Справа № 2-2507/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 жовтня 2012 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

Головуючого судді Казака С.Ю.

при секретарі Ткаченко А.О.

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача Доценко М.С.

третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Державного підприємства «Придніпровська залізниця», третя особа ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого, під час розгляду справи уточнивши позов, зазначив, що 18.08.2008 року о 12-30 г. на 222 км + 150 м. а/ш Знам`янка-Луганськ відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів ГАЗ-322132-414 д/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобілем NISSAN Maxima д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 , внаслідок якої автомобілям було завдано механічні пошкодження. Постановою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.09.2008 року ОСОБА_2 за фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. На момент дружньо-транспортної пригоди автомобіль NISSAN Maxima д/н НОМЕР_2 знаходився у володінні позивача на підставі довіреності від 28.08.2007 року, а власником автомобіля ГАЗ-322132-414 д/н НОМЕР_1 булло Державне підприємство «Придніпровська залізниця», з яким ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах. Вартість відновлювального ремонту автомобіля склала 71914 грн. 64 коп. Страховою компанією, у якій була за страхова цивільно-правова відповідальність відповідача. Йому було виплачено страхове відшкодування в сумі 25000 грн. Таким чином, сума матеріальної шкоди, що підлягає відшкодуванню відповідачем становить 46914 грн. 64 коп. Так, як грошові кошти надійшли на рахунок позивача тільки 24.12.2010 року, вважає, що сума боргу підлягає індексації, а також відповідач повинен сплатити 3% річних від несвоєчасно сплаченої суми. Сума інфляції становить 2606 грн. 70 коп., 3% річних 3273 грн. 92 коп. Також ним (позивачем) було сплачено 1900 грн. за транспортування автомобіля з місця ДТП у м.Донецьк. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди йому також було завдано моральної шкоди, оскільки він був вимушений витрачати багато часу на врегулювання питань, пов`язаних з транспортуванням автомобілю, виплатою страхового відшкодування, проведення дослідження спеціаліста, юридичні консультації, отримання необхідних документів для подачі позовної заяви. На ремонт автомобілю були витрачені кошти із сімейного бюджету, що негативно позначилось на загальному фінансовому положенні сім`ї. Завдану моральну шкоду оцінює в сумі 10000 грн. З урахуванням зазначеного, позивач просив стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду в сумі 46914 грн. 64 коп., витрачених на ремонт автомобіля; 1900 грн. сплачених за транспортування транспортного засобу; 2606 грн. 70 коп. інфляційних, 3% річних в сумі 3273 грн. 92 коп.; 5000 грн. за надання правової допомоги, 10000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди та 2579 грн. 53 коп. витрат, понесених на придбання бензину.

В судовому засіданні представник позивача зазначила про підтримання позивачем позову та, посилаючись на викладені в позовній заяві та уточненнях підстави, просила суд задовольнити позовні вимоги, заявлені в уточненнях до позову від 02.10.2012 року.

Представник відповідача в судовому засіданні позов визначала частково та не заперечувала щодо обв`язку відповідача відшкодувати різницю між сумою матеріального збитку, визначеною у висновку судової автотоварознав-чої експертизи від 08.02.2012 року та сумою виплаченого страхового відшкодування. В іншій частині в задоволенні позову просила відмовити з підстав, викладених в письмових запереченнях. Також зазначила, що оскільки відповідно до рішення суду від 01.09.2010 року по вказаній справі, яке в подальшому було скасовано, на рахунок позивача було перераховано 49874 грн. 57 коп., тобто в розмірі більшому ніж підлягає до відшкодування, просила застосувати поворот виконання рішення, зобов`язавши позивача повернути безпідставно стягнуті кошти.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав думку представника відповідача.

Заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 18.08.2008 року о 12-30 г. на 222 км + 150 м. а/ш Знам`янка-Луганськ відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів ГАЗ-322132-414 д/н НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2 та автомобілем NISSAN Maxima д/н НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 .

Також судом встановлено, що на момент дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з Державним підприємством «Придніпровська залізниця», у власності якого знаходився автомобіль ГАЗ-322132-414 д/н НОМЕР_1 . Вказана обставина не заперечувалась сторонами, а тому відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України є такою, що не потребує доказуванню.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 , автомобіль NISSAN Maxima д/н НОМЕР_2 був зареєстрований за ОСОБА_4 .

А відповідно до довіреності від 28.08.2007 року остання уповноважила ОСОБА_3 розпоряджатись вказаним автомобілем з правом керування (а.с.36 т.1).

Тобто на момент дорожньо-транспортної пригоди позивач на відповідній правовій підставі володів транспортним засобом NISSAN Maxima д/н НОМЕР_2 .

Згідно довідки ДАІ внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю NISSAN Maxima д/н НОМЕР_2 було завдано механічні пошкодження.

Постановою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16.09.2008 року ОСОБА_2 за фактом вказаної дорожньо-транспортної пригоди було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (а.с.31 т.1).

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справах, що набрало чинності, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті ж самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, суд вважає доведеним та таким, що не підлягає доказуванню факт вини ОСОБА_2 у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди 18.08.2008 року, внаслідок якої було завдано механічні пошкодження автомобілю NISSAN Maxima д/н НОМЕР_2 .

Цивільно-правова відповідальність відповідача, як власника транспортного засобу ГАЗ-322132-414 д/н НОМЕР_1 , була застрахована в ПрАТ «УСК «Княжа».

Згідно договору про проведення оцінки майна та замовлення страхової компанії 03.10.2008 року СПД ОСОБА_5 було складено акт оцінки розміру збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу №03-02/10, відповідного до якого вартість відновлювального ремонту транспортного засобу NISSAN Maxima д/н НОМЕР_2 визначена в розмірі 72142 грн. 64 коп., вартість матеріальної шкоди, завданої власнику вказаного автомобіля на момент оцінки в розмірі 44452 грн. 40 коп. (а.с.7-23 т.1).

З урахуванням вказаних висновків страховою компанією, в межах встановленого ліміту на користь позивача ОСОБА_3 було перераховано суму страхового відшкодування в розмірі 25000 грн., що підтверджується копією банківської виписки та не заперечувалось сторонами (а.с.30 т.1).

Фактично за проведені ремонті роботи по відновленню пошкодженого транспортного засобу позивачем було сплачено 71914 грн. 64 коп., що підтверджується наданими позивачем квитанціями до прибуткового касового ордеру, актом здачі-прийняття виконаних робіт, накладною, переліком виконаних робіт (а.с.35-38,152 т.1).

Відповідно до п.3 ч.1 ст.988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором.

Відповідно до ч.1 ст.990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

Відповідно до ст.3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до п.22.1 ст.22 вказаного закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.29 закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством.

Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити

пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З урахуванням зазначених вище обставин та положень закону, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 46914 грн. 64 коп., як різниці між фактичними матеріальними витратами, понесеними на відновлення пошкодженого транспортного засобу та виплаченою сумою страхового відшкодування в розмірі 25000 грн., є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

В зв`язку з чим, з відповідача, як власника транспортного засобу та юридичної особи, з якою перебувала у трудових відносинах особа, винна у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, на користь позивача відповідно до положень ст.1172 ЦК України слід стягнути завдану матеріальну шкоду, що полягає у витратах на проведення відновлювальних робіт пошкодженого автомобіля, в сумі 46914 грн. 64 коп.

При цьому, суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача та третьої особи, що відшкодуванню підлягає сума, що складає різницю між розміром матеріальних збитків в сумі 35774 грн. 45 коп., визначеної висновком судової автотоварознавчої експертизи №4636-11 від 08.02.2012 року та розміром виплаченого страхового відшкодування в сумі 25000 грн.

Оскільки, відповідно до ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Факт понесення позивачем витрат на відновлення пошкодженого транспортного засобу саме в сумі 71914 грн. 64 коп. підтверджується наданими останнім квитанціями до прибуткового касового ордеру, актом здачі-прийняття виконаних робіт, накладною, переліком виконаних робіт ПП ОСОБА_6 , які суд вважає належними доказами (а.с.35-38,152 т.1).

Так, вказаний перелік робіт, виконаний ПП ОСОБА_6 не протирічить переліку відновлювальних робіт, необхідних для ремонту автомобіля NISSAN Maxima д/н НОМЕР_2 внаслідок пошкодження під час дорожньо-транспортної пригоди, визначених в акті оцінки розміру збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу №03-02/10 від 03.10.2008 року, відповідність якого діючому законодавству в свою чергу підтверджена висновком судової автотоварознавчої експертизи №4636-11 від 08.02.2012 року, в якому визначено, що акт №03-02/10 від 03.10.2008 року складений у відповідності до «Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів», затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року №142/5/2092 .

Відповідно до ст.7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні`проведення оцінка майна є обов`язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом». Така оцінка проводиться в порядку, передбаченому «Методикою товарознавчою експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів», затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 року №142/5/2092, зі змінами, внесеними наказом №1335/5/1159 від 24.07.2009 року.

Також суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_3 щодо стягнення матеріальних витрат в сумі 1900 грн., понесених позивачем за транспортування транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди, які підтверджуються актом здачі-прийняття виконаних робіт від 18.08.2008 року (а.с.23 т.1).

Таким чином, всього з відповідача на користь позивача слід стягнути у рахунок відшкодування матеріальної шкоди 48814 грн. 64 коп. (46914 грн. 64 коп. + 1900 грн.).

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої в наслідок порушення її права і така шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, крім випадків, встановлених законом.

Суд вважає, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачу була заподіяно моральну шкоду, яка виразилась в негативних емоціях, які він пережив внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження належного йому майна; непоправній втраті часу проведеного на місці пригоди з моменту зіткнення до оформлення співробітниками ДАІ всіх необхідних документів; додатковому емоційному навантаженні та необхідності витрачати додатковий час з метою відновлення порушених прав та відшкодування завданих збитків; неможливості користуватись належним йому транспортним засобом через його значні пошкодження, що завдавало йому незручності у повсякденному житті, необхідність вишукування додаткового часу і додаткових зусиль для організації свого життя.

Враховуючи вказані обставини, ступінь та тривалість моральних страждань, виходячи з принципу розумності та справедливості, суд вважає, що позовні вимоги в частині відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню моральна шкода в розмірі 500 грн.

В частині стягнення з відповідача інфляційних в сумі 2606 грн. 70 коп. та 3% річних в сумі 3273 грн. 92 коп. за несвоєчасне відшкодування заподіяної матеріальної шкоди, позивачу в задоволенні позову слід відмовити, оскільки діючим законодавством не передбачено можливості відшкодування шкоди з урахуванням індексу інфляції та річних.

Дія ч.2 ст.625 ЦК України, що передбачає обов`язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, не розповсюджується на правовідносини, що виникають у зв`язку із заподіянням шкоди, і може застосовуватись лише при порушенні зобов`язання за договором.

Як роз`яснено в п.3 постанови Пленуму Верховного Суд України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди`від 27.03.1992 року №6 у тому разі, коли на час виконання рішення про відшкодування шкоди, виправлення пошкодження за одержані за рішенням суду кошти, збільшились ціни на майно або роботи, на придбання чи проведення яких воно було присуджене, потерпілий із цих підстав може заявити додаткові вимоги до особи, відповідальної за шкоду, якщо не було його вини в тому, що виконання проводилось вже після збільшення цін і тарифів.

Також не підлягають задоволенню і вимоги позивача щодо стягнення витрат на правову допомогу в сумі 5000 грн. та витрати на придбання бензину в сумі 2579 грн. 53 коп., оскільки відповідно до ч.1 ст.84 ЦПК України витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків

надання безоплатної правової допомоги, а відповідно до ч.1 ст.85 ЦПК України витрати, пов`язані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачені при подачі позову державне мито в сумі 496 грн. 65 коп. (пропорційно до задоволених позовних вимог) та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.23,1167,1172,1187,1188,1192,1994 ЦК України, ст.ст.3,22,29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст.10,11,27,31,58-61,84,85,88,169,212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до Державного підприємства «Придніпровська залізниця», третя особа ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства «Придніпровська залізниця`на користь ОСОБА_3 у рахунок відшкодування матеріальної шкоди суму в розмірі 48814 грн. 64 коп., у рахунок відшкодування моральної шкоди 500 грн., а всього 49314 грн. 64 коп.

Стягнути з Державного підприємства «Придніпровська залізниця`на користь ОСОБА_3 державне мито в сумі 496 грн. 65 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн., а всього 616 грн. 65 коп. судових витрат.

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі протягом десяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С.Ю.Казак