Справа № 2/1513/617/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2012 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Масленикова О.А., при секретарі Д'яченко М.В.

розглянувши цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2

до Вилківської міської ради

про визнання права власності

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом в якому вказала, що громадяни ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за життя володіли на праві приватної власності житловим будинком, розташованим по АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла. Оскільки ОСОБА_4 заповіту за життя не залишила, спадщину після її смерті як спадкоємець за законом прийняв її чоловік, ОСОБА_3. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер. Заповіту щодо належного йому майна не залишив, спадкоємців за законом у вигляді родичів покійний не мав. За життя подружжя ОСОБА_3 в зв'язку похилим віком з 1998 року проживали однією сім'єю з позивачем ОСОБА_2 В літній період вони проживали у будинку ОСОБА_3, у зимовий період -за місцем реєстрації позивача у квартирі по вул. Сонячній в м. Вилкове, оскільки в квартирі більш зручні умови для проживання людини похилого віку. Весь цей час ОСОБА_2 опікувалась й матеріально підтримувала подружжя ОСОБА_3, готувала їм їжу, несла витрати на придбання ліків та продуктів харчування, утримувала в належному стані їх будинок та доглядала за прибудинковою територією, оскільки вони за станом здоров'я не мали можливості це зробити самостійно. Після смерті ОСОБА_3 Вилківською міською радою було укладено з позивачем договір на управління спадщиною. З того часу ОСОБА_2 продовжує доглядати спадщину та вчиняє необхідні дії по підтриманню спадкового майна в належному стані. Оскільки інші спадкоємці за законом та заповітом відсутні, ОСОБА_2 вважає себе такою, що має право на спадщину після смерті ОСОБА_3, як спадкоємець четвертої черги за законом згідно ст. 1264 ЦК України, оскільки вона до часу відкриття спадщини проживала разом зі спадкодавцем більше п'яти років однією сім'єю. На підставі викладеного представник позивача просив суд визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3. На призначену дату розгляду справи представником позивача ОСОБА_1 було надано клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Представник відповідача, Вилківської міської ради, повідомлений належним чином про дату та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не прибув, про причини неявки не повідомив, клопотання про відкладення судового розгляду або проведення розгляду справи за його відсутності -суду не надав.

На підставі письмової заяви представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи за відсутності сторін без фіксації ходу судового засідання звукозаписувальним технічним пристроєм, що відповідає положенням ст. ст. 169, 197, 224 ЦПК України.

Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:

Відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченому 6 червня 1989 року у виконавчому комітеті Вилківської міської ради а реєстром № 157, ОСОБА_5 та ОСОБА_4 володіли житловий будинком по АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки, виданої Вилківським БТІ, право власності на вказаний будинок за ОСОБА_5, ОСОБА_4 зареєстровано в реєстрову-кадастрову книгу за № 7.

Відповідно до технічного паспорту, складеного КП «Кілійське РБЬІ та РОН», житловий будинок по АДРЕСА_1 складається з: житлового будинку -літ. А; сараю -літ. Б; убиральні - літ. Г, розташованих на земельній ділянці фактичною площею 512 кв.м.

Як вказано в свідоцтві про смерть серії І-ЖД № НОМЕР_1, виданому Вилківською міською радою Кілійського району Одеської області, актовий запис № 145, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як вказано в свідоцтві про смерть серії І-ЖД № НОМЕР_2, виданому виконавчим комітетом Вилківської міської ради, актовий запис № 154, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2

В жовтні місяці 2005 року Вилківською міською радо було укладено з ОСОБА_2 договір на управління спадщиною, відповідно до якого ОСОБА_2 прийняла на охорону спадкове майно після смерті ОСОБА_3, що розміщене за адресою: АДРЕСА_1

Згідно листа Кілійської районної державної нотаріальної контори від 05.04.2012 року № 464/01-16, після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, та смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, спадкові справи не заводились, в передбачений законом термін /6 місяців з дня відкриття спадщини/ до Кілійської районної державної нотаріальної контори ніхто не звертався.

При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства:

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

У відповідності до п. 4 прикінцевих та перехідних положень Цивільного Кодексу України від 16 січня 2003 року N 435-IV, який набрав чинності з 1 січня 2004 року, даний Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Оскільки на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_4 діяли положення ЦК УРСР, суд застосовує їх щодо відносин про спадкування після смерті зазначеної особи.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР, який діяв на час відкриття спадщини, - при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Зважаючи на відповідні положення ЦК УРСР суд вважає встановленим факт того, що чоловік ОСОБА_4 -ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті своєї дружини, оскільки він, проживаючи в спадковому будинку, фактично вступив у володіння спадковим майном і інші спадкоємці відсутні.

Таким чином суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 фактично став власником всього житлового будинку, розміщеного по АДРЕСА_1

Щодо вимог позивача про спадкування після смерті ОСОБА_3 суд виходить з наступного:

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Згідно ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 21 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування»від 30 травня 2008 року N 7, - при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом.

До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо.

Зважаючи на встановлені обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки як встановлено в з наданих доказів, позивач проживав однією сім'єю з ОСОБА_3 та відповідно до ст. 1264 ЦК України є спадкоємцем четвертої черги за законом після його смерті і не має можливості в нотаріальній конторі отримати свідоцтво про право на спадщину, інші спадкоємці за заповітом або законом відсутні, на підставі чого суд вважає, що право позивача підлягає захисту згідно ст. 16 ЦК України, а позов -задоволенню.

Керуючись ст.ст.10, 11, 209, 212-215, 256 ЦПК, ст. 16, 1261 ЦК України, ст. ст. 529, 549 ЦК УРСР, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташований по АДРЕСА_1, - в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Згідно ст. 228 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников