Броварський міськрайонний суд Київської області
справа 2-2988/11
РІШЕННЯ

Іменем України

25 грудня 2012 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого - судді Шинкаря А.О. при секретарі - Брейкіній Л.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Красилівська сільська рада Броварського району Київської області, управління Держкомзему у Броварському районі Київської області про визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки та договорів куп влі-продажу земельних ділянок та за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: Красилівська сільська рада Броварського району Київської області про встановлення земельного сервітуту та зобовязання не чинити перешкод у користуванні сервітутом,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2011 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи - Красилівська сільська рада Броварського району Київської області, управління земельних ресурсів Броварського району Київської області, про визнання недійсними державних актів про право власності на землю та договорів купівлі-продажу земельних ділянок.

Позов обгрунтувала тим, що вона є власником земельної ділянки № 771 площею 1,8551га, яка розташована в селі Красилівка Броварського району. Суміжними землевласниками є відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_2, які придбали земельні ділянки відповідно у ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на підставі договорів купівлі-продажу. Як зазначила ОСОБА_1. згідно державних актів між її земельною ділянкою та земельними ділянками відповідачів має бути дорога, яка в дійсності відсутня, тому шо земельні ділянки межують безпосередньо одна з одною. Вказує, іцо земельні ділянки, які нині належать ОСОБА_2, свого часу ОСОБА_4 і ОСОБА_5 отримали незаконно, тому що згідно постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 20 серпня 2010 року Броварського МВ ТУ МВС України у Київські л області, Красилівська сільська рада на своїй сесії від 08 листопада 2006 року рішення гро передачу земельних ділянок у власність вказаним особам не приймала. У зв'язку з цим державні акти на землю ОСОБА_4 і ОСОБА_5 були незаконними, а тому, продавши земельні ділянки ОСОБА_2, вони ввели їх в оману. Згідно ет. 230 ІДК України якщо одна із сторін навмисно ввела другу сторону в оману, щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_2 вимагають встановлення сервітуту у вигляді права проїзду до своїх незаконно набутих земельних ділянок через земельні ділянку позивачки, вважає, що оспорювані договори купівлі-продажу земельних ділянок порушують її права на землю і у звязку з ним іросить визнати недійсними державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,2499, виданий на імя ОСОБА_4 на підставі рішення 9 сесії 5 скликання Красшг.воької сільської ради від 08.11.2006 року № 80, державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,2497 га, виданий на їм я ОСОБА_5 на підставі рішення 9 сесії 5 скликання Красилівської сільської ради від 08.11.2006 року № 80, визнати недійсними договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений 12 квітня 2007 року між ОСОБА_4 і ОСОБА_3. Вікторовичем та

договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений 15 січня 2008 року між ОСОБА_5 і ОСОБА_2, а також визнати недійсними державні акти на право власності на землю, видані на імя ОСОБА_3 (серія ЯЖ № 425472 від 08 серпня 2008 року) та на імя ОСОБА_2 (серії ЯЖ № 425474 від 08 серпня 2008 року).

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представники ОСОБА_6, ОСОБА_7 позов підтримали, надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідачів ОСОБА_2 - ОСОБА_8 позов не визнала і просила відмовити в його задоволенні. Пояснила, що її довірителі ОСОБА_2 та ОСОБА_2 є добросовісними набувачами земельних ділянок. ОСОБА_2 придбав земельну ділянку площею 0,2499га у селі Красилівка на підставі договору купівлі-продажу від 12 квітня 2007 року у ОСОБА_4., а ОСОБА_2 купила земельну ділянку площею 0,2497га, розташовану у селі Красилівка, 15 січня 2008 року у ОСОБА_5 Обидва договори нотаріально посвідчені, при укладенні договорів продавці ОСОБА_4 і ОСОБА_5 надали нотаріусам державні акти, що посвідчували їх право на землю, державні акти були оформлені і зареєстровані належним чином. Після придбання земельних ділянок ОСОБА_2 і ОСОБА_2 у встановленому порядку отримали державні акти на право власності на належні їм земельні ділянки. Вважає, що державні акти на право власності на земельні ділянки, які належали на праві власності раніше ОСОБА_4 і ОСОБА_5, а тепер відповідно ОСОБА_2 та ОСОБА_2 не порушують прав ОСОБА_1 на її землю, тому що межі земельних ділянок позивача і відповідачів не перетинаються. Зазначила, що у відповідності до ч.З ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин), але ОСОБА_1 не є стороною правочину або заінтересованою особою у розумінні ч.З ст. 215 ЦК України, тому не має права оспорювати договори купівлі-продажу. Посилалася на те, що ОСОБА_1 не надала суду докази на підтвердження того, що ОСОБА_4 і ОСОБА_5 знали, що земельні ділянки були їм надані у власність без відповідного рішення сільської ради, і що вони ввели її довірителів в оману. За таких умов відсутні підстави для визнання недійсними державних актів про право власності на земельні ділянки.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 проти задоволення позову ОСОБА_1 заперечувала, пояснила, що вона зверталася до сільської ради з відповідною заявою і отримала земельну ділянку на законних підставах, при укладенні договору купівлі-продажу з ОСОБА_2 не мала на меті ввести його в оману і діяла добросовісно.

Відповідач ОСОБА_5 у судове засідання на неодноразові виклики не зявилася, про час, дату і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причин неявки суду не повідомила.

Представник третьої особи - Красшпвської сільської ради Броварського району Київської області ОСОБА_9 вважає, що відсутні підстави для визнання недійсними державних актів на землю, оскільки рішення сільської ради на підставі якого отримали земельні ділянки ОСОБА_4 і ОСОБА_5 у ьстановленому законом порядку не скасовані.

Третя особа - управління Держкомзему у Броварському районі Київської області у судове засідання не зявилися, повідомивши письмово про розгляд справи у відсутності представника.

У жовтні 2008 року ОСОБА_2 і ОСОБА_2 звернулися в суд з позовом до ОСОБА_1, третя особа: Красилівська сільська рада Броварського району Київської області про встановлення земельного сервітуту та зобовязання не чинити перешкод у користуванні сервітутом. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2010 року, яке набрало чинності згідно ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 01 лютого 2011 року, позов було задоволено. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 09 листопада 2011 року рішення Броварського міськрайонного суду Київської

області від 07 вересня 2010 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області скасував, справу направив на новий розгляд.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 березня 2012 року обєднано в одне провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 іМусіївни до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Красилівська сільська рада Броварського району Київської області, управління Держкомзему у Броварському районі Київської області про визнання недійсними державних актів на право власності на землю та договорів купівлі-продажу земельних ділянок з цивільною справою за позовом ОСОБА_10, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: Красилівська сільська рада Броварського району Київської області про встановлення сервітуту та зобовязання не чинити перешкоди у користуванні сервітутом.

В позовній заяві позивачі ОСОБА_2 і ОСОБА_2 зазначили, що вони є власниками земельних ділянок відповідно площею 0,2499 га та 0,2497 га для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських споруд, які розташовані в с.Красилівка Броварського району Київської області. Суміжна земельна ділянка площею 1,8551 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва належить на праві власності відповідачці ОСОБА_1 Позивачі позбавлені можливості доступу до належних їм земельних ділянок, оскільки відсутня дорога між земельними ділянками позивачів та відповідачки, хоча згідно державних актів вона має бути. Домовленості з відповідачкою щодо встановлення сервітуту у добровільному порядку не досягнуто, тому просили суд встановити їм сервітут у вигляді права проїзду на транспортному засобі по земельній ділянці відповідачки площею 0,06га, а також зобов язати відповідачку не чинити перешкоди у використанні сервітуту. Під час розгляду справи позов уточнили в частині зменшення площі земельної ділянки, необхідної для проїзду, просили встановити сервітут щодо земельної ділянки площею 0,0188га.

У судовому засіданні представник позивачів ОСОБА_2 - ОСОБА_8 позов підтримала, надала пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1, її представники ОСОБА_6, ОСОБА_7 прози задоволення позову заперечували. ОСОБА_1 пояснила, що отримала земельну ділянку як пай за багаторічну працю у колгоспі. Державний акт виготовила раніше за позивачів, тому при придбанні землі вони мали перевірити межі. Домовлятися про встановлення сервітуту для позивачів у добровільному порядку не бажає, тому що вважає, що це вони розмістили в і тер меті оголошення про продаж її паю, тому вона на них ображена. Представник відповідачки ОСОБА_6 зазначив, що згідно карти паїв КСГІ «Красилівське» і згідно державного акту між земельними ділянками позивачів і відповідачки має проходити дорога, але фактично їх земельні ділянки межують безпосередньо. Ким конкретно була допущена помилка йому невідомо, але на встановлення сервітуту категорично не погоджується. Генеральний план села Красилівка не затверджено, тому, на його думку, Красилівська сільрада безпідставно посилається, на існування вулиці Каштанової, яка має проходити між землями позивачів та землею його матері ОСОБА_1

Представник відповідача ОСОБА_11 пояснила, що, на її думку, позивачі не надали суду доказів, що влаштування проїзду до їх земельних ділянок можливе лише через земельну ділянку' відповідачки. Вважає, що проїзд можливий з тильної сторони їхньої садиби за рахунок земель запасу сільської ради. Просила у позові відмовити.

Представник Красилівської сільської ради ОСОБА_9 та землевпорядник ОСОБА_12 пояснили, що генеральний план села Красилівка до цього часу не затверджено за браком необхідних коптів, але для роботи сільською радою використовується Схема планування території Красилівської сільської ради, розроблена УкрНДІ процивілсільбуд у 2006 році. За цією Схемою між земельними ділянками позивачів та відповідачки мас проходити дорога. При розробці технічної документації для виготовлення державних актів на земельні ці танки геодезистами була допущена помилка, внаслідок якої запланована дорога відсутня. Первинна технічна документація не збереглася. тому зясувати коріння цієї помилки неможливо. Просили суд вирішувати справу згідно з законом на підставі наявних доказів.

Вислухавши пояснення сторін, представників сторін, представників Красилівської сільської ради, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що в позов ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, а позов ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 1,8551га, розташованої за адресою: с. Красилівка Броварського району Київської області, КСП «Красилівське». Її право власності посвідчується державним актом серії КВ № 046450 від 07 лютого 2005 року, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Відповідачу ОСОБА_3 на підставі державного акту серії ЯЖ № 425472 від 08 серпня 2008 року належить на праві власності земельна ділянка площею 0,2499га для будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель.

Відповідачу ОСОБА_2 на підставі державного акту серії ЯЖ № 425474 від 08 серпня 2008 року належить на праві власності земельна ділянка площею 0,2497 га для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель.

Обидві земельні ділянки ОСОБА_2 також розташовані в селі Красилівка Броварського району Київської області. ОСОБА_2 набув право власності на земельну ділянку на підставі договору купівлі-продажу від 12 квітня 2007 року за реєстровим номером 2846, за яким ОСОБА_4 продала, а ОСОБА_2 купив вказану землю. ОСОБА_2 придбала належну їй земельну ділянку у ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу від 15 січня 2008 року за реєстровим № 208.

Як вбачається з копій державних актів ОСОБА_4 і ОСОБА_5, ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,2499га, а ОСОБА_5 земельну ділянку площею 0,2497га отримали у власність на підставі рішення Красилівської сільської ради від 08 листопада 2006 року № 80. Земельні ділянки, які раніше належали ОСОБА_4 і ОСОБА_5, а тепер земельні ділянки відповідно ОСОБА_2 і ОСОБА_2 межують з земельною ділянкою ОСОБА_1, але накладення меж немає, тобто межі земельної ділянки ОСОБА_1 не порушуються.

За вимогами ст. З ЦПК України, захисту підлягає порушене право. З огляду на наведене, суд вважає, що за відсутності порушеного права, ОСОБА_1 не є особою, яка має право оспорювати правомірність отримання державних актів ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Вимога ОСОБА_1 про визнання недійсними договорів купівлі-продажу, за якими відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_2 набули право власності на спірні земельні ділянки не грунтується на законі з таких підстав: за ч.З ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Недійсність оспорюваних позивачем договорів купівлі-продажу земельних ділянок прямо не встановлена законом, а ОСОБА_1 не є стороною цих договорів, так само як і заінтересованою особою у розумінні ч. З ст. 215 ЦК України. Окрім того, позивач вважає, що оспорювані договори мають бути визнані судом недійсними на піде гаві ч.І ст. 230 ЦК України, як укладені внаслідок обману. Відповідно до ч.І ст. 60 ЦПК України, позивач зобовязаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. ОСОБА_1 не надала суду доказів на підтвердження того, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було відомо, що державні акти видані їм без відповідного рішення органу місцевого самоврядування, і що вони умисне приховали від ОСОБА_2 цю обставину перед укладенням договорів купівлі-продажу земельних ділянок.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1

За змістом ст. 401 ЦК України, право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або пішого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 ЦК України, право користуватися чужою земельною ділянкою полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку.

Статтею 98 ЗК України встановлено, що право земельного сервітуту це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою.

Одним із видів земельного сервітут згідно ст. 99 ЗК України є право проїзду на транспортному засобі.

Статтею 100 ЗК України передбачено, що сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 на належній йому земельній ділянці площею 0,2499га побудував жилий будинок, право власності на який посвідчується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно, видане виконкомом Красилівської сільської ради 21.04.2010р., адреса будинку: Київська область, Броварський район, село Красилівка, вул. Каштанова, буд. 5. Окрім будинку на земельній ділянці є сарай, колодязь, огорожа. Згідно державних актів ОСОБА_2, ОСОБА_2 та ОСОБА_1, земельні ділянки ОСОБА_2 не мають межувати безпосередньо з земельною ділянкою ОСОБА_1, між ними мають бути землі загального користування ( дорога).

З пояснень сторін, представників сторін, з матеріалів справи судом встановлено, що земельні ділянки позивачів ОСОБА_2 безпосередньо межують з земельною ділянкою відповідачки ОСОБА_1 Судом зі Схеми планування території Красилівської сільської ради, розробленої УкрНДІ процивілсільбуд у 2006 році, пояснень землевпорядника Красилівської сільської ради ОСОБА_12 встановлено, що станом на час розгляду справи у суді землі запасу сільради з будь-якої сторони садиби ОСОБА_2 та ОСОБА_2 відсутні, оскільки відведені для індивідуальної житлової забудови громадянам. Як вбачається з Сертифікату відповідності державним будівельним нормам, стандартам і правилам від 19 березня 2010 року з реєстрацїїним номером КС 000892, виданим інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області, будинок ОСОБА_2 зведений відповідно державним стандартам, будівельним нормам і правилам, з чого суд робить висновок, що будинок правильно розта пований в межах власної земельної ділянки та по відношенню до межі вулиці Каштанової, про яку зазначає Красилівська сільська рада у листі до суду від 07.09.2010р. № 365.

Судовим експертом при проведенні судової будівельно-технічної експертизи по справі, результати якої викладені у Висновку 4410 від 08 грудня 2009 року, встановлено, що земельні ділянки ОСОБА_2 та Жрайської В.В. розташовані у новому кварталі села, по периметру їхніх меж проходять межі суміжних земельних ділянок інших співвласників, землі загального користування або землі запасу Красилівської сільської ради відсутні. Суд приймає до уваги висновок судового експерта, шо відповідно до вимог нормативних документів використання земель ОСОБА_2 за цільовим призначенням без підїзду до цих ділянок неможливе, що неможливе нормальне господарське використання їх земельних ділянок без обтяження чужої земельної ділянки сервітутом і що інші засоби планувального рішення влаштування під'їзду до земельних ділянок, окрім сервітуту, відсутні, оскільки цей висновок підтверджується також збірним кадастровим планом, виготовленим відповідними фахівцями інституту сільськогосподарських геодезичних вишукувань та відомостями, наданими Красилівською сільською радою.

За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_13 і ОСОБА_2 щодо встановлення сервітуту. Висновком № 4410 судової будівельно-технічьої експертизи від 08 грудня 2009 року запропоновано чотири варіанти влаштування підїзду до земельних ділянок позивачів. З врахуванням уточнених позовних вимог суд вважає за необхідне обрати третій варіант влаштування підїзду, як найменш обтяжливий для відповідачки ОСОБА_1. оскільки за цим варіантом для підїзду достатньо 188 кв.м.

Враховуючи цільове призначення земельних ділянок позивачів та наявність житлового будинку з надвірними будівлями, суд вважає доцільним встановлення сервітуту на постійній основі.

- ь-

При визначенні вартості сервітуту суд керується ст. 272 Податкового кодекс) України, згідно якої ставки податку за один гектар сільськогосподарських угідь встановлюються у відсотках від їх нормативної грошової оцінки, зокрема для ріллі - у розмірі 0,1 відсотка (ст. 272.1.- 272.1.1.)

Стосовно вимоги щодо зобовязання відповідачки ОСОБА_1 не чинити перешкод у користуванні сервітутом, то суд вважає таку вимогу передчасною, оскільки на час звернення до суду і під час розгляду справи позивачі не були володільцями сервітуту.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98-100 ЗК Країни, ст.ст. 401-404 ЦК України, ст. 272 Податкового кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Красилівська сільська рада Броварського району Київської області, управління Держкомзему у Броварському районі Київської області про визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки та договорів купівлі-продажу земельних ділянок- відмовити.

Позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: Красилівська сільська рада Броварського району Київської області задовольнити частково.

Встановити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право постійного платного земельного сервітуту щодо частини земельної ділянки з кадастровим номером :01:041:0002, яка належить на праві власності ОСОБА_14 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії КВ №046450 і розташована за адресою: Київська область, Броварський район, КСП «Красилівське», площею 188 кв.м у вигляд: права проїзду транспортними засобами за варіантом № 3, визначеним висновком № 4410 від 08 грудня 2009 року судової будівельно- технічної експертизи, в межах, що проходять від точки «А» до точки «Б» - 75,0 м, з точки «Б» перпендикулярно до правої межі ділянки ОСОБА_2 в точку «В» - 3.5м, з точки «В» по лівій межі паю ОСОБА_1 в точку «Г» - 62,03 м, з точки «Г» в точку «А» - 15.0м.

Зобовязати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щорічно в строк до 01 липня сплачувати т а користь ОСОБА_1 плату за користування сервітутом у розмірі 0,1 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки площею 188 кв.м. щодо якої встановлено сервітут.

В іншій частині позовних вимог відмовити

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Шинкар А.О