АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД міста КИЄВА
Справа № 22-ц/2690/128/2012 Головуючий у 1 інстанції Яценко Н.О.
Доповідач Кулікова С.В.
У Х В А Л А

Іменем України

07 червня 2012 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді Кулікової С.В.

суддів - Білич І.М., Рейнарт І.М.,

при секретарі - Клінчук О.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ТОВ «Файна груп» - ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ТОВ «Файна груп» - ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 02 листопада 2011 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_3, ТОВ «Файна груп», ЗАТ «Трест Київміськбуд-1», ПАТ «Банк Столиця», треті особи: приватні нотаріуси Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання договору купівлі-продажу нікчемним та визнання договорів купівлі-продажу недійсними, витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності на майнові права, визнання права власності на нежитлові приміщення,

заслухавши доповідь судді Кулікової С.В., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

Неодноразово збільшуючи позовні вимоги та остаточно їх уточнивши, представник позивача просив суд визнати нікчемним договір купівлі-продажу № 09/02/10 від 10.02.2009 року нежитлових вбудованих приміщень, розташованих по вулиці Оболонська набережна, 15 , корпус 2, № 12, 11 в літері А в м.Києві, між ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Визнати недійсним, як укладений без належних правових підстав, договір купівлі-продажу нерухомого майна - нежитлових вбудованих приміщень, розташованих по вул. Оболонська Набережна, 15, корпус 2, № 12, 11 (в літ.А) загальною площею 423, 6 кв.м. в м. Києві від 22.12.2009 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_3, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстрованого в реєстрі № 1520.

Визнати недійсним, як укладений без належних правових підстав, договір купівлі-продажу нерухомого майна - нежитлових вбудованих приміщень, розташованих по вул. Оболонська Набережна, 15, корпус 2, № 12, 11 (в літ. А) загальною площею 423, 6 кв.м. в м. Києві від 20.02.2010 року, укладений між ОСОБА_3 та ТОВ «Файна груп», посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрованого в реєстрі № 231.

Витребувати з володіння ТОВ «Файна груп» та передати позивачу нежитлові вбудовані приміщення, розташовані по вул. Оболонська Набережна, 15, корпус 2, № 12, 11 (в літ.А) загальною площею 423, 6 кв.м.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на майнові права, за договором інвестування у нерухомість та управління майном № 66/ВПП - 2 від 17.09.2004 року на нежитлові вбудовані приміщення, розташовані по вул. Оболонська Набережна, 15, корпус 2, № 12, 11 (в літ.А) загальною площею 423, 6 кв.м.

Визнати за ОСОБА_5 право власності на нежитлові вбудовані приміщення; розташовані по вулиці Оболонська набережна, 15 , корпус 2, № 12, 11 в літері А в м. Києві, загальною площею 423,6 кв.м.

В обгрунтування позову посилалась на те, що нею були інвестовані грошові кошти в

будівництво і вона набула права на вказані вище приміщення, проте 27.04.2010 року невстановлені особи, встановили захисні ролети на вхідних дверях до приміщень, чим унеможливили доступ до них. 28.04.2010 року позивач звернулася за захистом своїх прав до Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві і за результатами перевірки 06.05.2010 року слідчим відділом Оболонського РУ ГУ МВС України в м.Києві була порушена кримінальна с права № 05-19665 за фактом шахрайського заволодіння майном ОСОБА_5 в особливо великих розмірах, за ознаками злочину передбаченого ст.190 ч.4 КК України. Таким чином було встановлено, що 10.02.2004 року було укладений нікчемний за формою та змістом договір купівлі-продажу № 09/02/10 спірного приміщення, від імені ОСОБА_5 Даний договір нотаріально не посвідчений, як того вимагає закон, тому позивач вважає його є нікчемним. В подальшому, 07.12.2009 року на підставі рішення Червоногвардійського районного суду м. Макіївка Донецької області за ОСОБА_6 було визнано право власності на нежитлові вбудовані приміщення, розташовані по вул. Оболонська набережна, 15, корп. 2, № 12, 11 (в літ. А) в м. Києві. 22.12.2009 р. В подальшому ОСОБА_6 укладає договір купівлі-продажу даних нежитлових будованих приміщень з ОСОБА_3, який 20.02.2010 р. укладає договір купівлі-продажу нежитлових вбудованих приміщень, розташованих по вул. Оболонська набережна, 15, корп.2, № 12, 11 (в літ. А) в м. Києві з ТОВ «Файна груп». Проте, 22.09.2010 року Апеляційний суд Донецької області скасував рішення Червоногвардійського районного суду м. Макіївки Донецької області від 07.12.2009 року і в позові ОСОБА_6 відмовив, а тому ОСОБА_6 не набув права власності на спірний об»єкт і відповідно ні ОСОБА_6, ні ОСОБА_3, ні ТОВ «Файна груп» не є добросовісними набувачами, в зв»язку з чим позивачка просить суд захистити її права.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 02 листопада 2011 року позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_3, ТОВ «Файна груп», ЗАТ «Трест Київміськбуд-1» , ПАТ «Банк Столиця», треті особи приватні нотаріуси Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7, ОСОБА_8 про визнання договору купівлі-продажу нікчемним та визнання договорів купівлі-продажу недійсними, витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності на майнові права, визнання права власності на нежитлові приміщення задоволено частково, визнано нікчемним договір купівлі-продажу № 09/02/10 від 10.02.2009 року нежитлових вбудованих приміщень, розташованих по вулиці Оболонська набережна, 15, корпус 2, № 12, 11 в літері А в м. Києві, між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, визнано за ОСОБА_5 право власності на нежитлові вбудовані приміщення розташовані по вулиці Оболонська набережна, 15 , корпус 2, № 12, 11 в літері А в м. Києві, загальною площею 423,6 кв.м., витребувано з володіння ТОВ «Файна Груп» та передано ОСОБА_5 нежитлові вбудовані приміщення розташовані по вулиці Оболонська набережна, 15, корпус 2, № 12, 11 в літері А в м. Києві, загальною площею 423,6 кв.м.

Не погодившись з таким рішенням представник ТОВ «Файна груп» - ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення і постановити нове, яким у позові відмовити.

В скарзі на рішення суду апелянт посилається на те, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, є незаконним і необґрунтованим і таким, що підлягає скасуванню.

На обґрунтування своєї позиції апелянт зазначає, що позивачем не надано належних документів та доказів, що б підтверджували її право власності на спірне майно, наявні у справі документи свідчать про те, що позивач не є власником спірного майна, тому апелянт вважає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що позивач має право на захист свого порушеного «права власності» і незаконно постановив рішення про задоволення позовних вимог, в той час, як на думку апелянта, ТОВ «Файна груп» є добросовісним набувачем спірного майна і надала суду беззаперечні докази на підтвердження такого статусу. А також вказує, що суд без належних правових підстав визнав встановленим факт вибуття майна поза волею позивача та вийшов за межі заявлених вимог.

В судовому засіданні представник апеллянта підтримала доводи апеляційної скарги в повному обсязі та просила суд скаргу задовольнити, скасувавши рішення суду першої інстанції та постановивши нове про відмову у задоволенні вимог ОСОБА_5

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 також підтримав доводи апеляційної скарги та просив суд її задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_1 заперечував проти задоволення апеляційної скарги. В запереченнях додатково послався на вирок Шевченківського районного суду м. Києва від 29.11.2011р. по справі за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 27, 190, 358 КК України та висновок №10781/10-11 судово-почеркознавчої експертизи проведеної за матеріалами кримінальної справи № 05-19665 за обвинуваченням ОСОБА_6 , згідно якого жоден з документів, що передував та стосувався зверненню до Червоногвардійського районного суду м. Макіївка, ОСОБА_6 не підписував.

Заслухавши доповідь судді Кулікової С.В., вислухавши пояснення сторін по справі, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого судом рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_5 є власником нежитлових приміщень на підставі Договору інвестування у нерухомість та управління майном №66/ВПП-2, але не володіє ними.

З таким висновком колегія суддів погоджується, оскільки було встановлено, що між ЗАТ «ТрестКиївміськбуд-1» правонаступником якого є ПАТ «Трест Київміськбуд-1», як забудовником, ТОВ КБ «Столиця», як Управителем та ОСОБА_5, як Установником укладено договір інвестування у нерухомість та управління майном № 66/ВПП-2 від 17.09.2004 року.

Відповідно п.2.5 Договору об»єкт інвестування розташований в м.Києві, 3-а мікрорайон, пр-т Г.Сталінграда, 66 (будів), нежиле приміщення № 2, загальна площа нежилого вбудованого приміщення (цоколь та перший поверх) 429,62 кв.м.

Відповідно до п.п.3.5.2, п.3.5 Договору установник має право отримувати у власність об»єкт інвестування після повної сплати його вартості та завершення будівництва з дотриманням строків, встановлених цим Договором.

Таким чином, саме ОСОБА_5 згідно з договором інвестування у нерухомість та управління майном № 66/В і 111-2 інвестовані та сплачені кошти в розмірі 2936504 грн. на придбання нежилих приміщень № 2 , загальною площею нежилого вбудованого приміщення (цоколь та перший поверх) 429,62 кв.м. за адресою: м. Київ, 3-а мікрорайон, пр-кт Г.Сталінграда, 66 (будів).

Доводи апелянта про те, що позивач є власником майнових прав на нежитлові приміщення, а не власником самого майна, тому він не має законних підстав на звернення за захистом свого ніби то порушеного «права власності», оскільки ст. 387 ЦК України передбачає, що лише власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним - не заслуговують на увагу.

Судом першої інстанції з цього приводу було правильно зазначено, що норми ст. ст. 387, 388 ЦК України надають власнику право витребувати майно із чужого незаконного володіння або від добросовісного набувача. Статтями 387, 392 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Оскільки позивач є титульним володільцем - власником оспорюваного майна, але не володіє ним. Вимога про визнання права власності є додатковою до вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння і є такою, що супроводжує цей віндикаційиий позов. А тому враховуючи те, що позивач провела повністю оплату по договору інвестування, на час укладення нікчемного нравочину була власником майнових прав за договором інвестування і майно вибуло з її володіння на підставі нікчемного правочину, суд першої інстанції пришов до правильного висновку, що порушене право позивача підлягає захисту та визнав за ОСОБА_5 право власності на нежитлові вбудовані приміщення розташовані по вулиці Оболонська набережна, 15 , корпус 2, № 12, II в літері А в м.Києві, загальною площею 423,6 кв.м., оскільки дане право оспорюється як ОСОБА_3 так і ТОВ «Файна груп».

Твердження апелянта про те, що ТОВ «Файна груп» є добросовісним набувачем спірного майна відповідно до ст.. 388 ЦК України, спростовуються обставинами, встановленими в суді першої інстанції.

Так, судом було встановлено, що 10.02.2009 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна № 09/02/10, які самі заперечують його укладення, що і стало підставою для порушення 06.05.2010 року слідчим відділом Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві кримінальної справи № 05-19665 за фактом шахрайського заволодіння майном ОСОБА_5 в особливо великих розмірах, за ознаками злочину передбаченого ст.190 ч.4 КК України.

Рішенням Червоногвардійського районного суду м. Макіївки Донецької області визнано дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 10.02.2009 року, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_5 Визнано за ОСОБА_6 право власності на об»єкт нерухомості - групи нежилих приміщень № 11, 12 , загальною площею 423,6 м2 , розташовані в м.Києві в будинку № 15 корпус № 2 (літА.) по вул. Оболонська набережна та визнано ОСОБА_6 добросовісним набувачем цього нерухомого майна, а також зобов»язано КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна» зареєструвати за ОСОБА_6 право власності на групу нежилих приміщень № № 11, 12, загальною площею 423,6 м2 , розташовані в м.Києві в будинку № 15 корпус № 2 (літА.) по вул. Оболонська набережна.

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 22.09.2010 року вищевказане рішення Червоногвардійського районного суду м.Макіївки Донецької області від 07.12.2009 року скасовано та в задоволенні позову відмовлено.

Оскільки спірний договір від 10.02.2009 року містив просту письмову форму, нотаріально не посвідчений, судом першої інстанції було правильно застосовано ст.220 ч. 1 ЦК України та визнано нікчемним цей договір. За таких підстав, колегія суддів вважає, що відповідачі ОСОБА_3 та ТОВ «Файна груп» не надали доказів на спростування позовних вимог ОСОБА_5 та на підтвердження свого статусу добросовісних набувачів спірного майна. При цьому суд першої інстанції правильно звернув увагу на ту обставину, що як в договорі укладеному між ОСОБА_6 та ОСОБА_9, так і послідуючому договорі укладеного ТОВ «Файна груп» вартість спірного об»єкту є занадто нижчою, а ніж коштував сам об»єкт на час інвестування , що є спростовуючим фактом добросовісності набувачів. Крім того, ні відповідачем ОСОБА_3, ні ТОВ «Файна груп» не надано суду доказів, що ними, як власниками, понесені будь-які витрати щодо утримання спірного об»єкту.

За таких підстав, права ОСОБА_5 судом першої інстанції правильно були захищені шляхом задоволення віндикаційного позову, який був заявлений представником позивача в суді першої інстанції - майно витребувано з володіння ТОВ «Файна груп» та передано позивачу.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та висновків суду першої інстанції щодо часткового задоволення позову не спростовують. Правові підстави для скасування рішення суду першої інстанції, про що просить відповідач в апеляційній скарзі, відсутні.

Суд повно і об'єктивно з'ясував дійсні обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін зібраними у справі доказами, яким дав належну правову оцінку.

Рішення суду першої інстанції постановлено без порушення норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу представника ТОВ «Файна груп» - ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 02 листопада 2011 року - відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 02 листопада 2011 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена протягом 20-ти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Судді: