ун. № 2-41/11
пр. № 2/2608/13/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2012 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Кривовяза А.П.

при секретарях - Рудик Н.Ю.,

ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Головне управління юстиції м.Києва про виселення та відшкодування матеріальної і моральної шкоди, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 і просила про виселення його із квартири АДРЕСА_1, посилаючись на ту обставину, що відповідач незаконно мешкає у даній квартирі. Крім того, просила стягнути з відповідача на свою користь у відшкодування матеріальної шкоди 30 000грн. збитків (упущеної вигоди), завданих у результаті неправомірного забезпечення позову та неправомірного використання відповідачем спірної квартири і 10 000грн. у відшкодування моральної шкоди.

В судовому засіданні представник позивачки свої позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні стосовно позову ОСОБА_2 заперечував, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість.

Представник третьої особи Головного управління юстиції в м.Києві у судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, тому суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутності.

Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити, виходячи зі слідуючого.

Згідно з вимогами ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про смерть від 4.07.2005р. ОСОБА_4 померла 2.07.2005р. (а.с.7 т.1)

Після смерті ОСОБА_4 залишилась спадщина, зокрема, крім іншого, квартира АДРЕСА_2, що належала померлій ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29.02.1996р. (а.с.8, 217 т.1)

Як вбачається із копії спадкової справи, що заведена 12 Київською держнотконторою, із заявою про прийняття спадкового майна після смерті ОСОБА_4 звернулась її сестра, позивачка ОСОБА_2 (а.с.193 т.1)

Крім того, до нотаріальної контори звернувся із відповідною заявою відповідач ОСОБА_3 про зупинення оформлення спадщини у звязку із його зверненням до Святошинського районного суду м.Києва із позовом про визнання права на спадкування нарівні із спадкоємцем другої черги за законом. (а.с.222 т.1)

Як встановлено судом, спадкодавцем заповіт укладено не було, свідоцтво про право на спадщину за законом нотаріальною конторою не видавалось у звязку із наявністю судового спору.

За змістом ст.ст.1261-1264 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно з рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 28.02.2007р., яке набрало законної сили відповідно до ухвали Апеляційного суду м.Києва від 18.06.2007р. у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права на успадкування нарівні із спадкоємцями другої черги за законом відмовлено. (а.с.228-237 т.1)

Крім того, згідно з рішенням Дніпровського районного суду м.Києва від 26.12.2005р. встановлено факт проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 однією сімєю у спірній квартирі з 1984р. по 2005р. та визнано за позивачем право власності на зазначену квартиру. (а.с.81-84 т.2)

Але, відповідно до рішення Апеляційного суду м.Києва від 16.05.2006р., залишеного без змін ухвалою касаційного суду від 23.11.2007р., рішення суду першої інстанції у частині визнання за ОСОБА_3 права власності на квартиру АДРЕСА_1 скасовано та у задоволенні його позову у цій частині відмовлено. (а.с.85 т.2)

При цьому, зокрема, Апеляційним судом м.Києва встановлено, що спірна квартира є особистою власністю померлої ОСОБА_4, вона не може бути визнана майном, набутим під час спільного проживання з позивачем. Враховуючи те, що позивач не перебував у зареєстрованому шлюбі з померлою ОСОБА_4, він не може бути визнаний її спадкоємцем першої черги. Як визначено ч.2 ст.21 СК України, проживання однією сімєю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обовязків подружжя.

Діючим цивільним законом не передбачено віднесення осіб, які проживали однією сімєю із спадкодавцем, в тому числі і тих, які перебували у фактичних шлюбних відносинах, до спадкоємців першої черги. Такі особи, відповідно до ст.1264 ЦК України є спадкоємцями четвертої черги.

Таким чином, враховуючи положення ст.1258 ЦК України та наявність спадкоємця другої черги після смерті ОСОБА_4, яким прийнята спадщина, рішення суду про визнання за позивачем права власності на спадкове майно є помилковим. (а.с.85 т.2)

Відповідно до ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно з вимогами ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Таким чином, як встановлено судом, позивачка ОСОБА_2 на даний час не має будь-якого правовстановлюючого документу на спірну квартиру, свідоцтво про право на спадщину за законом їй не видавалось, до суду із вимогами про визнання за нею права власності на спадщину вона не зверталась, відповідно і її право власності на спірне нерухоме майно в органах БТІ не зареєстровано.

Крім того, суд також приймає до уваги обставини, зазначені у постанові про відмову у порушенні кримінальної справи від 17.08.2011р. Святошинського РУ ГУМВС України в м.Києві, відповідно до якої ОСОБА_2 на підставі договору оренди (найму) житла від 1.08.2011р. здає в найом спірну квартиру ОСОБА_5, який на даний час у ній і мешкає. (а.с.96-97, 116 т.3)

Тобто, позивачкою ОСОБА_2 та її представником у ході судового розгляду не надано будь-яких належних та достовірних доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому вони не підлягають задоволенню.

Також суд вважає за необхідне ухвалу від 20.06.2008р., відповідно до якої накладено арешт та заборонено провадити будь-які дії з приводу відчуження спірної квартири АДРЕСА_3 скасувати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 182, 386, 1261-1264 ЦК України, ч.2 ст.21 СК України, ст.ст. 10, 11, 57-61, 154, 208-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Головне управління юстиції м.Києва про виселення та відшкодування матеріальної і моральної шкоди відмовити.

Ухвалу Святошинського районного суду м.Києва від 20.06.2008р., відповідно до якої накладено арешт та заборонено провадити будь-які дії з приводу відчуження квартири АДРЕСА_3 скасувати.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення.

СУДДЯ :