Справа № 2306/1161/12
У х в а л а

"27" лютого 2012 р. суддя Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області Середа Л.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до кредитної спілки Фортеця про визнання недійсним договору кредитної лінії, -

ВСТАНОВИВ:

На адресу суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до кредитної спілки Фортеця про визнання недійсним договору кредитної лінії.

Подана позовна заява не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, оскільки у позові не зазначена адреса відповідача - кредитної спілки, а лише вказана адреса відокремленого підрозділу, що не є юридичною особою, хоча договір укладався від імені юридичної особа - кредитної спілки Фортеця, а тому неможливо визначити підсудність.

Крім того, до позовної заяви не доданий документ про сплату судового збору і позивач при цьому посилається на те, що він є споживачем відповідно до Закону від 12 травня 1991 року № 1023-XII Про захист прав споживачів. У п. 23 ст. 1 цього Закону зазначено, що споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції. Проте слід мати на увазі, що відповідно до ст. 11 Закону № 1023-XII договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобовязання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобовязується повернути їх разом з нарахованими відсотками. У цьому ж Законі чітко прописана процедура укладання договору, в якій йдеться й про питання щодо надання інформації кредитодавцеві та споживачеві один про одного та щодо умов кредитування: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений, форми його забезпечення, тип процентної ставки, сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту, строк, на який кредит може бути одержаний, та варіанти його повернення. При цьому в разі ненадання зазначеної інформації субєкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону. Договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один із оригіналів якого передається споживачеві. Споживач не зобовязаний сплачувати кредитодавцеві будь-які збори, відсотки або інші вартісні елементи кредиту, що не були зазначені в договорі. У звязку з цим застосування Закону № 1023-XII до спорів, які виникають з кредитних правовідносин, можливе в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови отримання кредиту, типи процентної ставки, валютні ризики, процедура виконання договору тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають кредитні правовідносини, тому до спорів щодо виконання цього договору зазначений Закон не може застосовуватись, а застосуванню підлягає спеціальне законодавство, що регулює кредитні правовідносини.

За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.121 ЦПК України позовну заяву ОСОБА_1 необхідно залишити без руху, про що повідомити позив ача та надати йому строк для виправлення недоліків.

На підставі зазначеного та керуючись

ст.121 ЦПК України, суддя- УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до кредитної спілки Фортеця про визнання недійсним договору кредитної лінії - залишити без руху, надавши позивачу строк для виправлення зазначених в ухвалі недоліків до 07 березня 2012 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя:

ОСОБА_2