Справа № Провадження №22-ц-1906/12 22-ц/1090/2768/12 Головуючий у І інстанціїОСОБА_1
Категорія29Доповідач у 2 інстанції Данілов
УХВАЛА

Іменем України

12 квітня 2012 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Мережко М.В.,

суддів: Данілова О.М., Оношко Г.М.,

при секретарі: Косенко Т.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішенні Обухівського районного суду Київської області від 30 січня 2012 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди,

в с т а н о в и л а :

У липні 2011 року позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з вище зазначеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що 12 березня 2011 року нею було виявлене часткове руйнування паркану на належній їй земельній ділянці в с. Тарасівка Обухівського району Київської області, чим завдано їй матеріальні збитки на суму 37 514 грн. та моральну шкоду, яку вона оцінила в 10 000 грн., які вона просила стягнути з ОСОБА_3 як винної у заподіянні шкоди.

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 30 січня 2012 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вище зазначеним рішенням позивачка ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду з підстав неповного зясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності висновків суду обставинам справи, порушення та неправильного застосування норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позов у повному обсязі.

Колегія суддів вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що вона не обґрунтована та не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що сторони є власниками земельних ділянок по вулиці Шевченка в с. Тарасівка Обухівського району Київської області, що ними визнається, а також підтверджується договором, державними актами на право власності, технічною документацією, довідками сільської ради та іншими доказами.

12 березня 2011 року позивачкою ОСОБА_2 було виявлено часткове знесення огорожі власної земельної ділянки вулиці Шевченка, 44-а в с. Тарасівка Обухівського району Київської області, що визнається сторонами, підтверджується відмовними матеріалами та листами Обухівського РВ ГУ МВС України в Київській області, постановами про відмову у порушенні кримінальної справи, показами свідків.

Як вбачається з матеріалів справи, фактично було демонтовано чотири секції паркану із залізобетонних плит, а також металева сітка із металевими стовпами, які були складені після демонтажа та фактично перебувають на належній позивачці земельній ділянці, при цьому протяжність огорожі, її технічні характеристики наявними у справі доказами не встановлено.

Зазначені обставини встановленні судом на підставі пояснень сторін, показань свідків, письмових доказів, яким суд першої інстанції дав належну оцінку відповідно до вимог передбачених ст. 212 ЦПК України.

Позивачка з приводу руйнування огорожі та з інших питань протягом 2011 року неодноразово зверталась до Обухівського РВ ГУ МВС України в Київській області із повідомленнями про злочин, однак в порушенні кримінальної справи було відмовлено чинними, не оспореними та не скасованими постановами в порушенні кримінальної справи, що підтверджується оглянутими наявними у справі копіями постанов, показами свідків.

Постановою від 18.03.2011 року було відмовлено у порушенні кримінальної справи за ст.194 КК України за заявою ОСОБА_2 з приводу часткового пошкодження паркану із залізобетонних плит. Даною чинною постановою не встановлено винну у заподіянні шкоди особою та розмір заподіяних збитків.

Актом земельної комісії Старобезрадичівської сільської ради від 27.09.2011 року було зроблено висновок, що для встановлення факту знесення паркану ОСОБА_2 слід звернутись до правоохоронних органів, при цьому в мотивувальній частині акту відсутні дані про руйнування огорожі відповідачем ОСОБА_3, однак містяться посилання на доводи ОСОБА_2 про здійснення таких дій іншою особою.

Належна позивачці ОСОБА_2 огорожа не є об'єктом нерухомого майна і не зареєстрована в якості споруди чи в іншій якості в БТІ, наявний на земельній ділянці позивача будинок, інші будівлі і споруди не завершені будівництвом та державної реєстрації не мають, що узгоджується з матеріалами справи. Крім того, даних про дотримання земельного законодавства при її встановленні суду не повідомлено.

Належна відповідачеві ОСОБА_3 огорожа входить до складу зареєстрованого у БТІ домоволодіння за адресою: Київська обл., Обухівський р-н, с. Тарасівка, вул. Шевченка, 46-г, що підтверджується технічним паспортом.

За таких обставин справи, оскільки позивачка обґрунтовує свої позовні вимоги з посиланням на відмовні матеріали Обухівського РВ ГУ МВС України в Київській області, постанови про відмову в порушенні кримінальної справи за ст.194 КК України, по п.2 ст.6 КПК України, від 18.03.2011 року та 16.04.2011 року, а також на акт комісії від 18.04.2011 року та висновок будівельно-технічного дослідження №11 від 01.04.2011 року, суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність доказів наявності вини відповідачки в спричиненні матеріальної і моральної шкоди та залишення позовних вимог без задоволення, правильно навівши у рішенні правові підстави в обґрунтування свого висновку.

Інші докази апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому колегією суддів, відповідно до вимог ст.303, 307 ЦПК України, не можуть бути прийняті до уваги.

Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Щодо моральної шкоди, яку просить відшкодувати позивачка, колегія суддів вважає , що вказана вимога не підлягає задоволенню , оскільки не доведена вина відповідачки в спричиненні матеріальної шкоди, тому вимоги про стягнення моральної шкоди є безпідставними і задоволенню не підлягають, згідно ст.23 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Під час розгляду справи позивачкою не було доведено та конкретизовано її посилання на спричинення моральної шкоди, не подано доказів наявності форм такої шкоди, передбачених ст.23 ЦК України.

Таким чином, позовні вимоги в частині відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди колегія суддів вважає недоведеними.

Відповідно до ч. 1 ст.303, 307 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду першої інстанції.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає обставинам справи, ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав викладених в апеляційній скарзі апелянта, з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303,307,308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 30 січня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :