З О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Справа №1023/1531/12
Провадження №2/1023/422/12
17 жовтня 2012 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої - судді Теремецької Н.Ф.,
при секретарі - Прокопенко P.O.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Славутичі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання особами, що втратили право користування житловим приміщенням,-
16 серпня 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати відповідачів: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 особами, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою:Київська область, АДРЕСА_1.
Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що позивач є єдиним власником квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2, яку він придбав у приватну власність на підставі договору купівлі - продажу нерухомого майна, посвідченого нотаріусом 7 березня 2012 року. Його право власності на це приміщення 20 березня 2012 року було зареєстровано в Електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно. Але до цього часу в його квартирі зареєстровані відповідачі, що створює йому перешкоди у користуванні своєю приватною власністю у повному обсязі та реалізації прав на неї.
У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав і просив їх задовольнити, пославшись на зазначені у позовній заяві обставини. Суду пояснив, що він за договором купівлі - продажу нерухомого майна став власником квартири, здійсненню права власності на яку перешкоджають відповідачі, оскільки до цього часу вони не знялися з реєстрації в спірній квартирі.
Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи за правилами ч.5 ст. 74 ЦПК України були повідомлені належним чином, клопотання про відкладення розгляду справи та заяви про розгляд справи за їх відсутністю до суду не надали. Тому за згодою позивача суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних доказів у справі відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України.
Вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що на підставі договору купівлі - продажу нерухомого майна, нотаріально посвідченого державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори Київської області 7 березня 2012 року за реєстровим номером № 484, позивач ОСОБА_1 отримав у особисту приватну власність жиле приміщення за адресою: АДРЕСА_3. Даний договір 20 березня 2012 року був зареєстрований у ВП Бюро технічної інвентаризації КП „Агентство з розвитку бізнесу" в Електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно. З того дня позивач є єдиним власником даного жилого приміщення, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно.
На момент розгляду справи в суді згідно довідки КП «ЖКЦ» від 05.07.2012 року № 1342 inj цією адресою зареєстровані, крім позивача, також ОСОБА_7, ОСОБА_7 Iii ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,- відповідачі у справі.
Як вбачається з пояснень позивача, після набуття даної квартири у власність не вступав в договірні відносини з відповідачами, та не надавав їм будь - яких прав на вселення в спірну квартиру та користування нею. Після набуття права власності квартиру відповідачі ніколи в ній не з'являлися та не користувалися нею.
Факт не проживання відповідачів у спірному житловому приміщенні з березня 2011 року підтверджено показаннями свідка ОСОБА_8.
Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають в приватній власності квартиру, користуються нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей мають право розпоряджатися власністю на свій розсуд.
Відповідно до ст.156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири) які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в часа: другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім»ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлених статтею 162 цього Кодексу.
Згідно ч.2 ст.64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймачі, діти, батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним сі господарство.
Як вбачається із змісту ч.2 ст. 64 ЖК України та доданих до позову письма доказів, відповідачі ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_3Г ОСОБА_6 не являються членами сім'ї позивача ОСОБА_1
Згідно із ст. 346 ЦК України право власності припиняється в результаті відчуження власником майна.
Відповідно до ст. 383 ЦК України власник житлового будинку /квартири/ має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Враховуючи те, що відповідачі не вступали з новим власником, позивачем у справі в договірні відносини щодо встановлення порядку користування спірною квартирою, а останній не надавав їм такого права, суд вважає, що є достатні підстави для визнання особами, що втратили право користування цією квартирою.
За таких обставин суд вважає, що необхідно усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права власності на квартиру, розташовану за адресою АДРЕСА_4 шляхом визнання відповідачів особами, що втратили право користування нею.
Понесені судові витрати позивач просив з відповідачів не стягувати.
На підставі викладеного, керуючись ст. 209, 213-215, 224-226 ЦПК України -
Позов задовольнити .
Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_9. ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 особами, що втратили право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою:Київська область АДРЕСА_5
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання її копії.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Повне заочне рішення виготовлено 22 жовтня 2012 року.
Суддя Н. Ф. Теремецька