РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2012 року

Личаківський районний суд м.
Львова

в складі: головуючого судді Леньо
С.І.

при секретарі
Станько Р.О.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про зобов’язання до вчинення
дій, відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о
в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд із
позовом до відповідача ОСОБА_2, в якому
просить заборонити проведення
репетиційної діяльності у його
квартирі на вул. Некрасова, 23/10 у м.
Львові та стягнути завдану їй та її
батьку ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі
5000 грн. Позов мотивує тим, що вона є
власником квартири № 12 на вул.
Некрасова, 23 у м. Львові. Разом з нею у
вказаному житловому приміщенні
проживає її батько. Відповідач, що є їх
сусідом, з моменту поселення більше 3,5
років як професійний музикант-скрипаль
постійно провадить репетиційну
діяльність та голосно вмикає
звуковідтворюючу апаратуру. Крім
цього, періодично влаштовує гучні
молодіжні вечірки з розпиванням
алкогольних напоїв , чим порушує спокій
мешканців будинку після 22 год. При
цьому, в квартирі відповідача відсутні
належні житлово-технічні умови для
здійснення репетиційної діяльності,
його квартира розмежована від її житла
лише міжкімнатною перегородкою, у якій
раніше був дверний отвір. Оскільки
відповідач категорично відмовляється
встановити звукоізоляційну
перегородку, не реагує на будь-які
зауваження та приписи державних
органів щодо його неправомірних дій,
просить позов задовольнити та стягнути
моральну шкоду, яка завдана порушенням
звичного способу життя, не можливістю
належним чином займатись професійною
діяльністю та погіршенням стану її та
батька здоров»я .

В судовому засіданні позивач позовні
вимоги підтримала, додатково пояснила,
що неодноразово зверталась з приводу
протиправних дій відповідача до
Личаківської районної адміністрації,
Личаківського РВ ЛМУ ГУМВСУ у
Львівській області та ЛКП «Господар»,
які виносили офіційні застереження з
приводу антигромадської поведінки
відповідача в побуті та громадських
місцях. Вказала, що дана протиправна
поведінка впливає на продуктивність її
праці, оскільки за фахом більшу частину
роботи вона виконує вдома. Проти
ухвалення заочного рішення не
заперечила.

Відповідач в судове засідання не
з’явився повторно, хоча про час та
місце розгляду справи повідомлявся
належним чином, про що свідчить
розписка про одержання судової
повістки, причини неявки суду не
повідомив. Зі згоди позивача та на
підставі наявних у справі доказів суд
ухвалює рішення при заочному розгляді
справи, що відповідає положенням ст. 224
ЦПК України.

Заслухавши пояснення позивача,
дослідивши матеріали справи, наявні у
справі докази, суд приходить до
висновку, що позов підлягає до
задоволення частково з наступних
підстав.

Судом встановлено, що відповідно до
довідки ЛКП «Господар»з місця
проживання про склад сім»ї та прописку
від 04.04.2011 р. (а.с.6) позивач ОСОБА_1 разом
з батьком ОСОБА_3 проживає у квартирі на
вул. Некрасова, 23/12 у м. Львові, що
перебуває у її власності. Згідно
матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2
мешкає в сусідній квартирі № 10 на вул.
Некрасова, 23 у м. Львові.

Відповідно до ст. 24 Закону України «Про
забезпечення санітарного та
епідемічного благополуччя населення»
органи виконавчої влади, органи
місцевого самоврядування,
підприємства, установи, організації та
громадяни при здійсненні будь-яких
видів діяльності з метою відвернення і
зменшення шкідливого впливу на
здоров'я населення шуму, неіонізуючих
випромінювань та інших фізичних
факторів зобов'язані:

здійснювати відповідні організаційні,
господарські, технічні, технологічні,
архітектурно-будівельні та інші заходи
щодо попередження утворення та
зниження шуму до рівнів, установлених
санітарними нормами;

забезпечувати під час роботи закладів
громадського харчування, торгівлі,
побутового обслуговування,
розважального та грального бізнесу,
культури, при проведенні концертів,
дискотек, масових святкових і
розважальних заходів тощо рівні
звучання звуковідтворювальної
апаратури та музичних інструментів у
приміщеннях і на відкритих площадках, а
також рівні шуму в прилеглих до них
жилих і громадських будівлях, що не
перевищують рівнів, установлених
санітарними нормами;

вживати заходів щодо недопущення
впродовж доби перевищень рівнів шуму,
встановлених санітарними нормами, в
таких приміщеннях і на таких
територіях (захищені об'єкти).

Пунктом 3.2 «Правил дотримання тиші у
громадських місцях на території м.
Львова», затверджених ухвалою
Львівської міської ради від 28.01.2010 р. №
3166, передбачено заборону здійснювати
дії, що порушують громадський порядок
та санітарні норми рівня допустимого
шуму, такі як : гучні крики, свист,співи,
гра на музичних інструментах,
користування звуковідтворювальною
апаратурою на захищених об»єктах.

Згідно п.7 «Правил користування
приміщеннями житлових будинків»,
затверджених Постановою Кабінету
Міністрів України від 24.01.2006 р. № 45,
власник та наймач квартири
зобов»язаний не допускати виконання
робіт та інших дій, що викликають
псування приміщень, приладів та
обладнання будинку, порушують умови
проживання громадян.

На звернення позивача, розглянутого
Личаківською районною адміністрацією,
та на виконання норм даного Закону ЛКП
«Господар»(а.с.14-16) попереджено
відповідача ОСОБА_2 про необхідність
збереження спокою і громадського
порядку в багатоквартирному будинку
комунальної власності.

Як вбачається з досліджених у судовому
засіданні постанов про відмову в
порушенні кримінальної справи від
22.02.2011 р. тв. 28.05.2011 р. (а.с.18-19) , які
винесені на підставі звернень позивача
з приводу проведення відповідачем по
місцю проживання репетиційної
діяльності та гучних вечірок, відносно
останнього було винесено офіційне
застереження про недопустимість
антигромадської поведінки в побуті та
громадських місцях.

З пояснень свідків ОСОБА_3, даних у
судовому засіданні випливає, що він
проживає разом з позивачем, яка є його
донькою, по вул. Некрасова, 23/12 у м.
Львові. По сусідству з ними проживає
відповідач, що є професійним скрипалем.
Разом з друзями він більше трьох років
проводить у своєму помешканні часті
репетиції та вечірки до 23-24 год. При
цьому, квартири сторін розмежовані
міжкімнатною перегородкою, у якій
раніше був дверний отвір, тому відсутня
будь-яка звукоізоляція. Оскільки він є
людиною похилого віку, дані
протиправні дії відповідача
спричиняють погіршення стану його
здоров»я, а також порушують спокій
позивача, інших мешканців будинку.

Свідок ОСОБА_4 –рідна сестра ОСОБА_1 у
судовому засіданні надала аналогічні
покази, також вказала, що перебуваючи в
гостях у батька та сестри вона була
свідком порушення відповідачем спокою
мешканців будинку через гру на скрипці
до пізньої ночі. На їх звернення про
припинення вказаних дій, останній
поводив себе зухвало.

Як вбачається з технічного паспорту
квартири позивачів (а.с.7-11) між її
квартирою та квартирою відповідача
наявна міжкімнатна перегородка, на
якій позначено дверний отвір. Згідно
пояснень ОСОБА_2 наданих працівникам
правоохоронних органів, він не має
наміру встановлювати звукоізоляційну
стіну за існуючими технічними нормами.

Таким чином, зібраними у справі
доказами встановлено, що відповідач
всупереч вимогам вказаного Закону
здійснює по місцю свого проживання
діяльність, що супроводжується шумом,
за умов, що не виключають проникнення
шуму в прилеглі приміщення, в яких
постійно чи тимчасово перебувають
люди, своєю грою на музичних
інструментах за відсутності належного
рівня звукоізоляції між приміщеннями
безперечно порушує умови проживання
сусідніх мешканців –ОСОБА_1, їх право
на громадський спокій та відпочинок,
відповідно до матеріалів перевірок
органів внутрішніх справ
відмовляється встановити у квартирі
звукоізоляційну стіну за технічними
нормами. Відтак, позовні вимоги
позивача слід задовольнити та
зобов»язати його припинити таку
діяльність.

У відповідності до ст. 23 ЦК України
особа має право на відшкодування
моральної шкоди, завданої внаслідок
порушення її прав. Розмір грошового
відшкодування моральної шкоди
визначається судом залежно від
характеру правопорушення, глибини
фізичних та душевних страждань,
погіршення здібностей потерпілого
або позбавлення його можливості їх
реалізації, ступеня вини особи, яка
завдала моральної шкоди, якщо вина є
підставою для відшкодування, а також з
урахуванням інших обставин, які мають
істотне значення. При визначенні
розміру відшкодування враховуються
вимоги розумності і справедливості.

Згідно з вимогами ст.1167 ЦК України
моральна шкода, завдана фізичній особі
неправомірними рішеннями, діями чи
бездіяльністю, відшкодовується особою,
яка її завдала, за наявності її вини,
крім випадків, встановлених законом.

З огляду на те, що винними діями
відповідача порушується громадський
спокій позивача, її право на
відпочинок, суд вважає позовні вимоги
про стягнення моральної шкоди з ОСОБА_2
у зв»язку з порушенням прав позивача
підставними та такими, що підлягають до
задоволення частково.

При визначенні розміру моральних
збитків суд виходить також з п.п. 3,5,9
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 31.03.1995 року №4 “ Про судову
практику в справах про відшкодування
моральної (немайнової) шкоди.
Відповідно до Постанови, розмір
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди суд визначає залежно від
характеру та обсягу страждань
(фізичних, душевних, психічних тощо),
яких зазнав позивач, характеру
немайнових втрат (їх тривалості,
можливості відновлення тощо), та з
урахуванням інших обставин. Зокрема
враховується стан здоров’я
потерпілого, тяжкість вимушених змін у
його життєвих та виробничих стосунках,
ступінь зниження престижу, ділової
репутації, час та зусилля, необхідні
для відновлення попереднього стану.

Враховуючи наведене, обставини справи,
поведінку відповідача, який ігнорує
законні вимоги і застереження щодо
збереження громадського спокою,
порушення умов проживання та спокою
позивача, суд приходить до висновку, що
з відповідача слід стягнути 100 грн.
завданої моральної шкоди в користь
позивача, в межах об’єктивного,
справедливого захисту немайнових прав
ОСОБА_1

Поряд з цим, суд відмовляє у
задоволенні позовних вимог про
стягнення з відповідача моральної
шкоди на користь ОСОБА_3, оскільки він
не заявляв позовних вимог, а в ОСОБА_1
немає повноважень на представництво
його інтересів.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд
присуджує судові витрати з відповідача
та стягує з ОСОБА_2 на користь позивача
сплачені нею та документально
підтверджені 37 грн. витрат на ІТЗ, 51 грн.
судового збору, оскільки решта суми
судового збору позивачем зайво внесена
при поданні позовної заяви (а.с.1-2).

Керуючись
ст.ст.3,10,11,60,61,88,169,209,212-215,218,224-226 ЦПК
України, ст. ст. 11,16,23,1167 ЦК України,
Законом України «Про забезпечення
санітарного та епідемічного
благополуччя населення», Правилами
дотримання тиші у громадських місцях
на території м. Львова, затвердженими
Львівською міською радою від 28.01.2010 р. №
3166, Правилами користування
приміщеннями житлових будинків,
затверджених Постановою Кабінету
Міністрів України від 24.01.2006 р. № 45, суд,
-

в и р і ш и
в:

Позов задовольнити частково.

Зобов»язати ОСОБА_2 зберігати
громадський спокій та заборонити йому
проводити репетиційну діяльність у
квартирі № 10 на вул. Некрасова, 23 у м.
Львові.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
моральну шкоду у розмірі 100 гривень.

В решті позовних вимог відмовити за
безпідставністю.

Стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 37
грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи та 51 грн.
судового збору.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Личаківський районний суд м. Львова
шляхом подачі апеляційної скарги в
порядку та строки передбачені ст. ст.
294,296 ЦПК України.

Заочне рішення може бути
переглянуте Личаківським районним
судом м. Львова за письмовою заявою
відповідача, поданою протягом десяти
днів з дня отримання його копії.

Суддя:

Леньо С.І