АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_______________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 січня 2012 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Кулянди М. І.

суддів: Перепелюк Л.М., Одинака О.О.

секретар Тодоряк Г.Д.

за участю відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виселення з приватного житлового будинку без надання іншого жилого приміщення, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 26 жовтня 2011 року,

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 В звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про виселення з приватного житлового будинку без надання іншого жилого приміщення. У позові посилається на те, що він є власником житлового будинку по вул. Миру, 88 в с. Шилівці Хотинського району Чернівецької області, в якому проживають його матір ОСОБА_6 та сестра з чоловіком та дітьми, які є відповідачами у справі.

Зазначає, що проживання його матері ОСОБА_6 з відповідачами стало нестерпним, оскільки за час сумісного проживання вони неодноразово її били, ображали, принижували честь і гідність останньої, влаштовували сварки і скандали перед сусідами і родичами, погрожували фізичною розправою.

ОСОБА_2, як власник будинку поставив умову, щоб відповідачі залишили будинок через погане відношення до матері і переїхали жити в с. Малинці Хотинського району, де вони всі прописані. Вказує, що відповідачі не беруть участі в утриманні будинку.

Просив суд виселити відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 з належного йому на праві приватної власності житлового будинку, що знаходиться по вул. Миру, 88 в с. Шилівці Хотинського району Чернівецької області.

Рішенням Хотинського районного суду Чернівецької області від 26 жовтня 2011 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 залишено без задоволення.

На дане рішення суду ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу на предмет його скасування з ухваленням нового рішення, яким просить задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі.

Апелянт вважає, що оскаржуване рішення суду є незаконним та необґрунтованим, судом неповно встановлено обставини справи, неправильно і неповно досліджено докази, суд невірно застосував норми матеріального та процесуального права.

У запереченні на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 26 жовтня 2011 року залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом до 28 квітня 2011 року мати позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_6 була власником будинковолодіння, що знаходиться по вул. Миру, 88 в с. Шилівці Хотинського району Чернівецької області, яке складається з житлового будинку літ. «А-1», літньої кухні літ. «Б», гаража літ. «В», сараїв літ. «Г», «Д», навісів літ. «Ж», «З», «І», «К», вбиральні літ. «Л», огорожі №1-3, криниці №4, замощення ІІ.

На підставі договору дарування від 28 квітня 2011 року власником вказаного будинковолодіння та двох земельних ділянок призначених для будівництва і обслуговування житлового будинку та для ведення особистого селянського господарства став ОСОБА_2

Відповідачі та колишній власник будинковолодіння ОСОБА_6 проживали окремими сімями в окремих будівлях.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції прийшов до висновку, що між сторонами склались відносини, що мають ознаки найму житла і регулюються ст. ст. 158, 168 ЖК України.

Однак такий висновок суду першої інстанції є безпідставним і зроблений на припущеннях, оскільки не підтверджений належними і допустимими доказами.

Відповідно до ч.2 ст.158 ЖК України договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов'язки наймодавця і наймача та інші умови найму.

У матеріалах справи відсутні докази, що між сторонами укладався у письмовій формі договір найму жилого приміщення.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що між сторонами відсутні відносини за договором найму, а тому з мотивувальної частини рішення слід виключити посилання на ст. ст. 158, 168 ЖУ України та висновок суду про те, що в діях сторін суд вбачає дії, які регулюються ст. 158 ЖК України, тобто між ними склалися відносини, що мають ознаки найму житла.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції також порушив вимоги ч. 4 ст. 215 ЦПК України.

Із змісту ч. 4 ст. 215 ЦПК вбачається, що рішення суду складається з резолютивної частини із зазначенням висновку суду про задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково

Суд першої інстанції постановляючи рішення не виконав вимоги вказаної статті, у звязку з чим, колегія суддів вважає, що рішення суду у цій частині слід змінити, виклавши його в такій редакції «В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 кушніра ОСОБА_7 про виселення з приватного житлового будинку без надання іншого житлового приміщення відмовити».

Суд вважає безпідставними доводи апелянта про те, що відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 підлягають виселенню відповідно до ч. 1 ст. 116 ЖК України, оскільки вони неодноразово ображали матір ОСОБА_6, принижували її честь і гідність, влаштовували сварки і скандали перед сусідами та родичами.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сімї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

У матеріалах справи відсутні докази, що між сторонами укладався у письмовій формі договір найму жилого приміщення.

Крім того, дії відповідачів не свідчать про порушення останніми законних прав самого позивача.

В решті рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 307, 309 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 26 жовтня 2011 року змінити.

Виключити з мотивувальної частини рішення посилання на ст. ст. 158, 168 ЖУ України та висновок суду про те, що в діях сторін суд вбачає дії, які регулюються ст. 158 ЖК України, тобто між ними склалися відносини, що мають ознаки найму житла.

Змінити резолютивну частину рішення, виклавши її в такій редакції: «В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_3 ОСОБА_4 ОСОБА_7 про виселення з приватного житлового будинку без надання іншого житлового приміщення відмовити».

В решті рішення Хотинського районного суду Чернівецької області від 26 жовтня 2011 року слід залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: