Справа №
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2012року
м.
Краснодон Краснодонський
міськрайонний суд Луганської області в
складі головуючого - судді
Рімашевської О.В., при секретарі
Сєріковій Н.М., за участю представника
позивача ОСОБА_1, представника
відповідача Опанасюк О.В, представника
ПАТ «Краснодонвугілля» Ковріжкіна О.Л.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до відділення Виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в м. Краснодоні, з участю
третьої особи ПАТ «Краснодонвугілля»,
про встановлення факту проживання
однією сім»єю, покладення обов»язку
вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Уточнивши свої первинні позовні
вимоги (а.с.78-80), позивач ОСОБА_4
звернулась до суду з позовом, в
обґрунтування якого вказала, що вона є
матір»ю ОСОБА_5, який загинув
ІНФОРМАЦІЯ_2 внаслідок аварії 1-ї
категорії, що сталась на СП
«Шахтоуправління
«Суходільське-Східне» ПАТ
«Краснодонвугілля». Позивач вказує, що
згідно зі свідоцтвом про народження
ОСОБА_6 його батькам є вона - ОСОБА_4 та
ОСОБА_6, з яким вона розлучилась у 1986
році. Позивач стверджує, що з 1986 року
вона проживала разом із сином. 19.12.2002
року вона повторно уклала шлюб,
внаслідок чого і змінила прізвище на
«ОСОБА_4» , але сімейне життя відразу не
склалось. Тому з чоловіком вона не
проживає з 2002 року, а продовжувала
проживати разом із сином. Після смерті
сина, позивач почала отримувати від
відповідача страхові виплати, але
згодом дізналась, що вона, як член сім»ї
померлого, має право на отримання
компенсації у зв»язку зі смертю члена
сім»ї, але відповідачем їй було
запропоновано звернутись до суду з
метою встановлення данного факту.
Позивач вказує, що з моменту народження
сина, тобто з 1983 року по день його
смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2 вона проживала
разом із сином у належній їй квартирі
за адресою: АДРЕСА_1, та вела з ним
спільне господарство. На момент
загибелі її син не перебував у шлюбі,
оскільки в 2007 році розірвав шлюб.
Позивач вказує, що з 2006 року вона
отримує пенсію як інвалід 2-ї групи,
через стан здоров»я позивач не має
можливості працювати, і кошти, які
заробляв син позивача були для
позивача головним джерелом її
існування. Позивач вказує, що вона
проживала із сином однією сім»єю, вони
вели спільний побут, мали спільний
бюджет, син фактично утримував її,
оскільки розмір пенсії позивача не
дозволяє їй придбавати необхідні для
лікування ліки. Позивач вказує, що вона
перебувала на утриманні у свого сина.
Посилаючись на норми Сімейного Кодексу
України та Закону України «Про
загальнообов»язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання», позивач просила суд
встановити факт її проживання з
померлим сином ОСОБА_5 однією сім»єю та
факт її перебування на утриманні у
померлого сина, та покласти на
відповідача обов»язок нарахувати та
виплатити їй одноразову допомогу в
розмірі п»ятирічного заробітку
померлого ОСОБА_5, як члену сім»ї
загиблого, а також одноразову допомогу
в розмірі однорічного заробітку
загиблого як особі, яка перебувала на
утриманні загиблого.

Під час судового розгляду справи від
представника позивача ОСОБА_1,
повноваження якого підтверджені
довіреністю (а.с.77) надійшла заява про
залишення без розгляду позову в
частині встановлення факту
перебування позивача на утриманні
померлого ОСОБА_5 та покладення на
відповідача обов»язку нарахувати
одноразову допомогу у зв»язку зі
смертю годувальника (а.с.63 )

Ухвалой суду від 20.07.2012 року позов
ОСОБА_4 в частині встановлення факту її
перебування на утриманні померлого
ОСОБА_5 та покладення на відділення ВД
Фонду ССНВ України в м. Краснодоні
обов»язку нарахувати та виплатити
ОСОБА_4 одноразову допомогу у зв»язку
зі смертю годувальника - залишено без
розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК
України (а.с. 64)

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання
не з»явилась; надала суду заяву, в якій
підтримала заявлені вимоги, вказала, що
через стан здоров»я не може бути
присутньою в судовому засіданні,
просила розглянути справу за її
відсутності за участю її представника.

Представник позивача ОСОБА_1,
повноваження якого підтверджені
довіреністю, в судовому засіданні
підтримав заявлені ОСОБА_4 позовні
вимоги в повному обсязі. Суду пояснив,
що позивач є матір»ю ОСОБА_5, який
загинув внаслідок аварії на шахті при
виконанні трудових обов»язків. З
моменту народження та по день смерті
ОСОБА_5 проживав разом із позивачем. В
1986 році позивач розірвала шлюб з
ОСОБА_6, який є батьком загиблого, в 2002
році позивач уклала шлюб з ОСОБА_4,
внаслідок чого змінила прізвище, але
спільно вони прожили лише декілька
місяців, після чого шлюб розпався через
зловживання чоловіком позивача
алкогольними напоями, хоча офіційно
шлюб розірвано не було. Представник
позивача вказує, що чоловік позивача з
2002 року проживає окремо від неї, ніякі
стосунки між ними не підтримуються.
Ніякої матеріальної допомоги позивачу
її чоловік їй ніколи не оказував.
Єдиною особою, яка матеріально
підтримувала позивача та здійснювала
догляд за нею був її син ОСОБА_5 Син з 1983
року постійно проживав з позивачем у її
квартирі; після укладення шлюбу, син
разом із дружиною, продовжували
проживати разом з позивачем та
здійснювали догляд за нею. Після
розірвання шлюбу, син позивача
залишився проживати з позивачем. В 2005
році позивач захворіла на розлад
центральної нервової системи, стала
потребувати систематичного лікування
у стаціонарі, коштовного
медикаментозного лікування,
потребувала сторонньої допомоги у
побуті. ОСОБА_5 здійснював догляд за
позивачем, придбавав продукти
харчування, ліки, сплачував вартість
комунальних послуг, супроводжував
позивача на лікування, відвідував її у
лікарні. Представник позивача вказує
на наявність у позивача групи
інвалідності, а також на те, що позивач
отримує пенсію по інвалідності, розмір
якої є незначним та не дозволяє
позивачу оплачувати самостійно
необхідне їй лікування. З 2005 року
позивач не тільки проживала однією
сім»єю із сином, але і перебувала на
його утриманні. Представник позивача
вказує, що після загибелі сина позивач
втратила годувальника, який утримував
її, тому, згідно з вимогами Закону
України «Про загальнообов»язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»,
позивач має право на отримання від
відповідача компенсаційних виплат в
розмірі п»ятирічного заробітку
загиблого, як член сім»ї померлого.

Представник відповідача в
судовому засіданні позов не визнала.
Вказала, що відповідно до вимог ст.. 202,203
Сімейного Кодексу України, догляд
повнолітнього сина за непрацездатною
матір»ю є його обов»язком,
встановленим законом. Вказала, що
раніше загиблий ОСОБА_5 перебував у
зареєстрованому шлюбі, від якого має
дитину. Послалась на положення ст.. 3
Сімейного Кодексу України щодо того, що
сім»я створюється на підставі шлюбу;
факт реєстрації позивача та померлого
ОСОБА_5 в одному житловому приміщенні
не є підставою стверджувати про
проживання зазначених осіб однією
сім»єю, наявності спільного бюджету та
обов»язків, які передбаченні поняттям
«сім»я». Представник відповідача
визнає, що на момент загибелі сина
позивач була непрацездатною особою,
але заперечує, що позивач була членом
сім»ї загиблого та перебувала на його
утриманні. Просила у задоволенні
позову відмовити.

Представник третьої особи ПАТ
«Краснодонвугілля» в судовому
засіданні проти задоволення позову не
заперечував, просив прийняти рішення
на розсуд суду. Пояснив, що ІНФОРМАЦІЯ_2
на ВП «Шахтоуправління
«Суходільське-Східне» ПАТ
«Краснодонвугілля» трапилась аварія
1-ї категорії з груповим нещасним
випадком, внаслідок якої і загинув
ОСОБА_5.

Допитаний в судовому засіданні
свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що він
працював разом із ОСОБА_5 на шахті з 2010
року, дома у гостях у нього ніколи не
був. Зі слів ОСОБА_5 знає, що останній є
розлученим, має дитину, до моменту
загибелі проживав разом із матір»ю.
Мати ОСОБА_6 хворіла, він возив її до
лікарні, придбавав за власні кошти
ліки, продукти харчування, він
сплачував комунальні послуги. Зі слів
ОСОБА_6 свідку відомо, що ОСОБА_6 вів з
матір»ю спільне господарство та вони
мали спільний бюджет.

Свідок ОСОБА_9 в судовому
засіданні пояснила, що знала ОСОБА_6 з
дитинства. Він весь час проживав з
матір»ю, вони вели спільне
господарство та мали спільний бюджет;
заробітну плату ОСОБА_6 віддавав
матері. Після смерті дочки мати ОСОБА_6
почала хворіти, потребувала
стаціонарного лікування 1-2 рази на
місяць. Щоб лікувати мати, ОСОБА_6 пішов
працювати на шахту; повністю
забезпечував її потреби із свого
заробітку, сплачував комунальні
послуги, придбавав продукти
харчування, ліки, оплачував вартість
необхідних медичних процедур.. Вказала,
що ОСОБА_6 особисто їй скаржився на те,
що всі гроші йдуть на лікування матері.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що
вона є сестрою позивача. Вказала, що все
життя позивач прожила разом із сином
однією сім»єю. З 2005 року позивач хворіє.
Свідок навідувала позивача вдома 2-3
рази на тиждень, ситуацію в родині
позивача знає особисто. Вказала, що
ОСОБА_6 заробітну плату віддавав
матері, вони вели спільне господарство,
сумісно харчувались, сплачували
вартість комунальних послуг, ОСОБА_6
придбавав ліки для матері, возив її до
лікарні. Позивач потребує приблизно
2000,00 грн. в місяць на ліки, тоді як
пенсія позивача становила 800,00 грн.
Позивача утримував її син, який
працював на шахті; крім сина їй ніхто
матеріальної допомоги не надавав.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснила, що вона є
племінницею позивача. Вказала, що
ОСОБА_6 з 1999 року по 2000 рік був
одружений, але шлюб було розірвано; з 2000
року проживав з матір»ю, з якою мав
спільний бюджет та вони вели спільне
господарство. З 2005 року позивач хворіє,
потребує постійного прийому ліків,
вартість яких становить приблизно 300,00
грн. на тиждень; крім того, потребує
стаціонарного лікування 1-2 рази на рік.
Вартість якого становить 3000,00 грн. Всі
ці витрати, а також витрати на
харчування та комунальні послуги
здійснював ОСОБА_6 за рахунок свого
заробітку, оскільки доходів позивача
не вистачає на оплату лікування.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні
пояснив, що з ОСОБА_6 перебував в
дружніх стосунках приблизно з 2010 року
до дня його загибелі. ОСОБА_6 проживав
разом із матір»ю, зустрічався з жінкою,
яку свідок особисто не знає, але
постійно з нею не проживав, вони лише
періодично зустрічались. Зі слів
ОСОБА_6 знає, що мати ОСОБА_6 тяжко
хворіє та потребує коштовного
лікування. Зі слів ОСОБА_6 знає, що
останній майже всю заробітну плату
віддавав матері, у зв»язку з чим часто
відмовлявся від спілкування з друзями,
оскільки не мав вільних коштів. Вказав,
що декілька разів був вдома у ОСОБА_6,
чоловіка матері ОСОБА_6 ніколи не бачив
та про нього не знав.

Суд, вислухавши сторони, третю
особу, пояснення свідків, дослідивши
письмові матеріали справи,
розглянувши справу в межах заявлених
позовних вимог і наданих сторонами
доказів, дійшов до наступного.

Відповідно до ст.15 ЦПК України
розгляд даної справи належить до
компетенції суду.

Із свідоцтва про народження ОСОБА_5,
ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачається, що його
батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_4 (а.с.7)

ОСОБА_4 22 квітня 1986 року розірвала шлюб
з ОСОБА_6 (а.с.9).

19 грудня 2002 року ОСОБА_4 уклала шлюб з
ОСОБА_14, на підставі чого змінила
прізвище на «ОСОБА_4» (а.с.10).

Таким чином суд вважає доведеним факт
того, що позивач ОСОБА_4 є матір»ю
ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно зі свідоцтвом про смерть
серії НОМЕР_1, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2
(а.с.8). У акті № 19 про нещасний випадок
на виробництві, затвердженому 09 серпня
2011 року , зазначено, що 29 липня 2011 року о
1 год. 15 хв. ОСОБА_5 знаходився на
півничному магістральному відкотному
штреку та попав під дію уражуючи
чинників вибуху метаноповітряної та
пило повітряної суміши, внаслідок чого
був смертельно травмований (а.с. 15-33)

Згідно з довідкою про склад сім»ї,
виданою ТОВ «Еверест Макс» 06.06.2012 року
№ 1222, ОСОБА_4 зареєстрована в АДРЕСА_1.
Разом з нею був зареєстрований та
проживав з 1983 року по день смерті
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 В довідці
зазначено, що вказані особи вели
спільне господарство (а.с.15). Факт
спільного проживання позивача разом
із сином ОСОБА_5 також підтверджується
актом обстеження житлово-побутових
умов від 12.06.2012 року (а.с.76)

Позивач звернулась до відділення
ВД Фонду ССНВ України в м. Краснодоні з
приводу отримання соціальних виплат,
встановлених ст.. 34 Закону України «Про
загальнообов»язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності». Відповідачем
позивачу були призначені виплати як
особі, яка мала право на утримання від
загиблого ОСОБА_5; у призначенні
виплати, як члену родини загиблого на
виробництві позивачу було відмовлено.
Відмову у нарахуванні виплати як члену
сім»ї загиблого, викладену в листі №
Я-39/01-46 від 25.07.2012 року, відповідач
мотивував тим, що надані ОСОБА_4
документи не підтверджують факт її
мешкання однією сім»єю із сином, який
на момент загибелі був повнолітнім.

Вказане свідчить, що між
сторонами виник спір з приводу
наявності у позивача права на
отримання соціальних виплат,
встановлених ст.. 34 Закону України «Про
загальнообов»язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності».

Спірні правовідносини
регулюються положеннями Сімейного
Кодексу України та Законом України
«Про загальнообов»язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності».

Відповідно до ст.. 15 Закону
України «Про загальнообов»язкове
державне соціальне страхування від
нещасного випадку на виробництві та
професійного захворювання, які
спричинили втрату працездатності»,
страхування від нещасного випадку
здійснює Фонд соціального страхування
від нещасних випадків - некомерційна
самоврядна організація, що діє на
підставі статуту, який затверджується
її правлінням. Статтею 18 зазначеного
Закону встановлено, що робочими
органами виконавчої дирекції Фонду є
її управління в Автономній Республіці
Крим, областях, містах Києві та
Севастополі, відділення в районах і
містах обласного значення. Робочі
органи виконавчої дирекції Фонду є
юридичними особами, мають самостійні
кошториси, печатку із зображенням
Державного Герба України та своїм
найменуванням.

Тобто відділення ВД Фонду ССНВ
України в м. Краснодоні є належним
відповідачем по справі.

Згідно з ч. 7 ст. 34 Закону України
«Про загальнообов»язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності», у разі смерті
потерпілого внаслідок нещасного
випадку або професійного
захворювання розмір одноразової
допомоги його сім'ї повинен бути не
меншим за п'ятирічну заробітну плату
потерпілого і, крім того, не меншим за
однорічний заробіток потерпілого на
кожну особу, яка перебувала на його
утриманні, а також на його дитину, яка
народилася протягом не більш як
десятимісячного строку після смерті
потерпілого.

Частинами 2, 4 ст. з Сімейного
Кодексу України встановлено, що сім»ю
складають особи, які спільно
проживають, пов»язані спільним
побутом, мають взаємні права та
обов»язки. Сім»я створюється на
підставі шлюбу, кровного споріднення,
усиновлення, а також на інших
підставах, не заборонених законом і
таких, що не суперечать моральним
засадам суспільства.

В судовому засіданні достовірно
встановлено, що позивач з померлим
ОСОБА_5 знаходилась у кровному
споріднені, оскільки ОСОБА_5 був рідним
сином позивача, що підтверджено копією
свідоцтва про народження ОСОБА_5.
ОСОБА_5 до дня своєї загибелі був
зареєстрований та проживав спільно з
позивачем за адресою: АДРЕСА_1, вони
були пов»язані спільним побутом, мали
спільний бюджет, взаємні права та
обов»язки, що підтвердили допитані в
судовому засіданні свідки, пояснення
яких є узгодженими та повними, не
суперечать іншим матеріалам справи, і
у суду немає підстав не приймати їх до
уваги. Крім того, факт реєстрації
позивача та ОСОБА_5 за одним місцем
проживання підтверджений довідкою про
склад сім»ї. Представник відповідача
не оспорював того, що ОСОБА_5 був
зареєстрований та фактично проживав за
адресою, яке є місцем постійного
проживання позивача. Також факт
спільного проживання позивача із сином
підтверджений актом обстеження
матеріально-побутових умов від 12.06.2012
року (а.с.76). Також в судовому засіданні
був підтверджений факт наявності у
позивача та ОСОБА_5 взаємних прав та
обов»язків, оскільки допитані в
судовому засіданні свідки підтвердили,
що позивач через наявне у неї хронічне
захворювання, не має можливості у
побуті обходитись без сторонньої
допомоги, і ОСОБА_5 здійснював догляд
за матір»ю, а саме : супроводжував до
лікарні, придбавав продукти
харчування, здійснював комунальні
платежі та інше. Також свідки
підтвердили, що у позивача з ОСОБА_5 був
спільний бюджет, який складався із
заробітку ОСОБА_5 та пенсії позивача, і
який витрачався на їх спільні потреби.
Факт наявності спільного бюджету
позивача із загиблим ОСОБА_5
підтверджується також письмовими
матеріалами справи, а саме довідками
про розмір доходу ОСОБА_5 (а.с.58),
позивача ОСОБА_4 (а.с.59) та довідками, які
підтверджують витрати ОСОБА_4 на
лікування, згідно з якими позивач
витрачає кошти, які перевищують суму
її пенсії по інвалідності.

Посилання представника відповідача на
те, що позивач з ОСОБА_5 не були членами
однієї сім»ї, оскільки раніше ОСОБА_5
був одружений та має дитину, суд оцінює
критично, оскільки в судовому
засіданні встановлено, що шлюб ОСОБА_5
в 2000 році було розірвано, та достовірно
встановлено, що він з 2000 року проживав з
позивачем.

Також суд не приймає до уваги посилання
представника відповідача на те, що
позивач перебуває у зареєстрованому
шлюбі, тобто має іншу, ніж ОСОБА_5, сім»ю,
оскільки в судовому засіданні
поясненнями свідків підтверджено, що
позивач з початку 2003 року зі своїм
чоловіком не спілкується, разом не
проживає, матеріальної допомоги не
отримує. Чоловік позивача не
зареєстрований разом із нею. В акті
обстеження житлово-побутових умов
позивача вказано, що вона проживала
лише із сином.

Відповідно до ст.. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов»язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог та заперечень.

Суд вважає, що позивачем та його
представником в повному обсязі
доведений факт проживання позивача із
загиблим ОСОБА_5 однією сім»єю.

На підставі наведеного позивач,
згідно з вимогами ч. 2 ст. 3 Сімейного
Кодексу Ураїни, була членом сім»ї
померлого ОСОБА_5, її право на отримання
одноразової допомоги в розмірі
п»ятирічного заробітку загиблого
члена сім»ї, встановлене п. 7 ст. 34
Закону України «Про
загальнообов»язкове державне
соціальне страхування від нещасного
випадку на виробництві та професійного
захворювання, які спричинили втрату
працездатності» порушене відповідачем
та підлягає судовому захисту і за таких
обставин позов ОСОБА_4 підлягає
задоволенню у повному обсязі.

Оскільки відповідач звільнений
від сплати судових витрат, витрати по
розгляду справи в суді необхідно
віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.. ст.. 10,11,50,60,61,88, 256 ЦПК
України, ст..ст. 15,18, 21,28,33,34 Закону
України «Про загальнообов»язкове
державне соціальне страхування від
нещасних випадків на виробництві та
професійних захворювань, що спричинили
втрату працездатності», ст.. 3 Сімейного
Кодексу України , суд

В И Р
І Ш И В :

Уточнені позовні вимоги ОСОБА_4 до
відділення Виконавчої дирекції Фонду
соціального страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань в м. Краснодоні та
Краснодонському районі, з участю
третьої особи ПАТ «Краснодонвугілля»,
про встановлення факту проживання
однією сім»єю, покладення обов»язку
вчинити певні дії - задовольнити в
повному обсязі.

Встановити факт проживання
однією сім»єю ОСОБА_4 з ОСОБА_5 за
адресою: АДРЕСА_1, до моменту загибелі
ОСОБА_5, а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2.

Зобов»язати Відділення Виконавчої
дирекції Фонду соціального
страхування від нещасних випадків на
виробництві та професійних
захворювань в м. Краснодоні призначити
та виплатити ОСОБА_4, як члену сім»ї
загиблого ОСОБА_5 одноразову допомогу,
встановлену п. 7 ст. 34 Закону України
«Про загальнообов»язкове державне
соціальне страхування від нещасних
випадків на виробництві та професійних
захворювань, що спричинили втрату
працездатності» в розмірі
п»ятирічного заробітку ОСОБА_5.

Повний текст рішення суду складений
10.08.2012 року.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга протягом десяти днів
з моменту проголошення рішення в
Апеляційний суд Луганської області
через Краснодонський міськрайонний
суд Луганської області.

Суддя
О.В.
Рімашевська

Суддя:О. В. Рімашевська