Справа № 2-1198/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 березня 2012 року Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Бондаренко О.І.

при секретарі Жигаровій Д.О.

за участю представника

позивача ОСОБА_1

представників відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 сільської ради Вінницького району Вінницької області, третіх осіб комунального підприємства «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», Вінницької районної державної нотаріальної контори про поновлення строків позовної давності, визнання заповіту недійсним, визнання незаконними рішення виконкому сільської ради, свідоцтва про право власності, свідоцтва про право на спадщину за заповітом, їх скасування, визнання права власності в порядку спадкування за законом, стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 сільської ради Вінницького району Вінницької області, третіх осіб комунального підприємства «Вінницьке обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», Вінницької районної державної нотаріальної контори про поновлення строків позовної давності, визнання заповіту недійсним, визнання незаконними рішення виконкому сільської ради, свідоцтва про право власності, свідоцтва про право на спадщину за заповітом, їх скасування, визнання права власності в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_5 увійшовши в довіру до неї та її чоловіка, ОСОБА_7, зловживаючи їх довірою, обманула, обіцяючи їм допомагати та доглядати за ними до скону віку, обманним шляхом примусила позивачку та її чоловіка написати заповіти на все своє майно на користь відповідача.

12.01.2010 року ОСОБА_7 помер.

Після його смерті ОСОБА_5 та її чоловік одразу ж змінили своє ставлення до позивачки, почали погрожувати її виселенням з її ж будинку.

Згодом, ОСОБА_4 дізналася, що все майно, яке належало їй та її покійному чоловікові оформлено на відповідача ОСОБА_5, яка в свою чергу, всупереч чинному законодавству, незаконно та за допомогою посадових осіб ОСОБА_6 сільської ради Вінницького району Вінницької області, отримала свідоцтво про право власності на ім`я покійного ОСОБА_7

15.12.2010 року КП «ВООБТІ»на підставі вищезазначеного свідоцтва про право на спадщину за заповітом зареєструвало право власності на будинок за ОСОБА_5

Крім того, 25.06.2010 року секретар Побережненської сільської ради Вінницького району Вінницької області ОСОБА_3 не вияснила у позивача чи вміє вона читати, написала від її імені заяву про відмову ОСОБА_4 від спадщини, не роз`яснивши останній наслідки підписання такої заяви, посвідчила цю заяву і навіть не звернула уваги на те, що підпис у паспорті позивача та на вказаній заяві відрізняються між собою, таким чином грубо порушивши права ОСОБА_4 на належну їй по закону обов`язкову частку в спадщині її покійного чоловіка. Таким чином, вказані незаконні дії щодо позбавлення права ОСОБА_4 на майно свідчить про явну зацікавленість ОСОБА_5 як найшвидше заволодіти майном позивача, адже відповідність волевиявлення заповідача, як зазначалося в заповіті, його волі, за даних обставин викликає обгрунтований сумнів.

Дійсно, заповіти ОСОБА_7 та ОСОБА_4 були складені ними за власним бажанням, проте за умови догляду за ними та надання допомоги з боку ОСОБА_5 та її чоловіка, про що не було зазначено в заповіті, тобто, по суті відповідач позивача та її покійного чоловіка ввела в оману, так як їм було запропоновано укласти договір довічного утримання, а вони фактично обманним шляхом примусили написати заповіти на свою користь.

Також, рішення виконкому сільської ради, на підставі якого було видане свідоцтво про право власності, також не відповідає чинному законодавству, так як було прийняте після смерті ОСОБА_7, не враховано законних інтересів ОСОБА_4, що тягне за собою скасування даного рішення та наслідків його прийняття, тобто, скасування свідоцтва про право власності.

За таких обставин, у позивача також виникає необхідність у визнанні заповіту ОСОБА_7 недійсним з вищенаведених підстав.

Хоча, формально строки позовної давності стосовно визнання заповіту ОСОБА_7 сплинули, але позивач дізналася про своє порушене право лише на початку вересня 2009 року, тому ОСОБА_4 вважає, що з цього часу і настав перебіг строку позовної давності, який їй необхідно поновити.

Враховуючи похилий вік ОСОБА_4, її соціальний статус дитини війни, нестабільний стан здоров`я, її добропорядність, а також наслідки пережитого нею обману та погроз виселенням, грубіянством зі сторони ОСОБА_5, що призводять до погіршення стану здоров`я позивача у вигляді частих гіпертонічних кризів, остання вважає, що діями відповідача їй також завдано моральної шкоди, яку вона оцінює в сумі 5000 грн., яку просить також стягнути на її користь з відповідача ОСОБА_5

За наведених обставин позивач змушена була звернутися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали, аргументуючи їх обставинами, викладеними в позовній заяві, просили позов задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволення, посилаючись на те, що і ОСОБА_7 і ОСОБА_4 при вчиненні заповіту все розуміли, ОСОБА_7 взагалі був дуже грамотною людиною, неписьменність позивача не має правового значення для визнання заповіту недійсним та відсутні також і підстави для визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Щодо визнання недійсним та скасування рішення виконкому сільської ради зазначила, що спірне будинковолодіння являється спільною сумісною власністю подружжя, а відтак підстав для скасування рішення та свідоцтва про право власності в повному обсязі немає. Також вважає, що земельна ділянка, зазначена позивачем, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, не входить до складу спільної сумісної власності подружжя, а була приватною власністю покійного ОСОБА_7, який мав право розпорядитися нею на власний розсуд.

Представник відповідача ОСОБА_6 сільської ради Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, в частині визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету ОСОБА_6 сільської ради Вінницького району Вінницької області № 63 від 19.08.2010 року щодо оформлення права власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Вінницька область Вінницький район с. Кордишівка, вул. Шевченка, 22 на ім`я ОСОБА_7 та пояснила, що подружжя ОСОБА_7 особисто приходили до сільської ради для вчинення заповіту, ОСОБА_4 запитували, чи розуміє вона свої дії щодо вчинення заповіту, остання відповідала, що ОСОБА_5 дуже добрі люди, не образять її. ОСОБА_4 не могла бути неписьменною. Вказала на те, що підставою для видачі рішення на ім`я ОСОБА_7 стала заява відповідача ОСОБА_5 Чому рішення винесено на ім`я покійного ОСОБА_7 вона не знає. Додала, що ОСОБА_7 сам особисто приходив до сільської ради, говорив, що хоче вчинити заповіт, він сам читав і писав.

Представник третьої особи КП «ВООБТІ», ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилася, попередньо надавши суду пояснення, в якому зазначила, що державна реєстрація права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами №22 по вул. Шевченка в с. Кордишівка Вінницького району Вінницької області проводилася на підставі правовстановлюючих документів, відповідно до норм чинного законодавства щодо проведення державної реєстрації прав на об`єкти нерухомого майна, будь які спори з позивачем чи відповідачами у КП «ВООБТІ»відсутні. У разі визнання незаконними і скасування правовстановлюючих документів ОСОБА_7 та ОСОБА_5 та визнанні права власності за ОСОБА_4 на житловий будинок №22 по вул. Шевченка в с. Кордишівка Вінницького району Вінницької області, державна реєстрація права власності на об`єкт нерухомого майна буде проведена у відповідності до норм чинного законодавства, а у відповідності до п. 3.9 Тимчасового положення попередні записи щодо права власності на зазначений житловий будинок будуть скасовані. Також, представник ОСОБА_8 просила справу розглянути у її відсутність, при вирішенні спору покладалася на розсуд суду.

Представник третьої особи Вінницької районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, попередньо надавши суду заяву, в якій просить розглянути справу в його відсутність, при вирішенні спору покладається на розсуд суду.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що знайома з ОСОБА_4 ще з дитинства та знає, що остання хворіла на епілепсію, тому в школу не ходила, пасла худобу, працювала на фермі.

Свідок ОСОБА_10, в судовому засіданні пояснила, що з 2003 по 2010 роки являлася сусідкою ОСОБА_4 також знає ОСОБА_5, які приходили до ОСОБА_4 в якості друзів. Вказала також на те, що працює фельдшером та знає, що ОСОБА_7 часто хворіє підіймається тиск, серце болить, часом вона здавалася їй неадекватною, оскільки та не вміла рахувати, заповняти книжки по оплаті за газ, виписки по квитанціях, ліках; ніколи не бачила, щоб вона читала чи писала. ОСОБА_7 вів зошит, в якому все фіксував. Знає, що разом з Романюками робили паркан біля будинку, перекрили дах. ОСОБА_4 показувала їй папку з документами, що власником майна являється ОСОБА_5, однак яким чином не знає. Зазначила також, що покійний ОСОБА_7 сварився з позивачкою з приводу того, що потрібно розривати усі договори. Чи страждає позивач на епілепсію вона не знає, однак вказала, що остання може говорити наодинці сама з собою.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_11, сестра позивача, пояснила, що вже зараз дізналася, що ОСОБА_5 обманули її сестру, сказали, що будуть доглядати її до кінця життя, а останнім часом почали красти у неї гроші, ображати її. ОСОБА_5, в зв`язку із смертю ОСОБА_7, отримала 3 його пенсії, гроші були у неї. А ОСОБА_4 віддала ОСОБА_5 і ті гроші, що люди складалися на похорон її чоловіка. Коли ОСОБА_4 захворіла, то ОСОБА_5 не хотіла доглядати її тому, що у неї був чоловік, забрала усі документи з будинку. Зі слів ОСОБА_4, у ОСОБА_5 не було грошей на уколи для неї. Бляху для перекриття даху купили ОСОБА_5, однак за роботу заплатила ОСОБА_4 та її чоловік ОСОБА_7 При житті покійний ОСОБА_7 говорив, що на своєму обійсті не має доступу ні до чого, усе ОСОБА_5 собі присвоїли, що йому стидно перед людьми за те, що він вчинив заповіт. Також додала, що ОСОБА_4 з дитинства хворіє, у неї конвульсії.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснила, що з 1963 року вона являється сусідкою ОСОБА_4, з відповідачем ОСОБА_5 не знайома. Вважає, що позивачка безграмотна, оскільки завжди приходила до неї, щоб та щось прочитала їй. Зі слів позивача знає, що покійний ОСОБА_7 вів зошит, в якому записував облік усіх витрат, що і коли купувалося і які кошти на це витрачалися. ОСОБА_5 бували на городі у ОСОБА_7, коли все поспівало, але за утримання будинку платили ОСОБА_7. ОСОБА_5 забирали весь урожай, а також яйця, молоко, сало м`ясо. ОСОБА_5 казали, що будуть доглядати ОСОБА_7 до скону віку, якщо ті вчинять заповіт на їх користь, про що просили нікому не говорити, навіть коли вже йшли до сільської ради писати заповіт.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснила, що являється родичкою позивачки та знає, що ОСОБА_5 прийшли до ОСОБА_7 та запропонували свою допомогу, однак, за умови, що ніхто нікому нічого не розкаже. На початку лютого до неї прийшла ОСОБА_4 та попросила, щоб та допомогла їй відсудити хату, оскільки вона не зовсім розуміла, що робить, коли вчиняла заповіт, і вони навіть приблизно 5 разів зверталися з цього приводу до сільської ради, однак, в скасуванні заповіту їм було відмовлено. ОСОБА_4 хотіла зробити на неї доручення, однак, при зверненні до нотаріуса виявилося, що цього неможливо зробити, так як ОСОБА_4 неписьменна.

Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні пояснила, що з 1980 року вона працювала касиром в колгоспі «Світанок»с. Побережне Вінницького району Вінницької області, один раз в місяць видавала заробітну плату працівникам, а ОСОБА_4 працювала на фермі цього ж колгоспу. Позивачка сама розписувалася в відомостях про заробітну плату, особисто перераховувала отримані гроші, хоча спочатку говорила, що не вміє ставити підпис, тому завжди була уважною до нею при видачі заробітної плати.

Заслухавши пояснення сторін по справі, покази свідків, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав.

Як встановлено по справі, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 зареєстрували шлюб 12.05.1964 року в Байраківській сільській раді Вінницького району Вінницької області, що підтверджується відповідною копією свідоцтва одруження серії VI YР № 228984 від 12.05.1964 року (а.с.14).

Згідно довідки ОСОБА_6 сільської ради Вінницького району Вінницької області № 67 від 25.01.2011 року житловий будинок, що розташований за адресою: Вінницька область Вінницький район с. Кордишівка, вул. Шевченка, буд. №22, станом на 15.04.1991 року в якому були зареєстровані та проживали ОСОБА_7 та ОСОБА_4 відносився до категорії колгоспних дворів (а.с. 26). Тобто, станом на 15.04.1991 року ОСОБА_4 та ОСОБА_7 були власниками майна колгоспного двору (ст. 120 ЦК України в ред. 1963 року) і на момент прийняття закону України «Про власність»не втратили цього права. У зв`язку з прийняттям даного закону та введення його в дію ОСОБА_4 та ОСОБА_7 набули права спільної власності на домоволодіння, в якому проживали.

Як вбачається з виписок з погосподарської книги ОСОБА_6 сільської ради Вінницького району Вінницької області за 1955 1957 р.р., 1958 1960 р.р., 1961 1963 р.р., 1967 1969 р.р., 1971 1973 р.р., головою двору №22 по вул. Шевченка в с. Кордишівка Вінницького району Вінницької області являлася ОСОБА_15, членами даного двору вказані ОСОБА_7 та ОСОБА_4 (а.с.63 67). Згідно відомостей за 1980 1982 р.р., 1983 1985 р.р., 1991 1995 р.р., 2006 2010 р.р. головою вищевказаного двору являвся ОСОБА_7, членом даного двору вказана ОСОБА_4 (а.с. 27-28, 68-69).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії І-АМ № 159271 від 14.01.2010 року, 12.01.2010 року в с. Побережне Вінницького району Вінницької області помер ОСОБА_7 (а.с. 16).

Відповдіно до довідки ОСОБА_6 сільської ради Вінницького району Вінницької області №388 від 30.08.2010 року, позивач ОСОБА_4 проживає одна за адресою: Вінницька область Вінницький район, с. Кордишівка, вул. Шевченка, 22 (а.с.23).

За життя, 08.11.2006 року померлий вчинив заповіт, який був посвідчений секретарем Побережненської сільської ради Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі №119, яким все своє майно де б воно не було і з чого би не складалося у тому числі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він матиме право за законом заповів відповідачу по справі, ОСОБА_5 (а.с.29).

Згідно заповіту, вчиненого 08.11.2006 року, який був посвідчений секретарем Побережненської сільської ради Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_3 та зареєстрований в реєстрі №120, позивач ОСОБА_4 все своє майно де б воно не було і з чого би не складалося у тому числі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона матиме право за законом заповіла відповідачу по справі, ОСОБА_5 (а.с.15).

Як вбачається з оглянутої в ході судового розгляду копії спадкової справи після смерті ОСОБА_7, з заявою про прийняття спадщини в порядку спадкування за заповітом після смерті останнього звернулася ОСОБА_5, ОСОБА_4, дружина спадкодавця, відмовилася від належної їй частки у спадщині на користь ОСОБА_5, на підставі чого 15.10.2010 року було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку №71, кадастровий номер :05:003:0020, площею 3,4352 га в межах згідно з планом, що розташована за адресою: Вінницька область Вінницький район ОСОБА_6 сільська рада, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА №319194 (а.с.71 - 99).

На підставі заяви ОСОБА_5 про оформлення права власності на житловий будинок з надвірними будівлями, рішенням виконавчого комітету ОСОБА_6 сільської ради Вінницького району Вінницької області № 63 від 19.08.2010 року «Про видачу свідоцтва про паво власності на будинковолодіння», на підставі запису в погосподарській книзі оформлено право власності на цілий житловий будинок «А», загальною площею 60, 9 кв.м., в тому числі житловою 32, 5 кв.м., прибудови «а», ганку, сараю «Б», сараю «б», погребу «В», криниці №1, огорожі №2, воріт №3, хвіртки №4, огорожі №5, огорожі №6, що розташовані в с. Кордишівка по вул. Шевченка, буд. 322 Вінницького району Вінницької області на ім`я ОСОБА_7 (а.с. 62).

Згідно вищевказаного рішення виконкому сільської ради, 28.09.2010 року виконавчим комітетом ОСОБА_6 сільської ради Вінницького району Вінницької області на ім`я ОСОБА_7 було видано свідоцтво №6 про право приватної власності на цілий житловий будинок №33 по вул. Шевченка в с. Кордишівка Вінницького району Вінницької області (а.с.30).

З огляду на викладене, дані рішення органу місцевого самоврядування є незаконними, оскільки були прийняті вже після смерті ОСОБА_7

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом серії ВРВ №614443 від 01.12.2010 року, посвідченого державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори ОСОБА_16, на підставі заповіту, посвідченого ОСОБА_3, секретарем Побережненської сільської ради Вінницького району Вінницької області від 08.11.2006 року, зареєстрованого в реєстрі за № 119, спадкоємцем зазначеного в заповіті майна ОСОБА_7, який помер 12.01.2010 року являється ОСОБА_5, спадщина, на яку видано свідоцтво складається з житлового будинку з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами, розташованого в с. Кордишівка Вінницького району Вінницької області по вул. Шевченка, 22 (а.с.17).

Як вбачається з витягу про державну реєстрацію прав КП «ВООБТІ» від 15.12.2010 року, власником житлового будинку з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами, розташованого в с. Кордишівка Вінницького району Вінницької області по вул. Шевченка, 22 являється ОСОБА_5 (а.с.24).

Даний факт також підтверджується технічним паспортом на будинковолодіння, виготовленого 04.08.2010 року КП «ВООБТІ»на ім`я ОСОБА_5 (а.с.18 - 22).

03.06.2011 року довірена особа ОСОБА_7 ОСОБА_1 звернувся до ОСОБА_6 сільської ради Вінницького району Вінницької області з заявою про скасування заповіту, складеного ОСОБА_4 08.11.2006 року о 09 год. 45 хв., зареєстрованого в реєстрі за №120 та посвідченого секретарем Побережненської сільської ради Вінницького району Вінницької області ОСОБА_3 (а.с.52).

Відповідно до повідомлення ОСОБА_6 сільської ради Вінницького району Вінницької області № 165 від 14.06.2011 року скасування заповіту проводиться особисто, про що було неодноразово роз`яснено ОСОБА_4 в листі від 22.04.2011 року та довіреній особі ОСОБА_4 - ОСОБА_13 Для скасування заповіту ОСОБА_4 необхідно особисто прибути до сільської ради (а.с.51).

22.06.2011 року довірена особа ОСОБА_7 ОСОБА_13 звернулася до ОСОБА_6 сільської ради Вінницького району Вінницької області з заявою про скасування заповіту, складеного ОСОБА_4 08.11.2006 року о 09 год. 45 хв., зареєстрованого в реєстрі за №120 та посвідченого секретарем Побережненської сільської ради Вінницького району Вінницької області ОСОБА_3 (а.с.52).

Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України, ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям під час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу), якщо інше не встановлено договором або законом.

Ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частка майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків.

Згідно ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 цього кодексу.

Відповідно до ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування, сторона, яка застосувала обман, зобов`язана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину.

Поняття позовної давності визначено в ст. 256 ЦК України, згідно якої це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про оскарження дій виконавця заповіту та у п`ять років до вимог про визнання недійсним правочину, вчиненого під впливом насильства або обману.

Згідно ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

За змістом ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч.1 ст. 393 ЦК України, правовий акт органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Ч.1 с. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають ті особи, які визначені у заповіті.

Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатні вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Відповідно до ст. 1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.

Ст. 1261 ЦК України зазначає, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Згідно ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду. якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом.

Розглядаючи дану цивільну справу, визначаючись щодо заявлених позивачем вимог суд виходив з того, що відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Що стосується позовних вимог позивача в частині відшкодування моральної шкоди, на думку суду вони не підлягають до задоволення по причині їх недоведеності.

Визначаючись щодо стягнення судових витрат, суд встановив, що відповідно до ст.79 ЦПК України до судових витрат відносяться: судовий збір та витрати повязані з розглядом справи. До витрат повязаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу, витрати повязані з явкою до суду, витрати повязані з залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведення судових експертиз, а також витрати повязані з проведенням огляду доказів та вчиненням інших дій.

Як встановлено по справі, ОСОБА_4 було понесено судові витрати, зокрема, у зв`язку із зверненням до суду сплачено судовий збір в сумі 824 грн. 23 коп., що підтверджується відповідними письмовими доказами (а.с. 1, 37, 128).

За ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно задоволеним вимогам.

Беручи до уваги часткове задоволення вимог позивача, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 сільської ради Вінницького району Вінницької області в рівних частках на користь ОСОБА_4 585 грн. 84 коп. в рахунок відшкодування судових витрат, що відповідає вимогам ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.60 62, 70 СК України, ст.ст. 215, 230, 256 258, 267, 368, 392, 393, 1223, 1241, 1257, 1261, 1301 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 27, 31, 60, 79, 84, 88, 131, 208, 209, 213, 214, 215, 223 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_4 задоволити частково.

Визнати поважними причини пропущення строків позовної давності щодо визнання недійсним заповіту, вчиненого ОСОБА_7 08 листопада 2006 року, посвідченого секретарем Побережненської сільської ради Вінницького району Вінницької області та зареєстрованого в реєстрі за №119 та поновити строки позовної давності.

Визнати недійсним заповіт, вчинений ОСОБА_7 08 листопада 2006 року на користь ОСОБА_5, посвідчений секретарем Побережненської сільської ради Вінницького району Вінницької області та зареєстрований в реєстрі за №119.

Визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету ОСОБА_6 сільської ради Вінницького району Вінницької області № 63 від 19.08.2010 року щодо оформлення права власності на цілий житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Вінницька область Вінницький район с. Кордишівка, вул. Шевченка, 22 на ім`я ОСОБА_7.

Визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на житловий будинок з прибудовою, господарськими будівлями та спорудами № 22 по вул. Шевченка в с. Кордишівка Вінницького району Вінницької області № 6 від 28.09.2010 року, видане виконкомом ОСОБА_6 сільської ради Вінницького району Вінницької області на ім`я ОСОБА_7.

Визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 01.12.2010 року, видане на ім`я ОСОБА_5 та посвідчене державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори ОСОБА_16 та зареєстроване в реєстрі за №1-1243.

Визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 15.10.2010 року, видане на ім`я ОСОБА_5 та посвідчене державним нотаріусом Вінницької районної державної нотаріальної контори ОСОБА_16 та зареєстроване в реєстрі за №1-1001.

Визнати за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Вінницька область Вінницький район с. Кордишівка, вул. Шевченка, 22 та складається з житлового будинку «А», черепашника, загальною площею 60,9 кв.м., житловою площею 32,5 кв.м., прибудови «а», ганку, сараю «Б», сараю «б», погребу «В», криниці №1, огорожі №2, воріт №3, хвіртки №4, огорожі №5, огорожі №6.

Визнати за ОСОБА_4 право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 3,4352 га, що розташована на території ОСОБА_6 сільської ради Вінницького району Вінницької області, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА №319194 від 19.11.2004 року ОСОБА_7, який помер 12.01.2010 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 сільської ради Вінницького району Вінницької області в рівних частках на користь ОСОБА_4 судовий збір в сумі 585 грн. 84 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з моменту проголошення.

Суддя :