Справа № 0418/554/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

09 жовтня 2012 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Маймур Ф.Ф.,

при секретарі Величко О.М.,

за участю представника позивача Шкваря К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк`до ОСОБА_1 про звернення стягнення

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач через свого представника із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що між сторонами у справі 23 січня 2006 року було укладено кредитний договір №DNK0AE20560200, за яким відповідач отримав кредит, зобов`язавшись його повернути до 20 січня 2011 року. Виконання відповідачем договірних кредитних зобов`язань було забезпечено в повному обсязі договором застави рухомого майна №DNK0AE20560200 від 23 січня 2006 року. Посилаючись на зазначені обставини, вказуючи, що відповідачем не було виконано у встановлений договором строк його кредитні зобов`язання, позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості відповідача звернути стягнення за предмет вказаного договору застави шляхом його продажу позивачем із укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям предмета застави з обліку в органах ДАІ України, а також шляхом надання позивачу всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, наполягав на їх задоволенні в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Враховуючи дані обставини, суд вважає за можливе на підставі ст.ст.169, 224 ЦПК України здійснити розгляд даної цивільної справи в заочному порядку відповідно до Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що 23 січня 2006 року між позивачем, як кредитодавцем, та відповідачем, як позичальником, було укладено кредитний договір №DNK0AE20560200, за умовами якого позичальник отримав кредит в розмірі 16500 доларів США на купівлю авто, а також 5568,74 доларів США на сплату страхових платежів, зобов`язавшись повернути даний кредит до 20 січня 2011 року в порядку та на умовах, визначених кредитним договором. Викладене підтверджується копією зазначеного кредитного договору (а.с.9-12).

Виконання позичальником своїх договірних зобов`язань за кредитним договором №DNK0AE20560200 від 23 січня 2006 року забезпечено в повному обсязі договором застави рухомого майна №DNK0AE20560200 від 23 січня 2006 року, укладеним між позивачем, як заставодержателем, та відповідачем, як заставодавцем (а.с.13-16). Предметом зазначеного договору застави є належний відповідачу транспортний засіб AUDI A6, типу «легковий седан-В», 2000 року випуску, шасі № НОМЕР_1 , реєстраційний № НОМЕР_2 (а.с.18-19).

За змістом пунктів 15.7.1 та 21 договору застави рухомого майна №DNK0AE20560200 від 23 січня 2006 року підставою для виникнення у позивача права на звернення стягнення на предмет застави є невиконання відповідачем своїх договірних зобов`язань за кредитним договором у встановлений цим кредитним договором термін.

Як встановлено в судовому засіданні з матеріалів справи, відповідач свої кредитні договірні зобов`язання в повному обсязі не виконав, в тому числі на письмову вимогу позивача, внаслідок чого станом на 05 жовтня 2011 року, тобто після спливу кінцевого терміну повернення кредиту, виникла заборгованість відповідача за кредитним договором, розмір якої склав 17923,01 долар США (142846,39 гривень за курсом НБУ), а саме: 8365,62 доларів США заборгованість за тілом кредиту, 5861,66 доларів США заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом, 356,4 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом, 3339,33 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором. Викладене підтверджується копією відповідного розрахунку заборгованості, копією листа-претензії позивача (а.с.5-7, 17).

Правовідносини, які виникли між сторонами, окрім положень зазначених договорів, врегульовані нормами ЦК України, Закону України «Про заставу», Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до норм ст.ст.11, 629 ЦК України підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами. Різновидом договору є кредитний договір, договір застави (ст.ст.574, 1054 ЦК України).

Нормою ст.1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1 ст.530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

За змістом ст.ст.546, 547, 572 ЦК України, ст.ст.1, 13 Закону України «Про заставу`виконання зобов`язання може забезпечуватись заставою. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до ст.576 ЦК України, ст.4 Закону України «Про заставу`предметом застави може бути майно, яке відповідно до законодавства України може бути відчужено заставодавцем та на яке може бути звернено стягнення.

Нормою ст.589 ЦК України, ст.19 Закону України «Про заставу`визначено, що у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Положеннями ст.590 ЦК України, ст.20 Закону України «Про заставу», ст.24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень`передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно ст.591 ЦК України, ст.21 Закону України «Про заставу`реалізація заставленого майна провадиться спеціалізованими організаціями з аукціонів (публічних торгів), якщо інше не передбачено договором.

Згідно ст.25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень`у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються, окрім іншого, спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження. Якщо інше не передбачено рішенням суду, реалізація предмета забезпечувального обтяження проводиться шляхом його продажу на публічних торгах у порядку, встановленому законом.

Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для прийняття рішення у справі по суті.

Аналізуючи встановлені судом фактичні обставини в контексті викладених норм чинного законодавства, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт укладення між сторонами кредитного договору №DNK0AE20560200 від 23 січня 2006 року, а також договору застави рухомого майна №DNK0AE20560200 від 23 січня 2006 року у відповідності до вимог чинного законодавства, а також встановлено факт невиконання відповідачем, на відміну від позивача, своїх договірних зобов`язань за вказаним кредитним договором, що зумовило виникнення у позивача права звернути стягнення на предмет застави автомобіль AUDI A6, типу «легковий седан-В», 2000 року випуску, шасі № НОМЕР_1 , реєстраційний № НОМЕР_2 . В той же час, приймаючи до уваги, що за змістом ст.591 ЦК України, ст.21 Закону України «Про заставу», ст.25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень`пріоритетним способом реалізації предмета застави в судовому порядку є його реалізація через публічні торги, а сформульований позивачем в позовній заяві спосіб реалізації предмета застави в такому вигляді не передбачено ані укладеним між сторонами договором застави рухомого майна №DNK0AE20560200 від 23 січня 2006 року, ані законом, суд вважає за можливе задовольнити дану позовну заяву частково шляхом визначення способу реалізації предмета застави через публічні торги.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст.88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, понесені ним при зверненні до суду судові витрати по сплаті судового збору на суму 1428,46 гривень.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.11, 15, 16, 526, 530, 546, 547, 572, 574, 589-591, 629, 1054 ЦК України, ст.ст.1, 4, 13, 19, 20, 21 Закону України «Про заставу», ст.ст.24-26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст.ст.10, 11, 57-60, 64, 208, 209, 212-215, 218, 223, Глава 8 Розділу ІІІ ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Звернути стягнення на предмет застави: а саме на автомобіль марки AUDI A6, типу «легковий седан-В», 2000 року випуску, шасі № НОМЕР_1 , реєстраційний № НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_3 ) на праві власності, у рахунок повернення заборгованості за кредитним договором № DNK0AE20560200 від 23.01.2006 року в розмірі 142 846 грн.39 коп., шляхом реалізації предмета застави через публічні торги.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_3 ) на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк`у рахунок повернення судових витрат 1 428 грн.46 коп.

Публічному акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк`у задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом 10 днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Ф.Ф. Маймур