Справа № 2014/2-1/11
Провадження № 2/2014/1/2012

РІШЕННЯ

іменем України

02.03.2012 року Зміївський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Нестерцової Н.В.

секретаря Гордієнко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Змієві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області про поновлення меж землекористування, визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на землю, визнання недійсним договору купівлі-продажу та зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поновлення порушеного права землекористування,

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2002 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про відновлення порушеного права землекористування.

У подальшому, в квітні 2009 року ОСОБА_1 остаточно уточнив позовні вимоги, предявивши позов до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області про поновлення меж землекористування, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки за адресою: с.Лиман Зміївського району Харківської області, в-д Зміївський. б/н між ОСОБА_6 та ОСОБА_5, визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_5

Позивач вказав, що на підставі свідоцтва про право на спадщину від 28 вересня 1994 року став власником житлового будинку з надвірними будівлями за адресою: с.Лиман Зміївського району, Харківської області, вул..Зміївська, 29.

Рішенням Лиманської селищної ради Зміївського району Харківської області №89 від 25 листопада 1994 року йому було виділено у постійне користування земельну ділянку за вказаною адресою у розмірі 0,40 га.

Згідно даних інвентаризаційної справи на житловий будинок, у 1958 році його мати ОСОБА_7 користувалась землею площею 0,4722 га.

Рішенням виконавчого комітету Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області №20 від 20 лютого 1996 року йому, відповідно до вимог Декрету КМ України від 26 квітня 1992 року № 15-92 «Про приватизацію земельних ділянок»було передано у приватну власність 0,25 га для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та о,15 га для ведення особистого підсобного господарства за адресою: с.Лиман Зміївського району Харківської області, вул..Зміївська, 29.

Позивач вказав, що не згоден з межами, які встановлені між його земельною ділянкою та земельними ділянками ОСОБА_2, ОСОБА_4, а зараз після дарування житлового будинку ОСОБА_3М, ОСОБА_6, а зараз після продажу землі, ОСОБА_5

ОСОБА_1 вказав, що спір щодо землекористування виник у 1999 році. Лиманська сільська рада Зміївського району Харківської області цього спору не вирішила, прийняв рішення залишити земельні ділянки по фактичному землекористуванню.

Позивач вказав, що у подальшому, Лиманська сільська рада Зміївського району Харківської області без правових на те підстав, рішенням №144 від 19 листопада 1999 року передає ОСОБА_2 у приватну власність земельну ділянку площею 0,15 га для обслуговування житлового будинку №27 по вул.. Зміївській с.Лиман. Батькові ОСОБА_2 ОСОБА_8 було виділено 0,12 га, фактична площа за вказаною адресою становить 0,1422 га.

Станом на 1958 рік за домоволодінням за адресою: с.Лиман Зміївського району Харківської області, в-д Зміївський, 4 було закріплено 0.2577га, у 1966 році було вилучено земельну ділянку розміром 0,1276 га, залишилось 0,1301га. Позивач вказав, що земельна ділянка ОСОБА_4 за вказаною адресою перевищувала площу раніше наданої на 0,260га і не відповідає технічній документації. Ліва та права межі вказаної земельної ділянки ОСОБА_4, а зараз ОСОБА_3 заходять за межі його земельної ділянки на 2,5м.

Разом з тим, як вказав позивач, 20 листопада 2008 року Лиманська сільська рада Зміївського району Харківської області приймає рішення про надання дозволу ОСОБА_3 на розробку технічної документації із землеустрою по встановленню меж земельної ділянки в натурі та складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по в-ду Зміївському, 4 с.Лиман.

Рішенням загальних зборів членів колгоспу «Заповіт Леніна»від 25 березня 1966 року ОСОБА_9 надано земельну ділянку, площею 0,10га для будівництва житлового будинку. Рішенням Лиманської селищної Ради депутатів трудящих №17 від 21 жовтня 1966 року ОСОБА_9 додатково надано земельну ділянку площею 0.036 га. Після смерті ОСОБА_9, власником житлового будинку за адресою: с.Лиман Зміївського району Харківської області. в-д Зміївський. 6 стала відповідач ОСОБА_5 ОСОБА_5 порушила його право землекористування, оскільки межі її земельної ділянки знаходяться на його земельній ділянці.

Лиманською сільською радою Зміївського району Харківської області було надано ОСОБА_6 земельну ділянку площею 0,1265 га за адресою: с.Лиман, в-д Зміївський, б/н, яка межує із землею ОСОБА_5 та заходить на його земельну ділянку. На момент приватизації землі та оформлення технічної документації, ОСОБА_6 не узгодила з ним межу. У такому вигляді продала землю ОСОБА_5, яка також, при виготовленні Державного акту на право приватної власності на землю проігнорувала обовязок узгодити питання щодо землекористування. Тому, ОСОБА_1 вважає, що його право порушено.

У позові ОСОБА_1 посилався на висновки судово-технічної експертизи № 9571 від 09 липня 2007 року, як неспростовний доказ того, що відповідачі порушили його право землекористування та необхідності приведення невідповідності фактичного місця розташування меж між земельними ділянками домоволодінь №№29, 27 по вул.. Зміївській, №№4,6 по в-ду Зміївському в с.Лиман Зміївського району Харківської області місцям розташування лінійним розмірам меж згідно з наданою технічною документацією.

Остаточно, з урахуванням позовів ОСОБА_1 від 24 квітня, 14 травня 2009 року( а.с.80-84, 97-99) від 13 липня 2011 року ( 287-289 т.3), він просить суд:

- визнати факт захоплення ОСОБА_5 належної йому земельної ділянки площею, яка становить різницю в розмірах земельної ділянки домоволодіння №6 по в-ду Зміївському с.Лиман Зміївського району Харківської області на підставі рішення №2 загальних зборів колгоспників колгоспу «Заповіт Леніна» від 25 березня 1966 року - 0,10 га і фактичним землекористуванням земельною ділянкою - 0,1395 га;

- визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю !УХР № 024806 від 12 грудня 2000 року ОСОБА_6;

- визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 02 листопада 2001 року по в-ду Зміївському с.Лиман;

- визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серії Р! № 691202 від 16 листопада 2001 року ОСОБА_5 за адресою: с.Лиман, в-д Зміївський згідно договору купівлі-продажу від 02 листопада 2001 року;

- поновити межі земельної ділянки №29 по вул..Зміївській с.Лиман Зміївського району Харківської області згідно технічної документації, правовстановлюючих документів та висновку судово-технічної експертизи №9571 між землекористувачами ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3. ОСОБА_5, ОСОБА_6;

- стягнути судові витрати.

У судовому засіданні ОСОБА_1 наполягав на задоволенні позовних вимог.

Він пояснив, що межі землекористування між його ділянкою та ділянками відповідачів не відповідають даним технічної документації БТІ, паспортів на домоволодіння. Позивач вказав, що необхідно, щоб ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 перемістили огорожі згідно висновку технічної експертизи. Крім того, на момент оформлення технічної документації в період приватизації земельної ділянки ОСОБА_6 були допущенні порушення складання акту погодження меж, коли з ним не узгодили межу між земельними ділянками близько 107 м, у подальшому, ОСОБА_6 протиправно продала землю ОСОБА_5 , яка умисно, на момент оформлення технічної документації проігнорувала свій обовязок погодити ту ж межу. За таких обставин, позивач вважає, що є підстави визнати їх Державні акти на землю та договір купівлі-продажу недійсними.

Відповідач ОСОБА_2 позов ОСОБА_1 не визнала, звернулась із самостійним зустрічним позовом до ОСОБА_1 про відновлення порушеного права землекористування.

ОСОБА_2 пояснила, що в порядку спадкування за законом є власником житлового будинку за адресою: с.Лиман Зміївського району Харківської області, вул. Зміївський, 27. Рішенням виконкому Лиманської сільської ради Зміївського району №144 від 19 листопада 1999 року їй передано у приватну власність земельну ділянку площею 0.15 га. За життя матері ОСОБА_1 та її батьків, будь-яких суперечностей щодо землекористування не було. Фактичне користування земельною ділянкою площею 0,1422 га ОСОБА_2 пояснює тим, що за життя батьків на земельній ділянці була канава, яка наповнювалась стічними водами. Батьки закидали канаву, внаслідок чого, площа земельної ділянки була збільшена. ОСОБА_2 стверджувала, що збільшення земельної ділянки відбулося не за рахунок площі земельної ділянки позивача. ОСОБА_2 пояснила, що протягом декількох десятиріч, межовим знаком між земельними ділянками був кущ глоду, який у подальшому пропав та стіна сараю ОСОБА_10.

Навесні 2001 року ОСОБА_1 самочинно встановив огорожу довжиною 17,5 м на відстані 1.2 м від попереднього місця знаходження. Фактично огорожа знаходиться на її території. Тому вона звернулась до суду із зустрічним позовом з вимогою поновити порушене право землекористування, прибрати самовільно побудовану огорожу довжиною 17,72 м.

Позивач ОСОБА_1 позов ОСОБА_2 не визнав, вказав. що вона порушила його права на користування землею. Ділянка біля його сараю підтоплювалась ОСОБА_2 тому він вимушений був поставити огорожу із сітки рабиці в цілях збереження будівлі сараю.

Відповідач ОСОБА_4 позов ОСОБА_1 не визнала, вказав, що земельна ділянка якою вона користувалась, належала її покійній матері. З 1958 року вона користувалась землею. Між ділянками матері ОСОБА_1 та її батьками було встановлено огорожу, яка і зараз є в наявності. Особисто вона не порушувала прав ОСОБА_1, будь-яких дій щодо захоплення частини земельної ділянки позивача не вчиняла. У 2004 році вона подарувала житловий будинок за адресою: с.Лиман Зміївського району Харківської області. по в-ду Зміївському, 4 своїй дочці ОСОБА_3

Відповідач ОСОБА_3 позов ОСОБА_1 не визнала. Вона пояснила, що є власником житлового будинку за вищевказаною адресою. Рішенням 22 сесії У скликання Лиманської сільської ради від 20 листопада 2008 року, їй надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою по встановленню меж земельної ділянки в натурі. Особисто вона не вчиняла будь-яких дій щодо порушення права ОСОБА_1 на землекористування.

Відповідач ОСОБА_5 позов ОСОБА_1 не визнала. Вона пояснила, що рішенням загальних зборів колгоспників колгоспу «Заповіт Леніна» №2 від 25 березня 1966 року та рішенням виконкому Лиманської сільської ради її покійному чоловікові ОСОБА_11 було виділено земельну ділянку для будівництва житлового будинку. З 1966 року будь-яких претензій щодо землекористування не було. ОСОБА_6 у листопаді 2001 року продала їй земельну ділянку по в-ду Зміївському с.Лиман. площею 0,1265 га. У подальшому вона отримала Державний акт на право приватної власності на землю. Щодо узгодження меж земельних ділянок з ОСОБА_1, ОСОБА_5 пояснила, що питанням складання акту узгодження меж займалась сільська рада. Представник сільської ради своїм підписом підтвердив правильність межі між її земельною ділянкою та землею ОСОБА_1 Відповідач вказала, що не вчиняла дій щодо захоплення землі ОСОБА_1 Раніше встановленні межові знаки знаходяться на своїх місцях.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не зявилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином. ОСОБА_6 звернулась до суду із заявою. В якій зазначила, що не є власником земельної ділянки по в-ду Зміївському с.Лиман, тому не може бути відповідачем у справі.

Представник Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області ОСОБА_12 позов не визнала, вказав, що відсутня документація про відвід земельних ділянок в натурі, тому сільська рада при вирішенні спору між землекористувачами вважала за необхідне залишити земельні ділянки в площі та конфігурації по фактичному землекористуванню. Посилання позивача ОСОБА_1 у земельному спорі на матеріали інвентаризаційних справ домоволодінь не є обгрунтовним.

Ознайомившись з матеріалами справи, заслухав пояснення сторін. Дслідив надані докази, суд приходить до наступного висновку.

Рішенням виконавчого комітету Лиманської селищної Ради депутатів трудящих Зміївського району протокол №9 від 20 травня 1958 року за ОСОБА_7 - матірю позивача було визнано право власності на домоволодіння №37,зараз №29 по вул..Зміївській с.Лиман Зміївського району. Станом на червень 1958 року площа земельної ділянки за вказаною адресою становила 4722 кв.м.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого Зміївською державною нотаріальною конторою Харківської області від 29 вересня 1994 року, ОСОБА_1 є власником житлового будинку з надвірними будівлями №29 по вул.. Зміївській в с.Лиман Зміївського району Харківської області. ( а.с.10 т.1)

Рішенням виконкому Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області за №89 від 25 листопада 1994 року за ОСОБА_1 було закріплено земельну ділянку в розмірі 0,40 га за вказаною адресою. ( а.с.11 т.1)

Рішенням виконкому Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області за №20 від 20 лютого 1996 року ОСОБА_1 безкоштовно передано у приватну власність земельну ділянку площею 0.25 га. Для обслуговування житлового будинку та 0,15 га для ведення особистого підсобного господарства, які розташовані по ул. Зміївській в с. Лиман Зміївського району Харківській області. ( а.с.13-14 т.1)

Копією свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Зміївською державною нотаріальною конторою 14 серпня 2001 року, ОСОБА_2 належить домоволодіння №27 по вул.. Зміївській с.Лиман Зміївського району Харківської області після смерті 12 жовтня 1992 року матері ОСОБА_13К.( а.с.40 т.1)

Рішенням виконавчого комітету Лиманської сільської Ради №148 ( №144 було вказано помилково) від 19 листопада 1999 року ОСОБА_2 передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку, площею 0,15 га для обслуговування житлового будинку за вказаною адресою. ( а.с.41 т.1)

Копією договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого Зміївською державною нотаріальною конторою 02 листопада 2001 року ОСОБА_6 продала ОСОБА_5 належну на праві власності земельну ділянку площею 0,1265 га по в-ду Зміївському б/н в с.Лиман Зміївського району Харківської області. ( а.с.61 т.1)

Відповідно даних земельно-кадастрових книги Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області, ОСОБА_5 має у володінні земельні ділянки площею 0, 0,136 га для обслуговування житла та 0, 1265 га для підсобного господарства. ( а.с.120 т.1)

Державним актом на право приватної власності на землю, виданого Лиманською сільською Радою 16 листопада 2001 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 02 листопада 2001 року,ОСОБА_5 є власником земельної ділянки, площею 0,127 га для ведення особистого підсобного господарства по в-ду Зміївському№6 с.Лиман Зміївського району Харківської області. ( а.с.112 т.1)

Згідно свідоцтва про право власності, виданого виконкомом Лиманської сільської Ради від 16 жовтня 1997 року взамін свідоцтва про право на спадщину, виданого Зміївською державною нотаріальною конторою від 14 лютого 1963 року та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Готвальдівською державною нотаріальною конторою 28 вересня 1985 року, ОСОБА_4 належить житловий будинок № 4 по в-ду Зміївському в с.Лиман Зміївського району Харківської області. ( а.с.83 т.1)

Довідкою директора ТОВ «Лиман-Агро»від 27 травня 2002 року за даними земельно-кадастрової книги за домоволодінням ОСОБА_4 зареєстровано 0,155 га землі ( а.с.86 т.1)

ОСОБА_4 подарувала дочці ОСОБА_3 житловий будинок з надвірними будівлями по в-ду Зміївському №4 с.Лиман Зміївського району Харківської області, що підтверджується копіє договору дарування від 10 грудня 2004 року. ( а.с.51 т.3)

Рішенням 22 сесії У скликання Лиманської сільської ради Зіївського району Харківської області від 20 листопада 2008 року, ОСОБА_3 надано дозвіл на розробку технічної документації із землеустрою по встановленню меж земельної ділянки в натурі та складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по в-ду Зміївському, 4 с.Лиман. ( а.с.48 т.3)

28 лютого 2011 року ухвалою Зміївського районного суду Харківської області провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області про поновлення порушеного права користування земельною ділянкою, в частині позовних вимог щодо: визнання недійсним рішення виконавчого комітету Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області №144 від 19 листопада 1999 року про передачу ОСОБА_2 у приватну власність земельної ділянки розміром 0,15 га для обслуговування житлового будинку №27 по вул.Зміївській в с.Лиман Зміївського району Харківської області; визнання недійсним рішення Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області № 92 від 16 жовтня 2000 року про передачу ОСОБА_6 у приватну власність земельної ділянки розміром 0,1265 га, розташовану по в-ду Зміївському б/н в с.Лиман Зміївського району Харківської області; визнання недійсним витягу з протоколу № 17 засідання виконкому Лиманської селищної ради депутатів трудящих Зміївського району Харківської області від 21 жовтня 1966 року закрито.

ОСОБА_1 розяснено його право звернення до суду з даним позовом в порядку адміністративного судочинства.

ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області, 3-ті особи ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3 про визнання недійсними рішень.

В порядку адміністративного судочинства ОСОБА_1 ставив питання щодо визнання вищевказаних рішень Лиманської сільської ради по земельним питанням на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_11 недійсними.

16 січня 2012 року постановою Зміївського районного суду Харківської області у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області, 3-ті особи ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3 про визнання недійсними рішень відмовлено у повному обсязі.

Судом при розгляді адміністративної справи не встановлено порушень закону при постановленні рішень Лиманською сільською радою відносно ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_11, а рівно й те, що цими рішеннями порушені права ОСОБА_1

Вказане судове рішення набрало законної сили.

Згідно ст..60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Ч.3 ст.61 ЦПК України передбачає, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі,що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Позивач ОСОБА_1 як на доказ порушення відповідачами прав землекористування посилався на висновки судово-будівельно-технічної експертизи № 9571, якими в результаті співставлення конфігурації земельних ділянок, місця розташування меж і їх лінійних розмірів по наданій технічній документації з фактичною конфігурацією земельних ділянок, фактичним місцем розташуванням меж і фактичними лінійними розмірами меж встановлено, що є невідповідність фактичного місця розташування меж між земельними ділянками будинковолодінь № №29,27 по вул..Зміївській, №№4,6 по в-ду Зміївському с.Лиман Зміївського району Харківської області місцям розташування і лінійним розмірам меж згідно з наданою технічною документацією. ( а.с.59-77 т.2)

Висновком додаткової судової будівельно-технічної експертизи № 10352 від 12 грудня 2007 року площа земельної ділянки, що знаходиться у фактичному користуванні ОСОБА_1 відповідно до замірів складає 4222 кв.м. ( а.с.151-154 т.2)

Згідно ч.1 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ч.2 ст.59 ЦПК України передбачає, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно земельного законодавства, право користування земельною ділянкою виникає після одержання її власником або землекористувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування або укладення договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості)

Судом не може бути визнано висновок судової будівель-технічної експертизи № 9571 від 09 липня 2007 року як неспростовний доказ позову ОСОБА_1

ОСОБА_1 не надав судові дані про встановлення меж земельної ділянки в натурі ( на місцевості) ні на момент користування нею його матірю ОСОБА_7, ні на момент коли він прийняв спадщину після її смерті, відповідно рішення Лиманської сільської ради №89 від 25 листопада 1994 року та №20 від 20 лютого 1996 року.

Фактично ОСОБА_1 користується земельною ділянкою 4222 кв.м., що перевищує площу земельної ділянки відповідно до рішень сільської ради. Тому, загалом його право на землю у вказаному розмірі не порушене.

За таких обставин, ОСОБА_1 не доведено того факту, що ОСОБА_2, ОСОБА_4 свого часу, а зараз ОСОБА_3, ОСОБА_6 свого часу, а зараз ОСОБА_5 порушено межу землекористування.

До 05 березня 1994 року ОСОБА_7 не предявляла будь-яких претензій до відповідачів з приводу порушення ними своїх прав землекористування.

Згідно даних земельної шнурової книги за 1971 рік, за ОСОБА_7 було закріплено 0,25га землі ( а.с.73 т.3) Такі ж дані про площу земельної ділянки по вул..Зміївська с.Лиман, 29 занесені до земельної шнурової книги за 1990-1992 роки. ( а.с.76-79 т.3)

Позивачем не доведено, яким чином відповідачі порушили, а ОСОБА_5 самовільно захопила належну йому земельну ділянку. Які саме дії вони вчиняли.

За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні вимог ОСОБА_1 щодо визнання факту захоплення ОСОБА_5 його землі та поновлення меж відповідно до висновку вищевказаної експертизи.

Не підлягають задоволенню вимоги ОСОБА_1 щодо визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на землю ОСОБА_6, оскільки він втратив статус правовстановлюючого документа після продажу нею землі ОСОБА_5 ОСОБА_1 безпідставно ОСОБА_6 було залучено до участі в справі у якості відповідача.

ОСОБА_1 не є стороною договору купівлі-продажу земельної ділянки, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 02 листопада 2001 року по в-ду Зміївському с.Лиман, за таких обставин, у нього не має правових підстав вимагати визнання цього договору недійсним.

Судом було встановлено факт підписання акту узгодження меж земельних ділянок по лінії розмежування ділянок ОСОБА_1 та ОСОБА_5 представниками сільської ради. Однак, з урахуванням конкретних обставин, відсутності даних про відведення ОСОБА_1 земельної ділянки в натурі, підстав визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю ОСОБА_5 не вбачається. ОСОБА_1 питання про визнання Державного акту ОСОБА_5 поставлено поза строками позовної давності. Не дивлячись на це, суд відмовляє у задоволенні цієї вимоги по суті.

Разом з тим, суд приходить до висновку про протиправність дій ОСОБА_1 по встановленню огорожі на території домоволодіння ОСОБА_2

Посилання позивача ОСОБА_1 на те, що площа земельної ділянки ОСОБА_2 відповідно інвентаризаційної справи менше ніж по фактичному користуванню, на думку суду, не є вирішальним доказом за вищевказаних обставин. Сторони протягом тривалого часу користувались землею за відсутності документів про відведення землі в натурі. Між ними склався певний порядок користування землею. Площі земельних ділянок відповідають даним рішень сільської ради. На момент подачі позовів ОСОБА_1, ОСОБА_2 площі земельних ділянок по фактичному користуванню не змінились.

За таких обставин, зустрічний позов ОСОБА_2 підлягає задоволенню.

ОСОБА_1 повинен знести самовільно побудовану на земельній ділянці ОСОБА_2О.и за адресою: с.Лиман Зміївського району Харківської області, вул..Зміївська, 27 огорожу з металевої сітки довжиною 17,72 м.

Тому у задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити у повному обсязі.

Керуючись ст. ст.. 30,31,67 ЗК України (ред..1991р.), ст..ст. 103,107,108,109,125,158 ЗК України (ред..2002р.), ст..ст.10,57,59,60,209,212-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області про поновлення меж землекористування, визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на землю, визнання недійсним договору купівлі-продажу відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поновлення порушеного права землекористування задовольнити.

ОСОБА_10 ОСОБА_14 знести самовільно побудовану на земельній ділянці ОСОБА_2 за адресою: с.Лиман Зміївського району Харківської області, вул..Зміївська, 27 огорожу з металевої сітки довжиною 17,72 м.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Головуючий: