Апеляційний суд Івано-Франківської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2012 року. м. Івано-Франківськ. Колегія суддів, судової палати у цивільних справах, апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

Головуючого: Проскурніцького П.І.

Суддів: Васильковський В.М., Ясеновенко Л.В.

За участю секретаря: Бойчука Л.М.

Сторін: позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_5 акціонерне товариство «Укрсоцбанк» про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом та зобовязання Першу Івано-Франківську державну нотаріальну контору видати свідоцтво про право на спадщину за законом і визнання права власності на майно, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Івано-Франківського міського суду від 28 жовтня 2011 року,-

ВСТАНОВИЛА:

24 червня 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що він перебував зі ОСОБА_6 у фактичних шлюбних відносинах і постійно проживав із нею як чоловік та жінка в с. Крихівці, Івано-Франківської міськради. В період спільного проживання вони набули грошові заощадження, що є обєктом спільної сумісної власності.

22 жовтня 2008 року ОСОБА_6 померла, свідоцтво про її смерть було видане батькам, які із заявами про прийняття спадщини не звертались. Він звернувся із такою заявою, але за відсутності доказів спільного проживання у видачі свідоцтва про право на спадщину, а саме вклад в АКБ «Укрсоцбанк» в розмірі 7000 доларів США, йому було відмовлено. Просив визнати за ним право власності на банківський вклад внесений на депозитний рахунок ОСОБА_6 у сумі 7000 доларів США.

Ухвалою Івано-Франківського міського суду від 05 жовтня 2010 року, відповідач АКБ «Укрсоцбанк» замінений на належного відповідача ОСОБА_3.

22 березня 2011 року ОСОБА_1, доповнив та змінив свої позовні вимоги посилаючись на те, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 25 березня 2010 року, встановлено факт його проживання зі спадкодавцем однією сімєю з 1997 року. _________________________________________________________________________

Справа № 2/0907/1594/2011 Головуючий у 1 інстанції: Горейко М.Д.

Провадження № 22ц/0990/464/2012 Суддя-доповідач: ОСОБА_7

Категорія 37

За час спільного проживання ними набуто спільне майно, зокрема грошові заощадження, які є обєктом права спільної сумісної власності а саме банківський вклад на суму 7 000 доларів США внесений вкладником на депозитний рахунок згідно договору від 05 березня 2008 року. 17 липня 2010 року, відповідачу ОСОБА_3, як спадкоємцю першої черги було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на усю суму банківського вкладу, хоча ? частина грошового вкладу на суму 3500 доларів США належить йому на праві власності.

Просив визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 17 липня 2010 року, зобовязати нотаріальну контору видати йому та відповідачу як спадкоємцям за законом свідоцтва про право власності на спадкове майно грошовий вклад на суму 3 500 доларів США, 59 центів, та визнати за ним право власності на 3 500 доларів США.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 28 жовтня 2011 року, у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу в якій посилається на неповне зясування судом першої інстанції фактичних обставин справи, прав та обовязків сторін. Судом не враховано того, що з 1997 року він проживав із ОСОБА_6 в незареєстрованому шлюбі. 22 жовтня 2008 року вона померла. Вони разом проживали із батьками ОСОБА_6 в с. Крихівці, Івано-Франківської міськради, вели спільне господарство, за спільні кошти проводили ремонт будинку. Після смерті дружини він продовжував проживати з її батьками. Оскільки він постійно проживав зі ОСОБА_6 однією сімєю з 1997 року то відповідно до положень ст. 74 СК України та ч.2 статті 1259 ЦК України він має право власності на частину спільного майна подружжя а також на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, тобто першої черги.

Просив рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити..

Колегія суддів, вислухавши доповідача, сторони та їхніх представників, приходить до висновку що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Суд відмовляючи позивачу в позові, виходив з того, що він, проживаючи із ОСОБА_6 однією сімєю, відповідно до вимог ст. 1264 ЦК України є спадкоємцем четвертої черги а відповідач прийняв спадщину як спадкоємець першої черги, тому вимоги позивача є безпідставними.

Висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи, судом неправильно застосовані норми матеріального прав, що призвело до неправильного вирішення справи.

Судом при ухваленні рішення неповно зясовані права та обовязки сторін. Як вбачається із уточненої позовної заяви ОСОБА_1, він на обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що проживав із ОСОБА_6 із 1997 року по час її смерті, 22 жовтня 2008 року, однією сімєю, спільно вів із нею господарство. Під час спільного проживання 05 березня 2008 року ОСОБА_6 внесла на банківський рахунок, згідно договору 7 000 доларів США, які є спільною сумісною власністю, а тому видане на них свідоцтво про право на спадщину відповідачу є частково недійсним.

Вимоги позивача підтверджені рішенням Івано-Франківського міського суду від 25 березня 2010 року, відповідно до якого, ОСОБА_1 із 1997 року проживав із ОСОБА_6 однією сімєю без реєстрації шлюбу, вів з нею спільне господарство. Відповідно до вимог ч.1, ст. 74 ЖК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є обєктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають в шлюбі між собою, поширюються положення глави 8 Сімейного кодексу. Банківський вклад відповідно до вимог ст. 61 СК України є обєктом спільної сумісної власності, а відповідно до вимог ст. 70 СК України, розмір часток подружжя є рівним. Видачею свідоцтва про право на спадщину за законом на грошовий вклад в розмірі 7000 доларів США 59 центів ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_6, порушено законні права та інтереси позивача, якому на праві спільної сумісної власності належав зазначений вклад і його частка складала його половину, а на іншу половину грошового вкладу відкрилась спадщина, яку у встановленому порядку прийняв відповідач. Позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини пропустивши при цьому встановлений законом строк на прийняття спадщини, вимог про встановлення додаткового строку на прийняття спадщини не заявляв, доводів та доказів з цього приводу суду не надавав а тому підстав визнання за ним права на майно, що залишилось після смерті ОСОБА_6 як спадкове, колегія суддів не вбачає.

Позивач звільнений від судових витрат як інвалід другої групи, тому їх слід стягнути з відповідача на користь держави.

Розглянувши справу, в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку що рішення суду підлягає до скасування з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст., ст. 307; 308; 309; 313; 314; 316; 317 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 28 жовтня 2011 року скасувати і ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити частково, визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 17 липня 2010 року, видане ОСОБА_3, визнати за ОСОБА_1 право власності на банківський вклад в сумі 3 500 доларів США. У задоволенні решти позовних вимог, відмовити.

Стягнути із ОСОБА_3, на користь держави 280 гривень судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку, безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: П.І. Проскурніцький

Судді: В.М. Васильковський

ОСОБА_8.