, який підлягає застосування до цих правовідносин і ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги, доводи якої висновків суду не спростовують.

Керуючись ст..ст.303,304, п.1ч.1 ст.307, ст..ст.308,313,314,315,317,319,324 ЦПК України судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 02 жовтня 2012 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на ухвалу апеляційного суду може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя -

Судді колегії