Справа №2-н-1357/2011 (№4-с/1416/85/2012)
УХВАЛА

12 грудня 2012 р. Ленінський районний суд м. Миколаєва

в складі: головуючого - судді Губницького Д.Г., при секретарі Наумкіній І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві скаргу публічного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» (далі за текстом - МТЕЦ) на дії старшого державного виконавця Рогова С.О. Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції (далі за текстом - Ленінський ВДВС), -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2012 р. МТЕЦ звернулося до суду з даною скаргою, якою просило визнати дії державного виконавця по закінченню виконавчого провадження неправомірними, скасувати постанову про закінчення виконавчого провадження і зобовязати його здійснити виконавчі дії відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» (далі за текстом - Закон). Надалі, в судовому засіданні, вимоги скарги уточнили, просили замість визнання неправомірними дій державного виконавця визнати неправомірною постанову про закінчення виконавчого провадження

В судовому засіданні представник МТЕЦ вимоги скарги підтримав.

Представник Ленського ВДВС проти задоволення скарги заперечувала.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в розгляді скарги, дослідивши матеріали цивільної справи, виконавчого провадження, встановив наступні обставини.

За судовим наказом Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03 червня 2011 р. по цивільній справі №2-н-1357/2011 стягнуто на користь ВАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль», правонаступником якого є МТЕЦ, з ОСОБА_1 борг за послуги теплопостачання 2745,62 грн.. витрати на інформаційно- технічне забезпечення 30 грн., інфляцію 209,96 грн., 3%річних 60,91 грн., а також 25,50 грн. судового збору (а.с. 33, 43).

За заявою представника МТЕЦ, 28 травня 2012 р. старший державний виконавець Ленінського ВДВС ОСОБА_2 відкрив виконавче провадження з виконання виконавчого листа№2-н-1357 виданого 01 серпня 2011 р на суму 3046,49 грн. (а.с.41).

Із довідки обласного адресного бюро на запит державного виконавця вбачається, що боржник ОСОБА_3, був виписаний з адреси: АДРЕСА_1 у звязку зі смертю у 2011 р.

12 вересня 2012 р. вказаний державний виконавець виніс постанову, затверджену начальником Ленінського ВДВС, про закінчення виконавчого провадження на підставі п. З ч. 1 ст. 49 Закону. Виконавчий документ повернуто стягувачу 26 жовтня 2012 р.

Дії державного виконавця по закінченню виконавчого провадження суперечать Закону.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 49 Закону, виконавче провадження підлягає закінченню у разі смерті або оголошення померлим стягувача чи боржника, визнання безвісно відсутнім боржника або стягувача, ліквідації юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання їх обов'язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

Статтею 608 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов'язаним з його особою і у зв'язку з цим не може бути виконане іншою особою. А тому, такі зобов'язання боржника не входять до складу спадщини на підставі п. 5 ч. 1 ст. 1219 ЦК України.

Правовідносини, які виникли між МТЕЦ і ОСОБА_1 допускають правонаступництво, оскільки боргові правовідносини не є такими, що нерозривно пов'язаним з особою боржника і у зв'язку з цим не можуть бути виконані іншою особою.

Згідно з вимогами п. 1 ч. 1 ст. 37 Закону України, виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню у разі смерті боржника, якщо встановлені судом правовідносини допускають правонаступництво. Ця норма Закону не вимагає наявності судового рішення щодо правонаступництва, а містить посилання на правовідносини, встановлені судом під час розгляду справи для вирішення питання державним виконавцем чи допускають ці правовідносини правонаступництво.

У відповідності до ч. 1 ст. 39 цього Закону державний виконавець виносить вмотивовану постанову про зупинення виконавчого провадження з підстав, передбачених статтями 37 і 38 цього Закону, яка затверджується начальником або заступником начальника відділу, якому підпорядкований державний виконавець. Постанову про зупинення виконавчого провадження з підстав, передбачених статтею 37 цього Закону, державний виконавець виносить не пізніше наступного робочого дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

А згідно з частиною 5 вказаної статті, після усунення обставин, які стали підставою для зупинення виконавчого провадження, державний виконавець протягом трьох днів з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов'язаний своєю постановою поновити виконавче провадження за власного ініціативою або за заявою стягувана.

Із змісту п. 2.13 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Мінюсту 02 квітня 2012 р. № 512/5, вбачається, що звернення державного виконавця або заінтересованої сторони до суду з заявою про заміну сторони її правонаступником є правом цих осіб, яке може бути використане протягом зупинення виконавчого провадження у строки, передбачені ст. 39 ч. 2 ЗУ «Про виконавче провадження» (до визначення правонаступників боржника), у разі не визначення правонаступників в нотаріальному порядку.

Згідно з п. З ч. 1 ст. 49 Закону, виконавче провадження підлягає закінченню у випадку смерті боржника лише в разі - якщо виконання його обовязку у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва.

Довідка адресного бюро про зняття з реєстрації у звязку зі смертю боржника не є належним підтвердженням факту смерті. У відповідності до пункту 16 Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого постановою КМУ від 22 серпня 2007 р. N 1064, державний виконавець міг отримати витяг про смерть боржника.

Відтак, рішення державного виконавця оформлене постановою про закінчення виконавчого провадження є як передчасним, так і неправомірним. Неправомірність його рішення слід визнати у відповідності до вимог скарги.

Для поновлення прав стягувана постанову про закінчення виконавчого провадження слід скасувати і зобовязати компетентну особу Ленінського ВДВС вчинити дії передбачені ст. 11 Закону з примусового виконання судового наказу №2-н-1357 від 03 червня 2011 р., виданого 01 серпня 2011 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва.

На підставі ст. 388 ЦПК України з Ленінського ВДВС стягнути 107,30 грн. судового збору.

Керуючись ст. 387 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову старшого державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління , юстиції ОСОБА_2 від 12 вересня 2012 р. про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання судового наказу №2-н-1357 від 03 червня 2011 р., виданого 01 серпня 2011 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва з підстави п. З ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».

Зобовязати компетентну особу Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції вчинити дії передбачені ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» з примусового виконання судового наказу №2-н-1357 від 03 червня 2011 р., виданого 01 серпня 2011 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва при предявленні вказаного судового наказу до виконання.

Стягнути з Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції 107,30 грн. судового збору в дохід держави.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом 5 днів з дня її проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час її проголошення - в тому ж порядку і в той самий строк, який обраховується з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.Г. Губницький