Справа №2-852/2011
РІШЕННЯ

іменем України

23 січня 2012 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області

у складі головуючої судді Сімонової С.Г.,

за участі секретаря Ралець О.С.,

позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2 (фізичних осіб), представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4 (юридичних осіб),

третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Яромир-Агро»(далі ТОВ «Яромир-Агро») про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся 23 грудня 2011 року до суду з позовом до ТОВ «Яромир-Агро»про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Свої позивні вимоги позивач обґрунтовує, тим що 01.04.2009 згідно з наказом №114-к його прийнято на посаду юрисконсульта у ТОВ «Яромир-Агро». Наказом №252-к від 28.11.2011 його звільнено на підставі п.4 ч.1 ст.40 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України).

Уважає дії відповідача незаконними, оскільки з 17.11.2011 по 22.11.2011 перебував на лікарняному. 23.11.2011 вийшов на роботу, де йому повідомили, що він із 17.11.2011 не зявлявся на робочому місці та не надавав жодних пояснень щодо причин неявки. У звязку з неодноразовими порушеннями трудової дисципліни, а саме спізненнями на роботу та неявкою без поважних причин, його звільнили із займаної посади.

Просить поновити його на посаді юрисконсульта у ТОВ «Яромир-Агро», стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 29.11.2011 до дня поновлення на роботі та відшкодувати моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

До початку судового розгляду 10 січня 2012 року позивач доповнив свої позовні вимоги, просить також скасувати наказ від 15 листопада 2011 року №244-к про притягнення його до дисциплінарної відповідальності у виді догани, уважаючи вказаний наказ незаконним.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, пояснив, що працював у відповідача з 01.04.2009 по 28.11.2011 на посаді юрисконсульта. Наказом №252-к від 28.11.2011 його звільнено у звязку з прогулом через відсутність на роботі з 17.11.2011 та ненадання керівництву жодних пояснень про причини неявки. Уважає своє звільнення незаконним, так як з 17.11.2011 по 22.11.2011 він перебував на лікарняному та повідомляв про це керівництво, з 23 по 28 листопада на роботу не зявлявся через те, що роботодавець не виконував своїх зобовязань по підвезенню його до роботи. Тому просить суд поновити його на посаді юрисконсульта у ТОВ «Яромир-Агро», стягнути на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 29.11.2011 до дня поновлення на роботі та 10000 моральної шкоди, а також скасувати як незаконний наказ від 15 листопада 2011 року №244-к про притягнення його до дисциплінарної відповідальності за відсутність на роботі з 14.11.2011 з 1300 до 1700 та 15.11.2011 з 0800 до 1315, так як він у вказаний час був на роботі.

Представник відповідача позов не визнав, пояснив, що вимоги позивача безпідставні, оскільки позивач неодноразово був відсутній на робочому місці з невідомих причин, про що складались акти на основі доповідних записок. Відповідно до розпорядження директора ТОВ «Яромир-Агро» усі спеціалісти зобовязуються реєструватися в журналі цільового використання робочого часу. Із записів у журналі видно, що ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці 14.11.2011 з 1300 до 1700, а 15.11.2011 з 0800 до 1315, за що йому правомірно було оголошено догану. З 17.11.2011 не зявлявся на роботу та не повідомив керівництво про причини неявки. Позивача попереджали, що у звязку з тим, що з 17.11.2011 він не зявлявся на робочому місці та не надав пояснень, стоятиме питання про його звільнення.

Третя особа у судовому засіданні проти задоволення позову заперечує, пояснивши, що відповідач був звільнений з роботи обґрунтовано, так як допустив прогули, уважає також законним притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, уважає, що позов не підлягає задоволенню.

Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини:

01 квітня 2009 року згідно з наказом №114-к ОСОБА_1 прийнято на посаду юрисконсульта у ТОВ «Яромир-Агро» (а.с.17). Наказом №252-к від 28 листопада 2011 року його звільнено на підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України за прогул без поважних причин (а.с.48).

Суд уважає, що невідповідності законові при винесенні вищевказаного наказу не вбачається.

Згідно п. 4 ст. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу без поважних причин.

З 17 по 28 листопада 2011 року позивач був відсутній на роботі, при цьому, з 17 по 22 листопада 2011 року включно знаходився на амбулаторному лікуванні, що підтверджується копією листка непрацездатності (а.с. 7), з 23 по 25 листопада 2011 року позивач на роботу не зявлявся, що підтверджується копіями доповідної та акту від 25 листопада 2011 року про відсутність позивача на роботі з 17 листопада 2011 року(а.с. 49, 50), поясненнями представників відповідача.

Факт відсутності на роботі з 17 листопада 2011року не заперечує й сам позивач, при цьому відсутність на роботі після закінчення терміну тимчасової непрацездатності пояснює поважною причиною: невиконанням відповідачем взятих на себе зобовязань по підвезенню його на роботу.

Проте, у судовому засіданні у підтвердження таких зобовязань, позивач доказів не надав.

У трудовому договорі між позивачем та відповідачем, що укладений у письмовій формі, зобовязання роботодавця про підвезення позивача на роботу відсутнє (а.с. 18 19).

Представник відповідача ОСОБА_6 у судовому засіданні пояснила, що дійсно ТОВ «Яромир-Агро»без будь-яких зобовязань виділявся автомобіль для підвезення декількох працівників з міста Пирятина до місця роботи в село Вікторія Пирятинського району, яким користувалась і вона, проте, у визначений час позивач до автомобіля не зявлявся.

Тому суд приходить до висновку, що позивач був відсутній на роботі з 23 по 25 листопада 2011 року без поважних причин.

Як випливає з копії листа від 24 листопада 2011 року №445 (а.с. 9) відповідач прохав позивача надати пояснення з приводу відсутності на робочому місці, проте, позивач пояснень на надав, що він і сам не заперечував у судовому засіданні, підтвердивши факт отримання ним такого листа.

Заслухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги позивача необґрунтовані і підстави для задоволення позову відсутні.

Що стосується вимоги позивача про скасування наказу від 15 листопада 2011 року №244-к про притягнення його до дисциплінарної відповідальності у виді догани, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову і в цій частині.

Факт скоєння позивачем дисциплінарного порушення підтверджується актами від 14 та 15 листопада 2011 року (а.с. 45-47), згідно яким позивач був відсутній на роботі з 13 до 17 годин 14 листопада 2011 року та з 8 години до 13 год 15 хв 15 листопада 2011 року, поясненнями представників відповідача, третьої особи, іншими доказами у справі.

Позивач викликався для дачі пояснень з приводу допущеного дисциплінарного правопорушення інспектором відділу кадрів, проте, для надання пояснень не зявився (а.с. 9)

Наказом від 15 листопада 2011 року №244-к позивачу оголошено догану за вказане вище порушення трудової дисципліни, з наказом позивач ознайомлений під розписку (а.с.43).

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем були допущені порушення трудової дисципліни і відповідачем правомірно були застосовані до нього дисциплінарні стягнення у вигляді догани та звільнення з роботи, при накладенні стягнень відповідачем були витримані всі вимоги закону, що передбачають застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, ст.ст. 147 149 КЗпП України.

Оскільки суд не знаходить підстав для задоволення позову в частині поновлення на роботі, відсутні підстави і для задоволення позову в частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 10, 212, 215 ЦПК України, п. 4 ст. 1 ст. 40, ст. 232 КЗпП України, суд

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через Пирятинський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набуває законної сили після розгляду справи.

Повний текст рішення виготовлений 25 січня 2012 року.

Головуюча: