2/412/4801/2012
23 листопада 2012 року Жовтневий районний суд
м. Дніпропетровська
у складі: Головуючого судді - Браги А.В.,
при секретарі - Лампікі О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль`в особі Дніпропетровської обласної дирекції до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

10 вересня 2012 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором у сумі 222 725,17 гривень, а також судові витрати по справі.
В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача послався на те, що 12 серпня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль`та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №014/3182/520156/73, за умовами якого позивач надав, а ОСОБА_1 отримала у кредит грошові кошти у сумі 33 193,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,80% на рік, кінцевий термін повернення кредиту 12 серпня 2015 року. З метою зменшення фінансового навантаження на позичальника, пов`язаного з нестабільністю національної валюти по відношенню до долара США, 13 вересня 2011 року між позивачем та відповідачем було укладено новий кредитний договір № 014/3182/152016/73/4, за умовами якого сума кредиту склала 193 515,56 гривень та була еквівалентом заборгованості за кредитним договором № 014/3182/520156/73. Сплата відсотків за користування кредитом становила 14,50% на рік, кінцевий термін повернення кредиту 13 вересня 2018 року. У зв`язку з невиконанням відповідачем ОСОБА_1 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором №014/3182/152016/73/4, утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 222 725,17 гривень, яку представник ПАТ «Райффайзен Банк Аваль`просив стягнути з відповідача на користь банку, а також покласти на неї витрати по сплаті судового збору (а.с.2-3).
Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. При цьому від представника позивача надійшла письмова заява про розгляд справи за його відсутності. Також в заяві представник позивача зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує.
Враховуючи дані обставини, суд вважає за можливе, на підставі ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, здійснити розгляд даної цивільної справи в заочному порядку відповідно до Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України, а також без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України.
Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.
Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що 12 серпня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є позивач та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 014/3182/520156/73, відповідно до умов п.п. 1.1-1.4 якого, банк зобов`язався надати позичальнику кредит в сумі 33 193,00 доларів США строком на 84 місяці, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13,80% річних, строком до 12 серпня 2015 року (а.с.5-8).
13 вересня 2011 року, з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника, пов`язаного з нестабільністю національної валюти по відношенню до долара США, між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль`та відповідачем ОСОБА_1 було укладено новий кредитний договір № 014/3182/152016/73/4. Сума кредиту складала 193 515,56 гривень та була еквівалентом заборгованості позичальника за кредитними договором № 014/3182/520156/73 станом на 13 вересня 2011 року (а.с.10-16).
Із матеріалів справи встановлено, що відповідач ОСОБА_1 не виконала належним чином взяті на себе договірні зобов`язання за кредитним договором № 014/3182/152016/73/4 від 13 вересня 2011 року, внаслідок чого утворилась заборгованість, розмір якої станом на 24 липня 2012 року склала 222 725,17 гривень, де заборгованість за сумою кредиту 186 701,70 гривень; заборгованість по відсотках 13 856,58 гривень; пеня за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків 22 166,86 гривень. Викладене підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором станом на 24 липня 2012 року (а.с.19).
У зв`язку з невиконанням ОСОБА_1 умов кредитного договору та несплатою періодичних платежів на погашення кредиту та відсотків за користування кредитними коштами, на її адресу було направлено претензії-вимоги щодо дострокового погашення заборгованості вих. № 136-10/9341 від 14 червня 2012 року, однак заборгованість не була погашена (а.с.17).
Правовідносини, які виникли між сторонами, окрім положень вказаного вище кредитного договору № 014/3182/152016/73/4, врегульовані нормами Цивільного кодексу України.
Так, відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до норм ст.ст. 11, 525, 629 ЦК України, підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Різновидом договору є кредитний договір, який обов`язково укладається в письмові формі (ст. 1054, 1055 ЦК України).
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Частиною 1 ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання.
Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України.
Нормою ст. 536 ЦК України зазначено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлене договором між фізичними особами.
Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, різновид якої є пеня, штраф (ст. 549 ЦК України). При цьому право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання (ст.550 ЦК України).
Згідно зі ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк встановлений договором або законом.
Нормою ст. 625 ч. 1 ЦК України передбачено, що боржник не звільняться від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до п. 14.3 Кредитного договору № 014/3182/152016/73/4, за прострочення виконання будь-яких грошових зобов`язань за цим договором, позичальник сплачує кредиторові пеню у розмірі 1% від простроченої до оплати суми за кожен календарний день прострочення.
Згідно ст. 16 ЦК України, однією із форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов`язку в натурі.
Отже, вирішуючи питання щодо позовних вимог позивача за кредитним договором №014/3182/152016/73/4 від 13 вересня 2011 року, приймаючи до уваги, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт укладення між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 даного договору із дотримання вимог діючого законодавства, а також встановлено невиконання відповідачем ОСОБА_1 своїх зобов`язань за даним договором, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі.
Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд на підставі ст. 88 ЦПК України, враховуючи результат вирішення справи, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, судові витрати по сплаті судового збору на суму 2 227,25 гривень.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 11, 16, 22, 204, 251 252, 509, 526, 530, 536, 549, 550, 559, 598, 629, 631, 1048, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 57, 60, 61, 88, 110, 128, 209, 212-215, 223 ЦПК України, суд -
Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль`в особі Дніпропетровської обласної дирекції заборгованість за кредитним договором № 014/3182/152016/73/4 від 13 вересня 2011 року у сумі 222 725,17 гривень.
Судові витрати по справі покласти на відповідача, стягнувши з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль`в особі Дніпропетровської обласної дирекції судовий збір в сумі 2 227,25 гривень.
Заочне рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 232 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.
Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подання протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.
Суддя: А.В. Брага