Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2012 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючої судді Шеремет А.М.,

суддів: Малько О.С., Шимківа С.С.

секретар судового засідання Панас Б.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційні скарги ОСОБА_1 на рішення Володимирецького районного суду від 24 вересня 2012 року та на додаткове рішення Володимирецького районного суду від 05 листопада 2012 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування Володимирецької РДА в особі служби у справах дітей Володимирецької РДА, про зменшення розміру аліментів, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Володимирецького районного суду від 24 вересня 2012 року та додатковим рішенням Володимирецького районного суду від 05 листопада 2012 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Вважаючи дані рішення такими, які ухвалені з порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_1 подав на них апеляційні скарги.

При цьому посилається на те, що відповідач в судовому засіданні підтвердила, що діти з нею не проживають, а аліменти, які вона отримує на утримання сина, вона витрачає на власні потреби. Дані обставини підтверджені Комісією з питань захисту прав дітей при проведенні перевірки про нецільове використання відповідачем аліментів.

Просить скасувати оскаржувані рішення та ухвалити нове рішення.

Перевіривши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, беручи до уваги пояснення учасників процесу, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Володимирецького районного суду від 19 липня 2007 року розірвано шлюб, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, зареєстрований 01 липня 1996 року. Дітей залишено проживати з матірю.

Рішенням Володимирецького районного суду від 19 липня 2007 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей, дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 15 червня 2007 року.

З довідки, виданої виконкомом Красносільської сільської ради № 596 від 16 березня 2012 року вбачається, що син сторін ОСОБА_5 проживає разом із батьком в с. Красносілля і знаходиться на повному його утриманні.

Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

На підставі наведеного колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що ОСОБА_1 слід звільнити від сплати аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_1, зменшивши розмір стягуваних за рішенням Володимирецького районного суду від 19 липня 2007 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_6 на утримання дочки ОСОБА_3, з 1/3 частини всіх видів заробітку до 1/6 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Частиною 2 ст. 186 СК України передбачено, що у разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу

З висновку Володимирецької районної державної адміністрації про нецільове витрачання аліментів на утримання неповнолітніх дітей №734-02/18 від 05 березня 2012 року вбачається, що підтверджень того, що ОСОБА_7 витрачає кошти, отримані від ОСОБА_1 не за призначенням, не здобуто.

Інших доказів про нецільове використання ОСОБА_7 аліментів позивачем не надано, тому позовні вимоги в цій частині до задоволення не підлягають.

Відповідно до правил ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 2 ст. 182 Сімейного Кодексу України встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 аліментів в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 02 квітня 2012 року.

Згідно ч. 3 ст. 160 СК України якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Пунктом 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя№ 11 від 21 грудня 2007 року передбачено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та зясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Право дитини, яка досягла 14 років, на вибір місця проживання разом з одним із батьків, які проживають окремо, передбачене також і ч. 3 ст. 160 СК України.

Синові сторін ОСОБА_5 на момент подання позову вже виповнилось 14 років, а тому він має право самостійно обрати, з ким з батьків проживати, отже позовна вимога ОСОБА_1 про встановлення місця проживання неповнолітнього ОСОБА_1 з ним до задоволення не підлягає.

Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Позивачем та його представником не наведений розрахунок загального часу, витраченого на складання позовної заяви відповідно до вимог постанови КМ України №590 від 27 квітня 2006 року Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави.

За таких обставин, колегія суддів прийшла до висновку, що підстав для стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 800 грн. витрат на правову допомогу немає.

З урахуванням наведеного колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що оскаржувані рішення підлягають скасуванню з ухваленням по справі нового рішення.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 160, 180, 182, 184, 186 СК України, ст. ст. 11, 303, 304, 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Володимирецького районного суду від 24 вересня 2012 року та додаткове рішення Володимирецького районного суду від 05 листопада 2012 року скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати аліментів, утримуваних за рішенням Володимирецького районного суду від 19 липня 2007 року на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Зменшити розмір аліментів, стягуваних за рішенням Володимирецького районного суду від 19 липня 2007 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання дочки ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/3 частини всіх видів заробітку до 1/6 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 аліменти в розмірі 1/6 частини всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 107 (сто сім) грн. 30 коп.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча

Судді: