Справа №2-3418/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2012 року Києво - Святошинський районний суд Київської області в

складі:

головуючого судді Коцюрба М.П.

за участю секретаря Кучер В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, правління Держкомзему у Києво-Святошинському районі про визнання недійсним державного акта на право власності на землю,-

встановив:

У серпні 2012 року позивачі звернулися до районного суду з названим позовом. Свої вимоги обґрунтовують тим, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були співвласниками земельної ділянки розміром 0,2366 га, розташованої по вул. Хрещатик, 82 у м. Боярка Києво- Святошинський району Київської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю ТІТ-КВ № 033995 від 07 02.2001 року

15.03.2001 року згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки частину вищевказаної земельної ділянки, розміром 0,028 га, позивачі продали гр. ОСОБА_6, при цьому були погоджені межі земельної ділянки, на яких було встановлено огорожу з металевої сітки.

В подальшому ОСОБА_6і. продав спірну земельну ділянку гр. ОСОБА_3.

У березні 2012 року позивачі звернулися до Управління держкомзему у Києво- Святошинському районі Київської області для присвоєння їхній ділянці кадастрового номеру.

Листом управління Держкомзему у Києво-Святошинському районі Київської області № 5671 від 04.05.2012 вони були повідомлені про неможливість присвоєння кадастрового номеру у звязку з тим, що має місце накладення їхньої ділянки на ділянку гр, ОСОБА_3 у базі даних.

Враховуючи той факт, що земельна ділянка позивачів та земельна ділянка гр. ОСОБА_3 раніше являлися однією земельної ділянкою, при поділі якої були визначені межі та встановлена огорожа, яка існує і на теперішній час, є підстави вважати, що були допущені помилки під час виготовлення державних актів та внесення координат земельної ділянки в базу даних гр. ОСОБА_6 та гр. ОСОБА_3, оскільки в натурі конфігурація спірних земельних ділянок відрізняється від тих, які містяться в базі даних.

Виготовивши державний акт на право приватної власності на землю ОСОБА_3О, на земельну ділянку площею 0.028 га, розташовану за адресою: Київська обл., Києво- Святошинський р-н, м. Боярка, вул. Хрещатик, 82, відповідач фактично позбавив позивачів права власності на частину їхньої земельної ділянки.

Вважають, що відповідачем отримано державний акт з порушенням чинного законодавства, у зв'язку з чим він має бути визнаний недійним.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги.

Представник відповідача заявлені вимоги не визнав.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України.

Відповідно до ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку і право остійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом.

За ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Одним із способів захисту прав власника, передбачених земельним кодексом, є визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого cамоврядування.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були cпіввласниками земельної ділянки розміром 0,2366 га, розташованої по вул. Хрещатик, 82 у м.Боярка Києво- Святошинський району Київської області, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю ТІТ-КВ № 033995 від 07 02.2001 року

15.03.2001 року згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки частину вищевказаної земельної ділянки, розміром 0,028 га, позивачі продали гр. ОСОБА_6, при цьому були погоджені межі земельної ділянки, на яких було встановлено огорожу з металевої сітки.

Даний договір зареєстровано в Боярському міськвиконкомі за № 454 від 16.03.2001 року. 14.10.2003 року між ОСОБА_4. ОСОБА_2 та ОСОБА_6 укладено договір дарування земельної ділянки площею 12 кв.м., розміщену на території м. Боярка по вул. К.Маркса. 82 Києво-Святошинського району Київської області, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстрованого в реєстрі за №3691. Даний договір зареєстровано в Боярській міській раді за № 1012 від 1 5.10.2003 року.

Загальний розмір площі земельної ділянки, яку відчужили ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ОСОБА_6 становить 292 кв.м. В результаті відчуження новоутвореній земельній ділянці присвоєно адресу: м. Боярка по вул. К.Маркса, 86А.

На підставі цього, ОСОБА_6 було виготовлено державний акт на право власності на земельну ділянку, розташовану у м. Боярка по вул. К.Маркса, 86А, площею 0,0292 га. цільове призначення - будівництво та обслуговування жилого будинку, ведення ОСГ. зареєстрованого за№ 4232/131. кадастровий номер :01:005:0011.

14.10.2003 року між 'ОСОБА_8 га ОСОБА_3 укладено договір дарування земельної ділянки площею 0.0292 га. розміщеної на території м. Боярка по вул. К.Маркса.

86А Києво-Святошинського району Київської області, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу ОСОБА_9, зареєстрованого в реєстрі за №718. Договір зареєстровано в Боярській міській раді за № 1568 від 07.04.2005 року.

На підставі цього, ОСОБА_3 виданий державний акт на право власності на земельну ділянку, розташовану у м. Боярка по вул. К.Маркса, 86А, площею 0,0292 га, цільове призначення - будівництво та обслуговування жилого будинку, кадастровий номер :01:005:0011.

Відповідно до ст. 126 ЗК України, в редакції від 01.01.2004 року, яка діяла на момент відчуження ОСОБА_6 відповідачу, право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

Отже, право власності на свою земельну ділянку відповідач отримала в установленому законом порядку.

Твердження позивачів стосовного того, що їх права порушені з боку відповідача, так як саме вони є дійсним власниками земельної ділянки судом до уваги не приймаються, оскільки загальний розмір земельної ділянки, яку відчужували ОСОБА_4 та ОСОБА_5 ОСОБА_6 становить 0,0292 га, а позивачі в позовній заяві вказують про площу земельної ділянки площею 0,028 га.

Доводи позивачів проте, що ОСОБА_3 отримала державний акт з порушенням чинного законодавства, судом до уваги не приймаються, оскільки вони не підтверджуються доказами, наявними в матеріалах справи.

Відповідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може

звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу,

Статтею 257 ЦК України встановлено, що загальний строк позовної давності становить три

роки,

Згідно з ч, 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа

довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його

порушила.

З позовної заяви вбачається, що позивачі могли довідатися про порушення своїх прав на

земельну ділянку, коли визначалися межі при виділі частини землі ОСОБА_6І із спільної

земельної ділянки позивачів ще під час виготовлення технічної документації на

новоутворену земельну ділянку, загальною площею 0,0292 та, тобто ще в 2003 році.

Таким чином, строк позовної давності сплинув в 2006 році, проте позивачі звернулися з позовом лише в серпні 2012 року.

Згідно ч,4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою відмови у позові.

Керуючись ст.ст. 126, 152 ЗК України, ст.ст. 182, 256, 261, 267 ЦК України та ст.ст. 208, 213-215 ЦПК України,-

Вирішив:

В позові ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Управління Держкомзему у Києво-Святошинському районі про визнання недійсним державного акта на право власності на землю - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя М.П. Коцюрба