Справа № 2-1421/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2012 pоку м.Рiвне

Рiвненський мiський суд в особi суддi ОСОБА_1,

з участю: секретаря судового засідання Юхимчук О.Л.,

позивача ОСОБА_2,

представника позивача адвоката ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

представника відповідача адвоката ОСОБА_5,

представників ВАТ НАСК «Оранта»ОСОБА_6, ОСОБА_7,

pозглянувши у вiдкpитому судовому засiданнi в мiстi Рiвному

спpаву за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, відкрите акціонерне товариство Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримав і просить суд стягнути з ОСОБА_4 на його користь 12010 грн 70 коп на відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок скоєння з вини відповідача дорожньо-транспортної пригоди, 2000 грн в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди, 550 грн 00 коп на відшкодування витрат, повязаних з оплатою проведення оцінки автомобіля, судові витрати по справі та витрати на оплату правової допомоги.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнав і просить суд в позові відмовити за безпідставністю позовних вимог. На заперечення позовних вимог посилається на те, що застрахував свою цивільно-правову відповідальність у НАСК «Оранта», а тому остання і повинна відшкодовувати шкоду позивачу у повному обсязі.

Представник ВАТ НАСК «Оранта»ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснила, що страхова компанія свої зобовязання як перед відповідачем, так і перед позивачем, виконала у повному обсязі.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Судом встановлено, що 12 серпня 2009 року біля 17 години 40 хвилин в місті Рівне на регульованому перехресті вулиць Соборної та Корольова з вини відповідача ОСОБА_4, який керував належним ОСОБА_8 автомобілем марки «Вольво 344»номерний знак НОМЕР_1, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої був пошкоджений належний позивачу ОСОБА_2 автомобіль НОМЕР_2.

Так, ОСОБА_4, в порушення вимог п.16.6 Правил дорожнього руху, керуючи автомобілем та повертаючи ліворуч на регульованому перехресті, не дав дорогу автомобілю позивача, який рухався в зустрічному напрямку прямо, та допустив зіткнення транспортних засобів.

Постановою судді Рівненського міського суду від 30 вересня 2009 року по справі № 3-6623/09 ОСОБА_4 за вказаним фактом ДТП був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, і притягнутий до адміністративної відповідальності. На ОСОБА_4 було накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень. Вказану постанову ОСОБА_4 в апеляційному порядку не оскаржував, штраф сплатив 03 жовтня 2009 року.

Судом також встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_4, повязана з відшкодуванням шкоди, заподіяної життю, здоровю та майну третіх осіб внаслідок експлуатації автомобіля «Вольво 344»номерний знак НОМЕР_1, була застрахована ВАТ НАСК «Оранта», про що свідчить поліс № ВВ/8877974 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 24 квітня 2009 року.

Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»(далі Закон № 1961-ІV) страховик при настанні страхового випадку відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи відповідно до лімітів відповідальності страховика.

Статтею 9 Закону № 1961-ІV встановлено, що страховик зобовязаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування в межах обовязкового ліміту відповідальності страховика, що становить 25500 грн на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну потерпілих, яке не може перевищувати прямого збитку.

Згідно ст.29 Закону № 1961-ІV у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встновленому законодавством.

Виходячи з аналізу зазначених норм, визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність»та Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395.

Як слідує з ремонтної калькуляції № 1415/09 від 13 вересня 2009 року, наданої ВАТ НАСК «Оранта», шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілю позивача, оцінена у розмірі 15169 грн 31 коп. Вказаний розмір оціненої шкоди відповідає розміру, визначеному актом № 155П про оцінку автомобіля від 20 серпня 2009 року, яка була проведена оцінювачем, аварійним комісаром ОСОБА_9 відповідно до вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність»та Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів.

ВАТ НАСК «Оранта», за укладеним з відповідачем договором, позивачу було виплачено страхове відшкодування саме у розмірі 15169 грн 31 коп, що підтверджується платіжними дорученнями № 1619 від 14 квітня 2010 року та № 3966 від 14 червня 2010 року.

Згідно із ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, а відповідно до ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Пунктом 1 ч.2 ст.22 ЦК України визначено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Таким чином, слід розрізняти оцінену шкоду, яка розраховується у встановленому законодавством порядку і яка підлягає відшкодуванню страховиком на підставі взятих на себе зобовязань за полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, та реальну шкоду, яка підлягає відшкодуванню потерпілому.

Судом встановлено, що позивачем на відновлення пошкодженого у дорожньо-транспортній пригоді автомобіля було витрачено 26880 грн (вартість ремонту), що підтверджується рахунком-нарядом № 85 від 23 листопада 2009 року, актом виконаних робіт від 07 грудня 2009 року, оплаченим товарним чеком б/н від 01 грудня 2009 року. Сплата позивачем вказаних коштів обєктивно підтверджується даними книги обліку доходів та витрат № 1 приватного підприємця ОСОБА_10, яка була оглянута в судовому засіданні.

Крім того, у звязку з пошкодженням автомобіля, позивачем було проведено заміну номерних знаків, на що сплачено 300 грн, що підтверджується товарним чеком № 172/18 від 07 листопада 2009 року. Також за проведення оцінки автомобіля позивач сплатив 550 грн, про що свідчить квитанція до прибуткового касового ордера № 53 від 20 серпня 2009 року.

Отже, реальні збитки, заподіяні позивачу внаслідок пошкодження його автомобіля, становлять 27180 грн (26880 + 300).

Відповідно до вимог ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За встановлених по справі обставин суд прийшов до висновку, що відшкодуванню з відповідача на користь позивача підлягає 12010 грн 70 коп (27180 15169,30) заподіяної майнової шкоди та 550 грн витрат, повязаних з оплатою проведення оцінки автомобіля.

Що стосується позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, то ці вимоги суд визнає безпідставними та недоведеними, а тому вони задоволенню не підлягають.

Суд враховує, що позивач належними та достатніми доказами не довів ні самого факту заподіяння йому моральної шкоди, ні обставин, які визначають її характер та обсяг. Не зазначив позивач і того, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір моральної шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до вимог ст.89 ЦПК України, відшкодуванню позивачу підлягають і всі понесені ним та документально підтверджені судові витрати по справі, а саме: судовий збір в сумі 137 грн 00 коп та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн 00 коп, а всього на суму 257 грн 00 коп. Оскільки позивачем не надано жодних документів на підтвердження витрат на оплату правової допомоги, такі витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.3,10,11,60,88,209,212,214,215,218,223,292,294 ЦПК України, суд, -

В И Р I Ш И В :

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 12010 гривень 70 копійок на відшкодування майнової шкоди, 550 гривень 00 копійок на відшкодування витрат, повязаних з оплатою проведення оцінки автомобіля, та 257 гривень 00 копійок судових витрат по справі, а всього 12817 (дванадцять тисяч вісімсот сімнадцять) гривень 70 копійок.

В частині позову ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди відмовити за недоведеністю та безпідставністю позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляцiйного суду Рівненської області через Рiвненський мiський суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повне рішення складено 06 квітня 2012 року.

Суддя: