Справа № 2 - 3263 /11 р.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

23 квітня 2012 року Ленінський районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальовій С.В.,

за участю позивача ОСОБА_1, представника третьої особи ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Ленінський відділ державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, про звільнення від сплати заборгованості по аліментам,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2011 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, яка продовжує навчання.

Позивачка вказувала на те, що з 5 серпня 1994 року по 14 березня 2001 року вона перебувала у шлюбі з і ОСОБА_1. Від шлюбу з відповідачем вони мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 2 липня 2001 року на її користь з відповідача на утримання доньки стягнуто аліменти у розмірі ? частини з усіх видів заробітку відповідача, починаючи з 14.05.2001 року і до повноліття дитини. На теперішній час донька є студенткою 1 курсу денного відділення Миколаївського державного коледжу економіки та харчових технологій. Відповідач відмовляється добровільно сплачувати аліменти на навчання неповнолітньої доньки.

Посилаючись на викладене, позивачка просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти у розмірі 1000 грн. щомісячно на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4

Відповідач звернувся до позивачки із зустрічним позовом про стягнення аліментів з ОСОБА_3 на користь неповнолітньої ОСОБА_4 Вказував на те, що відповідачка з 2004 року знаходиться в Італії. Весь цей час він допомогав дитині матеріально. Проте з 2010 року взаємовідносини з донькою припинилися через заборону матері спілкуватися з донькою. З питанням надання коштів на оплату навчання доньки до нього ніхто не звертався. Крім того він має на утриманні сина від першого шлюбу та літню матір. Він офіційно займається підприємницькою діяльністю та його дохід з 2002 по 2011 рік становив близько 1000 грн. на місяць. Посилаючись на ці обставини, відповідач просив стягнути з ОСОБА_3 аліменти на користь доньки у розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення донькою 23 років.

Ухвалою суду обидва позови обєднано в одне провадження.

18 листопада 2011 року ОСОБА_1 змінив підстави свого позову. Посилався на те, що у вересні 2011 року йому стало відомо про те, що державним виконавцем Ленінського ВДВС йому нараховано заборгованість по аліментам на підставі виконавчого листа Центрального районного суду м.Миколаєва від 09.07.2001 року за останні 10 років. Посилаючись на те, що його ніхто не попереджав про наявну заборгованість, яка виникла внаслідок непредявлення стягувачем без поважної причини виконавчого листа до виконання, просив суд на підставі ч.3 ст.197 СК України звільнити його від всієї заборгованості по аліментам.

Ухвалою суду від 20.12.2011 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, яка продовжує навчання за заявою ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Ухвалою суду від 26 березня 2012 року залишено без розгляду позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки, яка продовжує навчання у звязку з постійною неявкою позивачки в судове засідання.

В судовому засіданні позивач підтримав свій позов про звільнення від сплати заборгованості по аліментам. Посилався також на те, що в період нарахованої заборгованості він добровільно утримував доньку, а саме купував доньці необхідні речі, возив на відпочинок, а тому з цих підстав також не згоден з нарахованою йому заборгованістю по аліментам. Просив суд звільнити його повністю від сплати заборгованості по аліментам, яка утворилася з 2002 року по на 1 квітня 2012 року у сумі 26984 грн. 83 коп.

Відповідачка в судове засідання не зявилася. Про час і місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином.

Представник Ленінського відділу ДВС в судовому засіданні посилалася на те, що виконавчий лист, який було видано на підставі рішення Центрального районного суду м.Миколаєва про стягнення аліментів з ОСОБА_1 було предявлено стягувачем на виконання до Ленінського відділу ДВС 19 вересня 2001 року. На підставі поданого листа 19.09.2001 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Виконавчий лист весь цей час постійно знаходиться у Ленінському ВДВС. Виконавче провадження знаходилося у різних державних виконавців, проте не зупинялося. У 2001 2002 році ОСОБА_1 частково сплачував аліменти, але потім припинив. Про нараховану заборгованість ОСОБА_1 неодноразово повідомлявся державним виконавцем. Проте жодної оплати аліментів, в тому числі і на теперішній час, боржник не здійснює. Крім того 19 вересня 2011 року ОСОБА_1 надав до ДВС довідки про його доходи з Державної податкової інспекції за період з 2002 року по 30.06.2011 року, на підставі яких та заяви самого боржника було перераховано нараховану за весь час заборгованість по аліментам з урахуванням фактично отриманих доходів.

Заслухавши пояснення позивача, представника третьої особи, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.

З матеріалів справи вбачається, що з 5 серпня 1994 року по 14 березня 2001 року сторони перебували у шлюбі. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням Центрального районного суду м.Миколаєва від 2 липня 2001 року на користь ОСОБА_3 з ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої доньки стягнуто аліменти у розмірі ? частини з усіх видів заробітку відповідача, починаючи з 14.05.2001 року і до повноліття дитини.

У відповідності до ч.2 ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у звязку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Згідно ч.3 цієї ж статті суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непредявлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти.

Згідно наданої державним виконавцем довідки від 17 квітня 2012 року відповідно виконавчого листа № 2-6-1661 від 09.07.2001 року, виданого Центральним районним судом м.Микорлаєва на підставі рішення того ж суду про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітньої доньки Маряни у розмірі ? частини з усіх видів доходів боржника, заборгованість ОСОБА_1 по аліментам за період з 1 січня 2002 року по 1 квітня 2012 року становить 26984 грн. 83 коп.

Як пояснив позивач в судовому засіданні донька весь цей час проживає з бабусею.

Позивач працює на підставі трудового контракту від 05.08.2010 року головним лікарем стоматологічного відділення.

З матеріалів цивільної справи, матеріалів виконавчого провадження та пояснень державного виконавця в судовому засіданні вбачається, що виконавчий лист, виданий Центральним районним судом м.Миколаєва знаходиться постійно на виконанні Ленінського відділу ДВС з 19.09.2001 року.

Ні на вимогу самого стягувача, ні на вимогу суду виконавчий лист не повертався. Виконавче провадження не зупинялося. До того ж як пояснював позивач сам в судовому засіданні, про ухвалене рішення Центрального районного суду м.Миколаєва про стягнення аліментів на неповнолітню доньку він знав та з 2001 року по 2002 рік виплачував аліменти. За такого доводи позивача щодо непредявлення виконавчого листа стягувачем без поважної причини до виконання є безпідставними.

Також позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів щодо наявності інших обставин, що мають істотне значення для звільнення його від сплати заборгованості по аліментам.

Посилання позивача на надання матеріальної допомоги доньці та її утримання не підтверджені належними доказами та спростовуються заявою самої ОСОБА_3 від 07.09.2011 року щодо неотримання нею аліментів з 2002 року.

Кім того, як пояснив державний виконавець в судовому засіданні, розмір нарахованої заборгованості може бути змінений у виконавчому провадженні за спільною домовленістю між боржником і стягувачем.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 є недоведеним, а відтак задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м.Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Н.А. Спінчевська