Справа № 2-1565/11
Провадження № 2/1412/1500/12
РІШЕННЯ

Іменем України

31.01.2012 року Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

Головуючого судді: Притуляк І.О.

при секретарі: Будикіній А.Л.,Філіповій Т.П.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Миколаєві цивільну справу за позовом: ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа Публічне Акціонерне Товариство «Дельта Банк» про стягнення грошових коштів та відшкодування моральної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 в якому просив стягнути з відповідача 141828,84 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди; 10000 грн. правової допомоги та 15000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

У заяві позивач зазначив, що 15.01.2010 року він уклав з відповідачем у простій письмовій формі договір, за яким взяв на себе зобовязання ОСОБА_5 за кредитним договором №34-0041006/ФКВ-08 від 19.08.2008 року, а той у свою чергу, після сплати позивачем усіх платежів, передбачених кредитним договором, передає у його власність транспортний засіб «Ніссан Кашкай» державний номер НОМЕР_1. При цьому за зазначеним договором він передав відповідачу 7000 доларів США а ОСОБА_5 надав йому довіреність на право експлуатації зазначеного автомобілю.

У цей же день між ним, ОСОБА_5 та ТОВ «Український промисловий банк» було укладено договір поруки №34-0041006/ZФПОР-08, у забезпечення виконання зобовязань відповідача за вищевказаним кредитним договором. Після чого він здійснював сплату грошових коштів, однак відповідач порушуючи їх домовленість, 07.12.2010 року відкликавши довіреність забрав у нього зазначений автомобіль.

Посилаючись на викладене, на підставі ст..611 ЦК України, просив стягнути з відповідача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 141828,84 грн. з яких 55930 грн. сума сплачена ним ОСОБА_5 особисто 15.01.2010 року та 85898,84 грн. сума сплачена ним за зобовязаннями відповідача перед банком, з урахуванням штрафних санкцій, передбачених їх договором з ОСОБА_5 Крім цього, просив стягнути з відповідача 4000 грн., правової допомоги, яка була сплачена представником ОСОБА_5 - ОСОБА_6 ТОВ «Гарант-Закон», за договором про надання юридичних послуг від 11.08.2010 року; 6000 грн правової допомоги при звернені до суду з даним позовом.

При розгляді справи відповідач ОСОБА_5 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди, завданої йому внаслідок невиконання ОСОБА_4 своїх зобовязань по укладеному між ними договорові від 15.01.2010 року у розмірі 5000 грн.

Ухвалою суду від 18.07.2011 року зустрічний позов було прийнято до спільного розгляду з первісним позовом.

Ухвалою суду від 18.07.2011 року до участі у справі у якості 3-ї особи, що не заявляє самостійних вимог було залучено ПАТ «Дельта Банк».

У судовому засіданні представник позивача уточнив позивач вимоги, просив стягнути з відповідача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 113088,84 грн. в іншій частині первісно заявлені вимоги підтримав у повному обсязі. У задоволені зустрічного позову просив відмовити.

У судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнала, посилаючись на їх безпідставність. Позовні вимоги викладені у зустрічному позові підтримала у повному обсязі.

У судовому засіданні представник ПАТ «Дельта Банк» просив у задоволені позову ОСОБА_4 відмовити, зустрічний позов ОСОБА_7 задовольнити.

Суд заслухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи приходить до наступного.

Так судом встановлено, що 19.08.2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір №34-0041006/ФКВ-08 за умовами якого відповідач отримав 25057,84 долари США на придбання автомобілю зі сплатою 9,6 % річних строком на 84 місяці.

15.01.2010 року в забезпечення виконання відповідачем зобовязань за вищевказаним кредитним договором між ТОВ «Український промисловий банк», ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено договір поруки №34-0041006/Zфпор-08, за умовами якого поручитель і боржник несуть перед кредитором солідарну відповідальність. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і Боржник, включаючи повернення кредиту, сплату процентів, штрафних санкцій та відшкодування збитків.

01.07.2010 року відбулася заміна кредитора у зобовязаннях вищезазначеного кредитного договору на ПАТ «Дельта Банк».

Позивачем до суду було надано копії квитанцій про сплату ним 14462,56 грн. в рахунок погашення грошових зобовязань ОСОБА_5 за кредитним договором, зазначені грошові кошти ОСОБА_4 просив стягнути з відповідача з врахуванням штрафних санкцій, передбачених Договором, укладеним між ними у простій письмовій формі 15.01.2010 року.

Згідно ст..553,554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку; у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя, при цьому поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як було встановлено у судовому засіданні, та не спростовувалось сторонами, на даний час вищезазначений договір поруки діє. Таким чином позивач несе солідарну з ОСОБА_5 відповідальність по зобовязанням останнього за кредитним договором. Та відповідно до ст..556 ЦК України, до нього перейдуть права кредитора у розмірі частини обовязку виконаного ним, після повного виконання кредитного договору.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання у своїх вимогах ОСОБА_4 на договір №1 укладений між сторонами у простій письмовій формі, оскільки як було встановлено судом між сторонами виникли правовідносини, що витікають з договору поруки №34-0041006/Zфпор-08 від 15.01.2010 року.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_4 в частині стягнення з відповідача 57158,84 грн. необґрунтовані та задоволенню не підлягають.

Разом з тим, судом було встановлено, що 15.01.2010 року ОСОБА_5 на імя ОСОБА_4 було видано нотаріально посвідчену довіреність ВММ 364248 на право управління та експлуатації транспортним засобом «Ніссан Кашкай» державний номер НОМЕР_1. При цьому, як було встановлено в судовому засіданні ОСОБА_5. у цей же день передав позивачу вищезазначений автомобіль, а той у свою чергу виплатив відповідачу 7000 доларів США. Інших договорів між сторонами щодо транспортного засобу не укладалося.

06.12.2010 року, як вбачається з Витягу про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей, ОСОБА_5 відкликав видану ним 15.01.2010 року довіреність. Та 07.12.2010 року забрав у позивача транспортний засіб, який на даний час і знаходиться у його користуванні та розпорядженні.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

З урахуванням зазначеної правової норми, суд вважає, що з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню 7000 доларів США, що за курсом НБУ станом на 31.01.2012 року 7,99 грн. за один долар США, становить 55930 грн.

При цьому суд вважає, що вирішення спору за правилами цієї норми не є виходом за межі позову, оскільки підставами позову є фактичні обставини, які зазначає позивач, а не норма права, на яку він посилається.

Позовні вимоги, позивача в частині відшкодування моральної шкоди, суд вважає такими що не підлягають задоволенню, оскільки як вбачається з обставин викладених у позовній заяві та пояснень представника позивача у судовому засіданні, ОСОБА_4 зазначає, що моральну шкоду йому було завдано неправомірними діями відповідача при відібранні автомобілю, однак як було встановлено у судовому засіданні ОСОБА_5, як власник транспортного засобу, витребував його у позивача, після відкликання довіреності на право керування транспортним засобом. Доказів противного позивачем суду не надано. Таким чином суд приходить до висновку, що діями ОСОБА_5 позивачу не було завдано моральної шкоди.

Також не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення з ОСОБА_5 4000 грн. за договором про надання правової допомоги, укладеним 11.08.2010 року між ОСОБА_6, що діяв на підставі довіреності №621 від 09.07.2010 року та ТОВ «Гарант-Закон» в особі генерального директора ОСОБА_8, оскільки позивач не був стороною зазначеного договору, а отже у відповідності до ст..11 ЦПК України не набув права такої вимоги.

Що стосується вимог позивача в частині стягнення з ОСОБА_5 витрат на правову допомогу у розмірі 6000 грн. то суд також вважає їх такими, що не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до ст..88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем не надано суду доказів укладання з ОСОБА_9 договору про надання правової допомоги по зверненню до суду з даним позовом та сплати зазначеної грошової суми.

При цьому підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. та 559,30 грн. судового збору на користь держави.

Позовні вимоги ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_4 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, суд вважає необґрунтованими та не підлягаючими задоволенню, оскільки, вони ґрунтуються на порушенні ОСОБА_4 умов договору, укладеного між ними 15.01.2010 року у простій письмовій формі, а як було зазначено вище, правовідносини, що виникли між сторонами регулюються договором поруки.

На підставі викладеного, керуючись ст..ст.. 5, 8, 10,11,212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 отримані без достатньої правової підстави грошові кошти у розмірі - 55930 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 понесені витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір у розмірі 559,30 грн.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів, відшкодування моральної шкоди та стягнення витрат на правову допомогу - відмовити.

У задоволені зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Рішення набуває законної сили через 10 днів з моменту винесення. Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області у строк та порядку, передбаченому ст..ст..294, 296 ЦПК України.

СУДДЯ: І.О.ПРИТУЛЯК