Справа №
Провадження №22-ц-4127/12
Головуючий у І інстанціїОСОБА_1
Категорія44Доповідач у 2 інстанції Савченко
УХВАЛА

Іменем України

2 серпня 2012 року м.Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Іванової І.В., Даценко Л.М.,

при секретарі Мироненко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 представника позивача ОСОБА_3 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 7 червня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства Київське лісове господарствоКиївського обласного управління лісового та мисливського господарства, третя особа Виконавчий комітет Обухівської міської ради Київської області про визнання належності земельної ділянки до комунальної власності і такої, що не відноситься до категорії лісів, -

в с т а н о в и л а:

У квітні 2012 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який мотивував тим, що рішенням Обухівської міської ради № 113 від 28 квітня 2011 року йому наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність земельної ділянки на території Обухівської міської ради Київської області площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по вул.Польок 1/2. Вказував, що для розробки проекту він 6 червня 2011 року звернувся до землевпорядної організації, яка вказала на необхідність отримання ним довідки про те, що дана земельна ділянка не відноситься до земель ДП Київлісгосп. Проте на його заяву відповідач надав відповідь, що спірна ділянка відноситься до земель державного лісового фонду Обухівського лісництва квартал 64 виділ 2. Посилався, що така інформація не відповідає дійсності, бо спірна ділянка була обстежена 11 липня 2011 року комісією виконкому Обухівської міської ради, яка не виявила на ділянці лісової рослинності. Крім того, така відповідь ДП Київлісгоспсуперечить низці нормативних актів, в тому числі положенням Земельного і Лісового Кодексів. Посилаючись на те що, ділянка розміщена на території Обухівської міської ради і не відносиься до категорії лісів, просив визнати належність земельної ділянки по вул.Польок 1/2 до комунальної власності територіальної громади м.Обухів Київської області і такою, що не відноситься до категорії лісів.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 7 червня 2012 року у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі.

ОСОБА_2 представник позивача ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, посилаючись на неповне зясування та недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення із додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд обгрунтовував свої висновки тим, що спірна земельна ділянка відноситься до категорії земель лісогосподарського призначення і знаходиться у постійному користуванні відповідача, а відтак останній обґрунтовано послався на це у своїй відповіді позивачу на його заяву.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Стаття 19 Земельного кодексу України визначає категорії земель України за їх цільовим призначенням, серед яких виділена категорія землі лісогосподарського призначення.

Відповідно до ст.55 Земельного кодексу України та ст.5 Лісового кодексу України до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані для потреб лісового господарства.

Відповідно до ст.56 Земельного кодексу України та ст.7 Лісового кодексу України землі лісогосподарського призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.

Відповідно до ч.4 ст.17 Лісового кодексу України право постійного користування лісами посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою.

Згідно п.5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Судом першої інстанції встановлено і вбачається з матеріалів справи, що рішенням Обухівської міської ради № 113 від 28 квітня 2011 року позивачу надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у приватну власність земельної ділянки на території Обухівської міської ради Київської області площею 0,1000 га для будівництва і обслуговування жилого будинку та господарських будівель і споруд по вул.Польок 1/2 (а.с.5). В ході розробки проектної документації позивач звернувся до Державного підприємства Київське лісове господарстводля отримання довідки про те, що земельна ділянка не відноситься до земель лісу, на що відповідач своїм листом від 13 липня 2011 року повідомив, що спірна земельна ділянка площею 0,1000 га відноситься до земель державного лісового фонду (а.с.11).

Також судом встановлено, що відповідно до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, виконаних Українським державним проектним лісовпорядним виробничим об'єднанням, земельна ділянка площею 0,1000 га по вул.Польок 1/2 в межах Обухівської міської ради Обухівського району, відноситься до земель державного лісового фонду Обухівського лісництва квартал 64 виділ 2, що стверджується проектом організації та розвитку лісового господарства ДП Київський лісгосп(а.с.31,33-34).

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

За таких обставин з урахуванням того, що спірна земельна ділянка перебуває у користуванні відповідача і відноситься до категорії земель лісогосподарського призначення, суд обгрунтовано відмовив у задовленні позовних вимог.

Також, відмовляючи в позові, суд послався на те, що обраний позивачем спосіб захисту свого права не передбачений діючим законодавством.

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до положень ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути : визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обовязку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків, відшкодування моральної шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За змістом вказаної норми громадянин, який вважає, що його право порушене, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, який, як правило, визначається спеціальним законом (Цивільний Кодекс чи інший акт цивільного законодавства), що регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Поскільки обраний позивачем спосіб захисту свого права - визнання належності земельної ділянки до комунальної власності територіальної громади не передбачений ні ст.16 ЦК України, ні іншим спеціальним законом, то суд обґрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що у позивача не виникло право власності на спірну ділянку площею 0,1000 га, а відтак він мав довести суду, які саме його права порушені відповідачем, чого не зробив. Фактично вимоги про визнання належності земельної ділянки по вул.Польок 1/2 до комунальної власності територіальної громади м.Обухів Київської області стосуються прав та інтересів територіальної громади м.Обухова, яка вправі самостійно захистити свої права у встановленому законом порядку.

Доводи апеляційної скарги про те, що ДП Київське лісове господарствоне надало переконливих доказів належності спірної ділянки до категорії земель лісу, колегія суддів не приймає до уваги як такі, що не ґрунтуються на вимогах закону і матеріалах справи.

Згідно статей 45-46 Лісового кодексу України лісовпорядкування включає комплекс заходів, спрямованих на отримання достовірної і всебічної інформації про лісовий фонд України та серед інших заходів передбачає: виконання відповідних топографо-геодезичних робіт і спеціального картографування лісів; забезпечення державного обліку лісів і державного лісового кадастру.

Згідно ст.47 Лісового кодесу України лісовпорядкування є обов'язковим на всій території України та ведеться державними лісовпорядними організаціями за єдиною системою в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади з питань лісового господарства.

Як вище вказувалося в ході розгляду справи ДП Київське лісове господарствонадало суду витяг із планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, виконаних Українським державним проектним лісовпорядним виробничим об'єднанням, відповідно до яких земельна ділянка площею 0,1000 га по вул.Польок 1/2 відноситься до земель державного лісового фонду Обухівського лісництва квартал 64 виділ 2.

Вказані докази у вигляді планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування (проект організації та розвитку лісового господарства ДП Київський лісгосп) позивачем не спростовані. Посилання апелянта на те, що ці матеріали виконані з порушеням Інструкції по проведенню лісовпорядкування в лісовому фонді СРСР від 31 травня 1990 року необгрунтовані, поскільки дана інструкція в Україні не дії з огляду на прийняття з цього питання численних нормативних актів, останнім з яких є Порядок ведення державного лісового кадастру та обліку лісів, затверджений постановою КМ України № 848 від 20 червня 2007 року.

При цьому колегія суддів вважає правильними доводи апеляційної скарги про безпідставність посилань суду у мотивувальній частині рішення на погодження планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування із Обухівським міським головою, поскільки закон не вимагає такого погодження. З матеріалів справи вбачається, що аркуш справи 32, на який помилково посилається суд, містить погодження місця розташування ділянки, яку рада планувала передати у власність позивачу ОСОБА_3 У зв'язку з наведеним колегія суддів вважає за необхідне виключити із мотивувальної частини рішення суду першої інстанції посилання на погодження планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування із міським головою не змінюючи рішення, поскільки таке посилання не спростовує висновків суду про наявність підстав для відмови у позові.

Посилання апелянта у скарзі на те, що рішення суду в частині відмови у позові з огляду на невідповідність вимогам закону обраного позивачем способу захисту прав суперечить ухвалі судді про відкриття провадження в даній справі безпідставні. Відповідно до положень ст.121-122 ЦК України при відкритті провадження в цивільній справі суддя встановлює чи подано позовну заяву з додержанням вимог ст.ст.119, 120 цього Кодексу в тому числі чи містить позов позовні вимоги. Однак, при відкритті провадження суддя не вправі наперед вирішувати питання щодо законності та обгрунтованості цих вимог. Дані питання відповідно до положень ст.214 ЦПК України вирішуються судом лише під час ухвалення рішення в нарадчій кімнаті. Отже такі доводи безпідставні.

З урахуванням наведеного, викладені в апеляційній скарзі доводи колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вони матеріалами справи не підтверджуються, не грунтуються на вимогах закону і висновків суду про відмову в позові не спростовують.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 представника позивача ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 7 червня 2012 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її проголошення.

Головуючий : ___________________

Судді : ___________________ ________________