Справа № 2 2631/12р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2012 року Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого - судді Мельник І.О.

при секретарі - Н.М.

адвоката ОСОБА_1

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповдіальністю "АВТО-ПРОСТО", третя особа: Управління з захисту прав споживачів у Черкаській області, про розірвання угоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про визнання угоди № 348180 від 28 квітня 2011року недійсною вказуючи, що 28 квітня 2011року, між нею та ТОВ "АВТО-ПРОСТО", в особі ОСОБА_3, що діяв на підставі довіреності, було укладено Угоду №348180 про послуги спрямовані на придбання Автомобіля-марки ВАЗ, модель-210994, вартістю в 62130.00грн. (шістдесят дві тисячі сто тридцять гривень). Дана угода мала додатки № 1 та додаток № 2, які являються невідємною частиною угоди. Угода була укладена за адресою: 8км. автодороги Сміла-Черкаси, в приміщенні автосалону. На думку позивачки дана угода не відповідає вимогам діючого законодавства України: а саме: ст.ст.10,14,15,21,22,23 Закону України "Про захист прав споживачів", ст.ст.202,203,234 ЦК України та порушує її цивільні права та інтереси. З метою захисту власних прав та інтересів, згідно з правилами, передбаченими ч.2 ст. 55 Конституції України, вона і звернулася до суду з даним позовом, так як стверджує, що перед укладанням угоди, абсолютно не ознайомивши позивачку зі змістом та умовами, о 9год. 45хв. її було примушено сплатити за квитанцією №1 від 28.04.2011р. суму 2236.68грн. (дві тисячі двісті тридцять шість гривень шістдесят вісім копійок).Даний доказ долучено до позовної заяви.Позивачка стверджує, що в даній квитанції, у графі призначення платежу, вказано, що сума 2236грн. 68 коп., є вступним внеском в ТОВ "АВТО-ПРОСТО".

У ході розгляду справи позивачка ОСОБА_2 відповідно до статті 31 ЦПК України уточнила і доповнила свої позовні вимоги, викладені нею в первинній позовній заяві, вказуючи, що вона просить суд розірвати вищезазначену угоду на підставі ст.ст.651,652 ЦК України, внаслідок істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору.

У судовому засіданні позивачка та адвокат ОСОБА_1 підтримали заявлені позовні вимоги та просили суд розірвати угоду № 348180 від 28 квітня 2011року, оскільки на час її укладення позивачка не була ознайомлена із додатком № 3. Отримавши його лише у червні 2011р. вона дізналася про наявність заборгованості по угоді № 348180 від 28 квітня 2011року в сумі 67405,21 грн., незважаючи на те, що вона вносила грошові кошти на виконання умов цієї угоди. Таким чином, на час підписання угоди № 348180 від 28 квітня 2011року вона не була обізнана про загальну суму грошових зобов»язань перед відповідачем, внаслідок чого і уклала таку угоду.

Представник відповідача, будучи своєчасно, належним чином повідомлений про час і місце слухання справи, надіслав письмові заперечення та просив розглянути справу без його участі. Заперечення обґрунтовував тим, що ОСОБА_2 на час підписання угоди № 348180 від 28 квітня 2011року була в повному обсязі проінформована про умови участі в програмі по придбанню автомобіля, їй був відомий порядок проведення розрахунків, які вона і здійснювала. Зміст додатку № 3 ніяким чином не відрізняється від положень п.8.2.1.6 угоди, яким визначено стан розрахунків за угодою на момент отримання автомобіля. На Асигнаційному акті від 29.06.2011р. позивач одержала право на отримання автомобіля. Таким чином, відповідач виконав всі умови угоди та надав позивачу право на отримання автомобіля, яким вона не скористалася і відмовилася виконувати положення ст.8 Додатку № 2 Угоди, якою передбачено порядок передачі автомобіля. Просив в задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи управління із захисту прав споживачів Черкаської області, будучи належним чином повідомленим про час і місце слухання справи, в судове засідання не зявився і не повідомив про причини неявки.

Суд, заслухавши позивача ОСОБА_2, доводи адвоката ОСОБА_1, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення частково з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст. 214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин

Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з вимогами ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 55 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. У відповідності до ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є охорона прав та законних інтересів фізичних, юридичних осіб, держави шляхом всебічного розгляду та вирішення цивільних справ у повній відповідності з чинним законодавством.

У ході розгляду справи встановлено, що 28 квітня 2011року між позивачкою ОСОБА_2 та ТОВ "АВТО-ПРОСТО", в особі ОСОБА_3, що діяв на підставі довіреності, було укладено Угоду № 348180 про послуги спрямовані на придбання автомобіля-марки ВАЗ, модель-210994, вартістю 62 130 грн. (шістдесят дві тисячі сто тридцять гривень).

Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінилися, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов:

1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачливості, які від неї вимагалися;

3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Суд вважає, що, зміна обставин є істотною у разі, коли сторони при укладенні договору не знали про них, а якби знали про них, вони б його не уклали або уклали на інших умовах.

Свідченням істотної зміни обставин є аналіз відомостей, викладених в додатках № 1 та № 3 .

Заінтересована сторона може вимагати розірвання договору за наявності певних умов, які на момент укладення договору сторони не могли передбачити. Настання таких умов зумовлено субєктивними причинами і не могло бути усунуто стороною при всій турботливості та обачливості.

Так, при укладанні угоди від 28.04.2011р. № 348180 ОСОБА_2 не було надано можливість на ознайомлення та доведення змісту угоди і додатків до неї із доступною, достовірною та повною інформацією про товар та виробника, а також про терміни виконання зобовязань за угодою.

Дана угода мала бути спрямована на реальне настання правових наслідків, а саме: на 01.07.2011р. позивачкою, згідно із зобовязаннями за Угодою №348180 від 28.04.2011р., сплачено 26655,5 грн. на рахунок ТОВ "АВТО-ПРОСТО", про що свідчать копій квитанцій про сплату коштів, але станом на 01.07.2011р. позивачка реально не отримала права на отримання автомобіля.

Отже, ТОВ "АВТО-ПРОСТО" при укладанні угоди свідомо приховав від позивачки інформацію про додаток № 3 даної угоди, не надавши відповідні розрахунки.

Саме про зміст додатку №3 позивачу стало відомо 07.07.2011р.

У Додатку к №3 до Угоди №348180 від 28.04.2011р. зазначено про суму грошових зобовязань станом на день підписання цього додатку в розмірі 94060, 71грн. (девяносто чотири тисячі гривень сімдесят одна копійка), про які позивачка на час укладання угоди не обула поінформована.

Тому суд вважає логічними та обгрунтованими доводи позивачки ОСОБА_2 про наявність підстав для задоволення її вимог стосовно розірвання договору за її позовом у разі істотного порушення договору другою стороною, так як з додатком №3 вона не згідна і категорично заперечує проти нього.

Більше того, не отримавши належної послуги, тобто права на реальне отримання автомобіля, з додатку №3 до Угоди №348180 від 28.04.2011р. ТОВ "АВТО-ПРОСТО" вона дізналась, що вже має боргові зобовязання в сумі 67405.21 грн. перед відповідачем (після того як вона відмовилась підписувати додаток №3 так, як він істотно порушує права позивачки).

Різниця між вартістю автомобіля за угодою № 348180 від 28.04.2011р. та сумою грошових зобовязань в додатку №3 складає 31930.71грн. (тридцять одна тисяча девятсот тридцять гривень сімдесят одна копійка). Особа не може визнаватися боржником не отримавши реального настання правових наслідків.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що вимоги позивачки в частині розірвання договору в силу статті 651 ЦК України, є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення в повному обсязі. До стягнення підлягають кошти, сплачені позивачкою на виконання умов Угоди станом на день надання їй Додатку № 3 в сумі 26655,50 грн.

Разом з тим, суд вважає, що позовні вимоги позивачки в частині стягнення з відповідача моральної шкоди є такими, що не підлягають до задоволення, оскільки в даному випадку стягнення такої шкоди не передбачається вимогами цивільного законодавства.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.55 Конституції України, ст. 5, 10, 11, 31, 57-61, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 651, 652 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю

"АВТО-ПРОСТО", третя особа: Управління з захисту прав споживачів у Черкаській області, про розірвання угоди № 348180 від 28 квітня 2011року задовольнити частково.

Розірвати угоду №348180 від 28.04.2011року, укладену ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю "АВТО-ПРОСТО".

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТО-ПРОСТО" на користь ОСОБА_2 26655,50 грн.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "АВТО-ПРОСТО"судовий збір на користь держави в сумі 266,56 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції в десятиденний строк з дня проголошення рішення, а особами, які приймала участь у справі, але не були присутніми під час проголошення рішення, у той же строк з дня отримання копії рішення.

Головуючий: І.О.Мельник