Справа № 22ц-2190/1040/2012р. Головуючий в 1 Інстанції :
Категорія : 5 Доповідач : Бездрабко В.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2012 року липня місяця 12 дня колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого : Бездрабко В.О.

Суддів : Кузнєцової О.А.

ОСОБА_2

при секретарі : Романовій Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 24 січня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа державний нотаріус Білозерської державної нотаріальної контори - ОСОБА_5 про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання права власності на майно, визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні домоволодінням шляхом вселення, реальний поділ домоволодіння та встановлення порядку користування земельною ділянкою,

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2010 року ОСОБА_3 звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 06 жовтня 2007 року померла її бабуся ОСОБА_6, яка заповіла позивачу усе належне їй майно, до складу якого, у тому числі, входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №187 по вул. К.Маркса в смт.Білозерка Херсонської області.

Незважаючи на заповіт, відповідач ОСОБА_4, як донька померлої, яка досягла пенсійного віку, мала право на обов»язкову долю у спадщині, у зв»язку з чим Білозерською нотаріальною конторою сторонам були видані свідоцтва про право на спадщину по ? частині кожному.

Вважає, що ОСОБА_4 не мала права на спадкування житлового будинку, оскільки саме вона проживала з ОСОБА_6 як члени однієї родини і за домовленістю з померлою вона з 1993 року за власні кошти провела реконструкцію спірного будинку, прибудувала прибудову до будинку, чим збільшила його площу, здійснила капітальний ремонт криши та стіни, капітальний ремонт усього будинку, з приводу чого істотно збільшилася його вартість.

З урахуванням уточнених позовних вимог, ОСОБА_3 просила встановити факт перебування її та ОСОБА_6 членами однієї родини з 1989 року до 06 жовтня 2007 року; визнати за нею право власності на реконструйований будинок №187 по вул.К.Маркса в смт.Білозерка Херсонської області; визнати нечинними свідоцтва про право на спадщину.

У лютому 2011 року ОСОБА_4 подала зустрічний позов до ОСОБА_3, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що остання чинить перешкоди у користуванні належним їй майном, а тому просила усунути перешкоди у користуванні спірним домоволодінням шляхом її вселення, провести реальний поділ домоволодіння та встановити порядок користування земельною ділянкою.

Рішенням Білозерського районного суду Херсонської області від 24 січня 2012 року позовні вимоги сторін задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на газопровід у домоволодінні №187 по вул. К.Маркса в смт.Білозерка Херсонської області, у задоволенні решти позовних вимог позивача-відповідача відмовлено.

Ухвалено провести поділ домобудівлі по вул.Марса,187 в смт.Білозерка Херсонської області між сторонами у справі та визначений порядок користування земельною ділянкою згідно 1 варіанту технічної експертизи від 25 лютого 2010 року.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 5737грн. компенсації за перевищення долі у домоволодінні.

Усунуто перешкоди ОСОБА_4 щодо доступу у належну їй частину домобудівлі шляхом вселення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити заявлені нею вимоги у повному обсязі.

Заслухавши доповідача, осіб, які зявилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи та встановлених судом обставин вбачається наступне.

Згідно свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 25 березня 1994 року, домоволодіння №187 по вул. К.Маркса в смт.Білозерка Херсонської області належало ОСОБА_6 (а.с.22).

27 травня 2005 року ОСОБА_6 за нотаріально посвідченим заповітом заповіла все належне їй майно ОСОБА_3 (а.с.56).

06 жовтня 2007 року ОСОБА_6 померла (а.с.55).

08 серпня 2008 року ОСОБА_3 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ? частину спадкового майна у вигляді вищезазначеної домобудівлі (а.с.58,59). Того ж дня ОСОБА_4 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину спадкового майна після померлої ОСОБА_6 (а.с.57).

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні первісних позовних вимог щодо визнання за ОСОБА_3 права власності на спірний житловий будинок, оскільки позивачем-відповідачем не надано доказів її участі трудовими чи матеріальними затратами у проведенні будівництва та реконструкції житлового будинку, внаслідок яких він істотно збільшився у своїй вартості та згідно з вимогами ч.4 ст.368 УК України може бути визнаний обєктом права спільної сумісної власності. Збільшення інвентарної вартості будинку відбулося у звязку з її індексацією, проведенням водо та газопостачання.

Так, згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи від 25 червня 2012 року житлова площа за період з 24.04.1994р. по 27.10.2008р. зменшена на 50,3 кв м. За період з 24.04.1994р. по 08.09.2008р. були проведені роботи по перебудові сараю (літньої кухні) «Д», сараїв «Е,Ж»на літню кухню «Д»і прибудову «д», зроблено каналізацію і газопостачання. Перебудування літньої кухні «Д»і прибудови «д»на прибудову «а», прибудову «а1»і гараж «Д»здійснено після смерті спадкодавця, протягом 2008 року. Загальна вартість будівельних робіт з проведення реконструкції житлового будинку літ. «А»за період з 1990р. по 2007 р. склала 5362,76грн. (а.с.404-408).

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п.4 постанови №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок»право спільної сумісної власності на жилий будинок виникає коли його будівництво велося за рахунок спільної праці членів сімї, якщо інше не було встановлено письмовою угодою між ними.

Члени сім»ї власника жилого будинку, якщо вони брали участь лише у будівництві підсобних будівель (літньої кухні, сараю, тощо) і підсобних приміщень або коли їх затрати на ремонт жилого будинку перевищували покладений на них ст.156 ЖК обовязок вправі вимагати не визнання права власності на будинок, а відшкодування своїх затрат на будівництво.

З огляду на наведене колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги щодо проведення ОСОБА_3 робіт по збільшенню житлової площі будинку, його реконструкції, перепланування за життя спадкодавця ОСОБА_6 у зв»язку з їх недоведеністю.

Що стосується позовних вимог про встановлення факту проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_6 у період з 1989 року до 06 жовтня 2007 року однією родиною, то зазначені вимоги задоволенню не підлягають, оскільки цей факт не має юридичного значення.

Відповідно до ч.1 ст.259 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, установлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт.

Як вбачається зі змісту поданого ОСОБА_3 позову, метою встановлення факту проживання її та ОСОБА_6 однією сімєю було визнання за нею права власності на спірний житловий будинок у порядку ст.17 ч.1 Закону України «Про власність», ст.119 ЦК УССР, ст.368 ч.4 ЦК України.

У звязку з недоведеністю позивачем-відповідачем обставин, які б свідчили про набуття нею разом з померлою права спільної сумісної власності на спірний будинок, відсутні підстави для встановлення факту, який у даній справі не впливає на суть виниклих між сторонами правовідносин.

Доводи апеляційної скарги у зазначеній вище частині висновки суду не спростовують і не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого у справі рішення, а тому підлягають відхиленню.

Разом з тим, задовольняючи зустрічні позовні вимоги щодо реального поділу домоволодіння та встановлення порядку користування земельною ділянкою, суд першої інстанції в основу ухваленого рішення поклав висновок судової будівельно-технічної експертизи від 25 лютого 2010року.

Згідно цього висновку між співвласниками поділені приміщення, у тому числі, самовільно збудовані приміщення літ. «а, а1, Д», які згідно рішення виконавчого комітету Білозерської селищної ради Херсонської області від 30 жовтня 2008 року, №124, на час проведення експертного дослідження, вважалися узаконеними (а.с.34).

Проте, відповідно до рішення виконавчого комітету Білозерської селищної ради Херсонської області від 31 березня 2011 року, №32 рішення від 30.08.2008р. в частині узаконення вказаних приміщень скасовано(а.с.179).

Оскільки приміщення літ. «а, а1,Д», які в експертизі відповідають приміщенням I, II, III, IV, V, що сторонами не заперечується, на час розгляду справи є самочинними, то вони не можуть бути враховані при реальному поділі домоволодіння, з приводу чого висновок експертизи від 25 лютого 2010року слід визнати неприйнятним.

У звязку з відсутністю в матеріалах справи інших належних та достовірних доказів щодо можливих варіантів поділу домоволодіння між сторонами відповідно до належних їм часток, без врахування наявних самочинних будівель, колегія суддів позбавлена можливості провести реальний поділ домоволодіння та визначити порядок користування земельною ділянкою, а тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні вказаних вимог ОСОБА_4, як заявлених передчасно.

Задовольнивши зустрічні позовні вимоги щодо усунення перешкод у користуванні домоволодінням шляхом вселення, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з положень ст. ст.41 Конституції України, ст. 316,319,386 ЦК України, ст.155 ЖК України та врахував наявне у ОСОБА_4, як співвласника спірного домоволодіння, право вимоги усунення перешкод в користуванні приватною власністю у спосіб обраний відповідачем-позивачем, з приводу чого колегія суддів вважає за необхідне доповнити мотивувальну частину рішення посиланням на зазначені норми діючого законодавства.

В іншій частині рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а тому підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Білозерського районного суду Херсонської області від 24 січня 2012 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про реальний поділ домоволодіння та встановлення порядку користування земельною ділянкою, стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 5737грн. компенсації за перевищення долі у домоволодінні скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про реальний поділ домоволодіння та встановлення порядку користування земельною ділянкою, відмовити.

Мотивувальну частину рішення суду доповнити та вважати, що позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні домоволодінням шляхом вселення задоволенні на підставі ст.41 Конституції України, ст. 316,319,386 ЦК України, ст.155 ЖК України.

В решті частини рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий :

Судді :