Справа № 2/0519/3191/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2012 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя, Донецької області у складі:

головуючого судді Кулик С.В ,

при секретарі Антоненко К.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суд м. Маріуполя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору на виконання послуг, стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулась до суду з зазначеною позовною заявою до відповідача в обґрунтування вимог зазначила, що 26.06.2012 року між нею та відповідачем був укладений договір на виготовлення по індивідуальному заказу та установці міжкімнатних дверей. Сума договору склала 1710 грн. Вона відразу сплатила суму послуг в розмірі 1000 грн. 08.07.2012 року двері встановити не вдалось оскільки демонтаж старої двері був закінчений о 21-00 годин. 09.07.2012 року двері були встановлені та нею підписаний акт прийому-передачі з зазначенням, що претензій вона не має. На наступний день, вона спробувала внеси в кухню меблі, холодильник та встановила, що двері не відповідають розмірам, які вона замовляла. Вона звернулась до відповідача з проханням належним чином виконати умови договору та виготовити їй двері відповідного розміру, але у грубій формі отримала відмову з посиланням на те, що двері належної якості та відповідають розмірам які вона замовляла. Усунути недоліки відмовились. В результаті такого відношення вона перенесла моральні страждання, які виразились у зіпсованому настрої, перенесеному стресі від дій відповідача - образах, погрозах та принижені з його боку. Просить суд розірвати договір купівлі-продажу стягнути на її користь суму сплачену по договору, суму моральної шкоди, яку вона оцінює в розмірі 2000 грн. та судові витрати в розмірі 214 грн. 60 коп. В процесі розгляду справи позивачка уточнила позовні вимоги просила розірвати договір купівлі-продажу стягнути на її користь суму сплачену по договору, суму моральної шкоди, яку вона оцінює в розмірі 2000 грн. та судові витрати в розмірі 214 грн. 60 коп., витрати повязані з проведенням експертизи в розмірі 800 грн.

Позивачка в судовому засіданні надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та просила суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник позивачки в судовому засіданні надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Просив суд вимоги позивача задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні вимоги позивачки не визнав та пояснив, що він є фізичною особою - субєктом підприємницької діяльності. Тривалий час займається реалізацією дверей, а також приймає закази по індивідуальному замовленню. Позивачка звернулась до нього з проханням виготовити двері. Були узгоджені всі істотні умови договору: розмір, колір, день та час доставки. Підписаний договір купівлі продажу. Частину грошових коштів позивачка сплатила одразу, останню частину грошових коштів позивачка повинна була сплатити після встановлення дверей. Позивачка сплатила грошові кошти після роботи без всяких докорів та нарікань. Після установки дверей позивачкою був підписаний акт прийому-передачі, в якому було зазначено, що позивачка з конфігурацією, комплекцією, розміром та дизайном згодна. Ніяких претензій не мала. Просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що вона є дружиною відповідача, на час укладення договору купівлі-продажу між сторонами вона працювала в ПП «ОСОБА_2В» замірником. Позивачка зателефонувавши, поцікавилась про можливість замовлення дверей. Вона виїхала на адресу для зняття замірів двері та пояснила позивачці, що можливо буде встановити двері якщо, демонтували вбудовану стару лутку та трохи вибити стіну. Позивачка була згодна виконати дані дії для встановлення двері відповідного розміру. Вона отримала від позивачки завдаток в розмірі 1000 грн., а останні грошові кошти вона була повинна сплатити після того, як підпише акт прийому-передачі та не буде мати ніяких претензій до відповідача. Після встановлення дверей позивачка підписала акт та сплатила грошові кошти, які залишились.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснив, що він працює у відповідача демонтує та установлює двері. Вони з напарником приїхали встановлювати позивачці двері, почали збирати та одночасно демонтувати двері. Коли знов зняли розмір прийому двері вона була 72 см чи 73 см від стіни до стіни. Вони запропонували позивачці два варіанту установки дверей - зняти лутку та трохи вибити стіну, або встановити двері меншої ширини. Позивачка сказала, що нічого вибивати нетреба. Наступного дня вони встановили двері меншого розміру. Першочергово двері, яка була привезена позивачці, була виготовлена шириною 70 см.

Суд вислухавши сторони, свідків, вивчивши матеріали справи приходить до висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що 26.06.2012 року між ПП ОСОБА_2В та ОСОБА_1 був укладений договір купівлі-продажу № 182 про виготовлення дверей по індивідуальному замовленню, розмір яких повинен бути 128х700х1940 та сплатила суму вартості дверей в розмірі 1710 грн. ( а. с- 7). Відповідно до п. 6.2 зазначеного договору змінення умов або припинення договору здійснюється виключно у письмовій формі по узгодженню сторін. 09.07.2012 року міжкімнатні двері були встановлені, але їх розмір не відповідає розмірам, які були обумовлені договором, тобто договором передбачений розмір дверей 128х700х1940мм., а встановлені двері розміром 35х600х1919 мм. 19.07.2012 року ОСОБА_1 зверталась до ОСОБА_2 зі скаргою в якій просила встановити двері відповідно до договору з шириною 70 см., однак відповіді на дану скаргу отримано не було. Відповідно до висновку спеціаліста № 6/09-1 від 06.09.2012 року - двері не відповідають геометричним розмірам, зазначеним у договорі № 182 від 26.06.21012 року. ( а.с 28-19).

Згідно відповіді від 09.08.2012 року за підписом директора Департаменту економіки, позивачці рекомендовано звернутися до суду з позовною заявою, оскільки був підписаний цивільно-правовий договір, який може бути оскаржений в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 Цивільного Кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Санкцією статті 526 Цивільного Кодексу України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ч. 1 ст. 662 Цивільного Кодексу України продавець зобовязаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу.

Відповідно до ст. 678 Цивільного Кодексу України 1. Покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором: 1) пропорційного зменшення ціни; 2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк;3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

2. У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких пов'язане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи з'явилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором: 1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару.

3. Якщо продавець товару неналежної якості не є його виготовлювачем, вимоги щодо заміни, безоплатного усунення недоліків товару і відшкодування збитків можуть бути пред'явлені до продавця або виготовлювача товару.

Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію.

Частиною 1 статті 9 Закону України «Про захист прав споживачів»споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням.

Вирішуючи заявлені позивачкою вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 2000 грн. на підставі пункту 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», суд виходить з наступного.

Визначаючі розмір моральної шкоди, позивачка виходить з того, що їй, як споживачу неправомірними діями відповідача нанесено моральну шкоду, яка виразилась в тому, що тривалий час вона не має можливості користуватися дверима, у звязку з чим відчуває дискомфорт, а також неповажне ставлення до неї як до покупця, яка захищає свої порушені права. Докори, погрози, приниження, призвели до того, що в неї погіршився настрій, вона стала дуже дратівлива.

Згідно із положеннями п. 2 Постанови ПВСУ «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»№ 4 від 31.03.1995 року спори про відшкодування моральної шкоди розглядаються, коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено спеціальним Законом.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» право споживача на відшкодування моральної шкоди виникає лише у випадках її заподіяння небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що оскільки відповідачем, а саме його відмовою виконати договір належним чином та встановити двері відповідних розмірів не було завдано шкоди здоровю та Законом України «Про захист прав споживачів» не передбачено право на відшкодування моральної шкоди з підстав, наведених позивачкою тому в задоволення вимог про стягнення моральної шкоди слід відмовити.

З огляду на вищенаведене суд приходить до переконання щодо доцільності стягнення з відповідача на користь позивачки суму в розмірі 1710 грн., оскільки придбана двері не відповідає геометричним розмірам, зазначеним у договорі № 182 від 26.06.2012 року. Відповідачем не надано доказів того, що зменшення ширини дверей було узгоджено з позивачкою, та дані дії виконані з її згоди. Іншим способом позивачка позбавлена вирішити спірне питання, оскільки намагалась вирішити спір мирним шляхом, але отримала відмову. До пояснень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4, суд відноситься критично, оскільки ОСОБА_3 є дружиною відповідача, а ОСОБА_4, перебуває у трудових стосунках.

Також підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки понесені витрати на проведення експертизи в сумі 800 грн., та судовий збір в сумі 214 гривень 60 копійок.

На підставі ст. ст. 4, 6, 9, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 216, 526, 662, 678 Цивільного Кодексу України, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Договір № 182 від 26.06.2012 року, укладений між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2 на виконання робіт по виготовленню та установки міжкімнатних дверей розірвати.

Зобовязати ОСОБА_1 повернути фізичній особі приватному підприємцю ОСОБА_2 міжкімнатні двері, колір Ольха, розмір 35х600х1910.

Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплачену за договором № м182 від 26.06.2012 року в розмірі 1710 грн., суму сплачену за надання висновку спеціаліста в розмірі 800 грн., судові витрати в розмірі 214 грн. 60 коп., а всього 2 724 грн. 60 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог -відмовити.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.В Кулик.