Справа № Провадження №22-ц-1144/12 22-ц/1090/1125/12 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Категорія26Доповідач у 2 інстанціїСуханова
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

12 березня 2012 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого: Суханової Є.М.,

Суддів: Коцюрби О.П., Сліпченка О.І.,

при секретарі : Клименко В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 13 грудня 2011 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «ПРОКРЕДИТБАНК»до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором ,-

В С Т А Н О В И Л А:

Обухівським районним судом Київської області 13.12.2011 року відповідно проголошено рішення.

Згідно з вищезазначеним рішенням, позов публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк»до ОСОБА_3 та до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1.39779 від 17.07.2008 року - задоволено частково.

Зокрема, ухваленим рішенням з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 вирішено солідарно стягнути на користь ПАТ «ПроКредит Банк»заборгованість за кредитним договором у сумі 80 465,33 грн. (з яких ~ непогашеного кредиту 53 530,96 грн.; заборгованості за відсотками 21 934,37 грн.; пені 5 000 грн.) та сплачені позивачем судові витрати в розмірі 1 820 грн..

Не погодившись з висновками наведеними в рішенні суду, апелянт звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду змінити в частині стягнення штрафних санкцій та солідарного стягнення з ОСОБА_2 заборгованості.

Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги вважає, що вона частково обґрунтована та підлягає частковому задоволенню - зміни рішення суду в частині стягнення додатково нарахованих ПАТ «ПроКредит Банк»відсотків за час прострочення зобов'язань з погашення кредиту та покладення обов'язку щодо відшкодування коштів в солідарному порядку.

Підставами за для зміни судового рішення Обухівського районного суду Київської області від 13.12.2011 року є наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Зміст позовної заяви свідчить про те, що вимоги ПАТ «ПроКредит Банк»ґрунтуються на умовах кредитного договору від 17.07.2008 р. № 1.39779, укладеного між ЗАТ «ПроКредит Банк»та Позичальником, а також на умовах Договору поруки № 1.39779-ДП1 від 17.07.2008 укладеного між ЗАТ «ПроКредит Банк»та Апелянтом (як Поручителем).

Матеріали справи підтверджують обставину, що підписання (укладення) зазначених правочинів ні Відповідачем 1 ні Відповідачем 2 під час розгляду даної справи в суді першої інстанції не заперечувалось.

При цьому, за умовами вищезазначеного кредитного договору та додатку № 1 до нього, ЗАТ «ПроКредит Банк»зобов'язався надати Відповідачу 1 кредит в сумі 10 000 (десять тисяч) доларів США для задоволення особистих потреб, а Відповідач 1 - повернути наданий кредит не пізніше 18 липня 2011 року і сплатити відсотки в розмірі 20% річних, виходячи з 360 календарних днів у році за користування кредитом.

В рішенні суду першої інстанції було задоволено позовні вимоги в частині солідарного стягнення коштів.

Колегія суддів, вважає, що судом першої інстанції з підстав недоведеності окремих обставин, що мають значення для справи і які суд вважав встановленими, було неправомірно покладено обов'язок на Апелянта, як поручителя по кредитному договору № 1.39779 від 17.07.2008 року виходячи з наступного.

Обставиною справи, яку суд першої інстанції передчасно вважав встановленою є правомірність вимог Позивача до Відповідача 2 (Апелянта) в межах умов Кредитного договору № 1. 39779 від 17.07.2008 року та Договору поруки № 1.39779-ДП1 від 17.07.2008.

Так, відповідно до положень статті 1 Договору поруки, Кредитор має право звернути стягнення за рахунок майна Поручителя, згідно норм чинного законодавства, в разі невиконання Поручителем зобов'язань, згідно п. 1.2. договору поруки.

Разом з тим, п. 1.2. договору поруки містить положення, що «Поручитель протягом 3-х банківських днів з дня одержання повідомлення від Кредитора про порушення Позичальником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором по поверненню кредиту, сплати нарахованих відсотків за користування кредитом зобов'язується погасити суму заборгованості по кредитному договору».

З цього слідує, що безумовною ознакою настання права вимоги Кредитора до Поручителя щодо погашення суми заборгованості за кредитним договором є саме факт «одержання Поручителем повідомлення від Кредитора про порушення Позичальником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором по поверненню кредиту».

Матеріали справи містять копії вимог до Поручителя, однак жодного доказу (факту) щодо направлення таких вимог та головне - їх отримання Відповідачем 2 в матеріалах справи відсутні.

Частина 1 ст. 60 ЦПК України містить положення відповідно до якого, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Враховуючи викладене, колегія суддів прийшла до висновку, що у Позивача не виникло право вимоги до Поручителя щодо виконання зобов'язання по погашенню кредиту, в зв'язку із чим вимога Позивачу про стягнення заборгованості в солідарному порядку з Відповідача 2 є неправомірною, такою, що не відповідає ні вимогам законодавства, ні вимогам укладених правочинів.

Нормою ст. 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; вимоги ст. 58 ЦПК України, щодо належності доказів (належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування ).

Ця позиція викладена також в матеріалах узагальнення судової практики Верховним судом України про те, що непоодинокі випадки ухвалення судами рішень без з'ясування обставин щодо невиконання чи неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором. У таких справах самі позовні заяви не містять таких даних, а лише констатують факт наявності розміру всієї суми непогашеного кредиту.

З огляду наведеного, рішення суду в частині солідарного стягнення заборгованості з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є передчасною вимогою, рішення суду в цій частині підлягає зміні з ухваленням нового рішення.

Згідно з вимогами ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 1233,1234,1235,1248 ЦК України, ст.ст. 293, 303, 304, 307, 309, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 13 грудня 2011 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «ПРОКРЕДИТБАНК»заборгованості за кредитним договором в сумі 82285 гривень 33 копійки скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

В частині солідарного стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором відмовити.

В решті рішення Обухівського районного суду Київської області від 13 грудня 2011 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів до касаційної інстанції.

Головуючий

Судді