№ 2- 4373/11
провадження 2/412/10/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2012 року
Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

в складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

при секретарі Ткаченко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом публічного
акціонерного товариства «Дельта
Банк»до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та судових витрат, -

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Укрпромбанк»05
листопада 2009 року звернулося до суду з
позовом до відповідачів ОСОБА_1 і
ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за
кредитним договором і судових витрат,
позовні вимоги уточнювалися (стосовно
суми боргу). Позивач в своєму позові
посилається на те, що 17 червня 2008 року
між ТОВ «Укрпромбанк»та відповідачем
ОСОБА_1 було укладено кредитний договір
і встановлено відсотки за
користуванням цим кредитом, кредитні
кошти відповідачу було надано, договір
почав виконуватися. Інший відповідач
ОСОБА_2 зобов’язався погашати борг
кредитонабувача. Але в порушення умов
цього договору і закону відповідач
перестав виплачувати проценти по
договору, утворилася заборгованість, в
добровільному порядку погашення
заборгованості не відбулося. Активи
ТОВ «Укрпромбанк»передані позивачу,
але і йому відповідачі не погашають
заборгованість. Вважають вказане
незаконним і просили стягнути
солідарно з відповідачів на користь
позивача заборгованість по кредитному
договору з урахуванням штрафних
санкцій та витрат на судовий збір і
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу, задовольнивши позов
у повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2
в судове засідання не з’явилися, про
день та час розгляду справи
повідомлялися належним чином, про
причини неявки суду не повідомили. Суд
вважає можливим розгляд справи без
вказаних відповідачів згідно ст. 169 ЦПК
України.

З’ясувавши позицію сторін,
оцінивши надані і добуті докази,
перевіривши матеріали справи, суд
вважає позовні вимоги обґрунтованими і
підлягаючими задоволенню.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має
право в порядку, встановленому цим
Кодексом, звернутися до суду за
захистом своїх порушених, невизнаних
або оспорюваних прав, свобод чи
інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд
розглядає цивільні справи не інакше як
за зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданим відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі. Особа,
яка бере участь у справі,
розпоряджається своїми правами щодо
предмета спору на власний розсуд.
Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається як на підставі своїх
вимог або заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є
докази, які містять інформацію щодо
предмета доказування. Суд не бере до
розгляду докази, які не стосуються
предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції
України юрисдикція судів поширюється
на всі правовідносини, що виникають у
державі.

В судовому засіданні
встановлено, що відповідно до
укладеного між ТОВ «Український
промисловий банк»та відповідачем
ОСОБА_1 договору № 1113-016/ФКВ-08 від 17
червня 2008 року цей відповідач отримав у
цього ТОВ кредит у розмірі 144000 доларів
США, встановлено відсотки за
користування кредитом розміром 11.50% на
суму залишку заборгованості за
кредитом зі встановленням кінцевого
терміну повернення кредиту –16 червня
2015 року. На забезпечення вказаного
кредитного договору було укладено
договір поруки з відповідачем ОСОБА_2,
який погодився з його умовами.

Відповідно до ст. 512-519 ЦК України, ст. 92,
95 Закону України «Про банки та
банківську діяльність», постанови
Правління НБУ № 369 «Про затвердження
Положення про застосування НБУ заходів
впливу за порушення банківського
законодавства», 30 червня 2010 року між
ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк»та
Національним банком України було
укладено договір про передачу активів
та кредитних зобов’язань ТОВ
«Укрпромбанку»на користь АТ «Дельта
Банку», відповідно до п. 4.1 якого в
порядку, обсязі та на умовах,
визначених договором, ТОВ
«Укрпромбанк»передає (відступає)
«Дельта Банку»права вимоги за
кредитними та забезпечувальними
договорами, що забезпечують виконання
кредитних зобов’язань перед
Національним банком України, внаслідок
чого АТ (нині ПАТ) «Дельта Банк»замінює
ТОВ «Укрпромбанк»як кредитора (стає
новим кредитором) у зазначених
зобов’язаннях, а згідно з п. 4.2
внаслідок передачі ТОВ «Укрпромбанк»
АТ «Дельта Банк»прав вимоги до
боржників, ОСОБА_3 переходить
(відступається) право вимагати (замість
Укрпромбанку) від боржників повного,
належного та реального виконання
обов’язків за кредитними та
забезпечувальними договорами.

Відповідно до ст. 514 ЦК України до
нового кредитора переходять права
первісного кредитора у зобов’язанні в
обсязі і на умовах, що існували на
момент переходу цих прав, якщо інше не
встановлено договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна
кредитора у зобов’язанні здійснюється
без згоди боржника, якщо інше не
встановлено договором або законом.

Відповідно до п. п. 2.4, 2.7 і 2.9 Кредитного
договору повернення кредиту
здійснюється щомісячно частинами у
розмірі не менш як 1714 доларів США по 20
(двадцяте) число (включно) кожного
місяця, починаючи з місяця, наступного
за місяцем отримання кредиту. Згідно
Кредитного договору проценти за
користування кредитом нараховуються у
валюті кредиту за період з дня його
надання до дня його повернення.
Проценти нараховуються щомісячно на
фактичну заборгованість по Кредиту за
період з першого по останній день
кожного календарного місяця.
Відповідно до цього Кредитного
договору встановлена комісія за
управління кредитом і вона складає 0.15%
від суми кредиту, нарахування якої
здійснюється щомісячно і сплачується
позичальником у валюті кредиту або у
гривневому еквіваленті за офіційним
курсом НБУ на день сплати по 20
(двадцяте) число (включно) кожного
наступного місяця, що слідує за її
нарахуванням.

Відповідно до умов кредитного договору
банк має право вимагати дострокового
повного повернення кредиту, сплати
процентів, комісій, штрафних санкцій та
інших платежів, передбачених цим
договором, а також відшкодування
збитків, завданих ОСОБА_3 внаслідок
невиконання або неналежного виконання
Позичальником та/або його поручителями
умов цього договору та договорів,
укладених у забезпечення виконання
позичальником зобов’язань за цим
договором, а позичальник зобов’язаний
протягом 30 (тридцяти) календарних днів
з дати надіслання банком відповідної
вимоги від банку повернути суму
заборгованості по кредиту, що
залишилась, сплатити проценти, комісії,
штрафні санкції, інші платежі за цим
договором, а також відшкодувати збитки,
завдані банку, у випадках, передбачених
пп. а - ж, в тому числі і в випадку
порушення позичальником строків
платежів, що встановлені договором.

Надіслання вимоги банком
підтверджується копією реєстру про
надіслання поштових відправлень з
копією відповідного чеку. Станом на 04
вересня 2009 року по позову зобов’язання
не виконуються належним чином у
зв’язку з чим за відповідачем наявна
заборгованість у сумі 1157555 грн. 31 коп.
(сума непогашеного кредиту,
несплачених відсотків за користування
кредитними коштами, комісій за
обслуговування кредитної
заборгованості).

Згідно ст. 526 ЦК України зобов’язання
має виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу України, інших
актів цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Боржник зобов’язаний виконати свій
обов’язок , а кредитор - прийняти
виконання особисто, якщо інше не
встановлено договором або законом, не
випливає із суті зобов’язання чи
звичаїв ділового обороту (ст. 527
Цивільного кодексу України). Якщо у
зобов’язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін)
(частина 1 ст. 530 Цивільного кодексу
України). Якщо кожна із сторін у
зобов’язанні має одночасно і права і
обов’язки, вона вважається боржником у
тому, що вона зобов’язана вчинити на
користь другої сторони, і одночасно
кредитором у тому, що вона має право
вимагати від неї (п. 3 ст. 510 Цивільного
кодексу України). Позичальник
зобов’язується повернути (погасити)
кредитодавцеві кредит, сплатити
проценти згідно умов договору.

Відповідно до умов договору відповідач
зобов’язаний повернути кредит
позивачу у відповідності до графіку, що
наведений у додатку до цього договору,
який є його невід’ємною частиною. В
разі порушення позичальником обов'язку
повернути кредитодавцеві кредиту
відповідності до умов цього договору,
позичальник зобов’язаний сплатити
кредитодавцеві пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ, що
діяла в період прострочення сплати, від
суми несвоєчасно виконаного грошового
зобов’язання за кожен день
прострочення виконання. У випадку
прострочення повернення сум наданого
кредиту (в тому числі часткового
повернення), та прострочення сплати
процентів за користування кредитом
відповідно до цього договору,
позичальник сплачує кредитодавцю
штраф незалежно від строку
прострочення. Штраф сплачується в
національній валюті України за
офіційним курсом НБУ на день
сплати/стягнення.

Позивач, кредитодавець, відповідно до
умов договору відправив на ім’я
відповідачів і позичальника претензію
про дострокове припинення своїх
обов’язків через невиконання
відповідачем умов договору. Претензія
відповідачами була отримана.

В порушення зазначених норм
закону та умов укладеного кредитного
договору відповідач свої зобов’язання
за вказаним договором належним чином
не виконав, перестав своєчасно
сплачувати відсотки по кредиту,
утворилася заборгованість.

Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України і ч. 2 ст. 1050
ЦК України наслідками порушення
відповідачем зобов’язання щодо
повернення чергової частини суми
кредиту є право позивача достроково
вимагати повернення суми кредиту.

У зв’язку з зазначеними порушеннями
відповідачем своїх зобов’язань по
кредитному договору мається
заборгованість. На вимогу позивача
погасити вказану заборгованість в
добровільному порядку, відповідач
відповів відмовою.

Згiдно ст. 60 ЦПК України кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на якi
вона посилається як на пiдставу своїх
вимог i заперечень. Частиною 3 вказаної
статтi передбачено, що доказуванню
пiдлягають обставини, якi мають
значення для ухвалення рiшення у справi
i щодо яких у сторін та iнших осiб, якi
беруть участь у справi, виникає спiр.

Тобто, відповідачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2
повинні довести, що їх дiями не було
порушено їх права або права позивача.
Однак, жодних доказiв відповідачами до
суду не надано.

Вiдповiдно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України
доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях. Позивач заперечує будь-якi
(крім договірних) домовленості i
зобов’язання стосовно вiдповiдача
відносно кредиту, предмета спору, а
вiдповiдач не довів незаконність дій
позивача. Твердження вiдповiдача про
наявнiсть будь-яких iнших зобов'язань
стосовно позовних вимог - є
припущенням.

Щодо валюти виконання зобов'язання та
ціни позову, то це обґрунтовується
наступним. У відповідності до ч. 1 ст. 533
ЦК України - «Грошове зобов'язання має
бути виконане у гривнях». Але з цього
правила є винятки і випадок із
стягнення сум до них і відноситься. В
підтвердження вищевикладеного слід
зазначити, що винятки допускає сам
Цивільний кодекс України. Так ч. З ст. 533
Цивільного кодексу України визначено,
що «використання іноземної валюти, а
також платіжних документів в іноземній
валюті при здійсненні розрахунків на
території України за зобов'язаннями
допускається у випадках, порядку та на
умовах, встановлених законом». Згідно з
п. 1.6. Положення про порядок здійснення
банками України вкладних (депозитних)
операцій з фізичними та юридичними
особами, затвердженого постановою № 516
Правління Національного банку України
від 03 грудня 2003 року —«Банк сплачує
вкладнику суму вкладу (депозиту) в
нараховує за ним проценти: у валюті
вкладу (депозиту), якщо грошові кошти
надійшли на вкладний (депозитний)
рахунок в іноземній валюті, або на
умовах та в порядку, передбачених
договором, відповідно до заяви
вкладника - в іншій іноземній чи в
національній валюті». В даному випадку
грошові кошти надані в доларах США (з
перерахунком на гривню), що
підтверджується умовами договору та
відповідними квитанціями про сплату.
Відповідно позивач вимагає стягнути
заборгованість у тій валюті, в якій
відповідач повинен був виконати
зобов'язання, а саме - у доларах США в
перерахунку на національну валюту.

Суд вважає позовні вимоги
обґрунтованими, виходячи з того, що
позивач та банк всі передбачені
договором сторін умови виконав в
повному обсязі, відповідач укладав
договір та приймав кошти і
зобов’язувався його виконати у
відповідності до норм чинного
законодавства, тому відповідач мав
можливість виконати умови договору і
повернути кредит позивачу, але без
поважних причин цього не зробив.

Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України
особа, якій завдано збитків у
результаті порушення її цивільного
права, має право на їх відшкодування.

Збитками є втрати, яких особа зазнала у
зв’язку зі знищенням або пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права (реальні
збитки); збитки відшкодовуються у
повному обсязі, якщо договором або
законом не передбачено відшкодування у
меншому або більшому розмірі.

Всебічне дослідження усіх обставин
справи та письмових доказів, з
урахуванням допустимості доказів та
узгодженістю і несуперечністю між
собою дають об’єктивні підстави
вважати, що позов підлягає задоволенню
повністю.

Отже неправомірними діями
відповідачів, пов’язаними з
невиконанням умов договорів, позивачу
було завдано майнової шкоди, які
знаходяться в безпосередньому
причинному зв’язку з вказаними діями
відповідачів.

Не може суд прийняти до уваги
заперечення відповідачів проти позову,
оскільки вони спростовуються
вищенаведеним та ні чим об’єктивно не
підтверджується.

При таких обставинах суд вважає
можливим стягнути солідарно з
відповідачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на
користь ПАТ «Дельта Банк»загальний
борг за кредитним договором від 17
червня 2008 року в сумі 1243545 грн. 45 коп. та
витрати на судовий збір 1700 грн. і
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу 120 грн., а всього 1245365
грн. 45 коп.

Таким чином позовні вимоги про
стягнення заборгованості за кредитним
договором та витрат знайшли своє
підтвердження в ході судового
засідання, ґрунтуються на законі і
підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 3, 8, 19, 33, 55, 124 Конституції України, ст.
ст. 15, 16, 95, 509, 510, 512, 514-519, 526, 527, 530, 532, 533, 534,
536, 545, 546, 549, 550, 551, 610, 611, 612, 629, 1048-1050, 1054, 1055
ЦК України, ст. ст. 92, 95 Закону України
«Про банки та банківську діяльність»,
ст. ст. 3, 10, 11, 57-61, 209, 212-215, 218, 377-1 ЦПК
України, суд –

ВИРІШИВ:

Позовну заяву задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на
користь публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк»загальний
борг за кредитним договором від 17
червня 2008 року в сумі 1243545 грн. 45 коп. та
витрати на судовий збір 1700 грн. і
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу 120 грн., а всього 1245365
грн. 45 коп..

Рішення може бути оскаржено в
апеляційний суд Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська протягом 10 днів з дня
проголошення рішення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя -