АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/1690/1142/2012
Головуючий по 1-й інстанції Миронець
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2012 року
м.Полтава

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ Апеляційного суду
Полтавської області в складі:
Головуючого судді : Карпушина Г.Л.;
суддів: Абрамова П.С., Корнієнка В.І.; при
секретарі: Цюрі Я.В.,

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2

на рішення Карлівського
районного суду Полтавської області від
06 грудня 2011 року по справі за позовом
прокурора Карлівського району
Полтавської області в інтересах
держави в особі публічного
акціонерного товариства «Родовід
Банк»до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та його розірвання

Колегія суддів, заслухавши
доповідь судді-доповідача
Апеляційного суду, -

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2011 року прокурор
Карлівського району Полтавської
області в інтересах держави в особі ПАТ
«Родовід Банк»звернувся до
Карлівського районного суду
Полтавської області з позовом до
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та його розірвання.

Рішенням Карлівського районного
суду Полтавської області від 06 грудня
2011 року позов прокурора Карлівського
району Полтавської області задоволено
повністю.

Кредитний договір №54.3/АК-00006.08.2
від 28 травня 2008 року укладений між
публічним акціонерним товариством
«Родовід Банк»та ОСОБА_2 розірвано.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_2,
ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за
адресою: АДРЕСА_1, ідентифікаційний
номер: НОМЕР_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3,
зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2,
ідентифікаційний номер: НОМЕР_2, на
користь публічного акціонерного
товариства «Родовід
Банк»заборгованість за кредитним
договором №54.3/АК-00006.08.2 від 28 травня 2008
року в розмірі 180877, 45 грн.

Стягнуто із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь
держави судовий збір по 904,39 грн. з
кожного.

З рішенням суду не погодився ОСОБА_2 та
подав на нього апеляційну скаргу.

Просить рішення суду першої інстанції
скасувати в частині стягнення пені в
розмірі 47273, 60 грн. та постановити нове,
яким в цій частині позовних вимог
відмовити, в іншій частині рішення
залишити без змін.

Апелянт вважає рішення суду першої
інстанції таким, що постановлено з
порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Судове засідання проводилося за участі
апелянта та представників позивача та
особи в інтересах якої подано позов, за
відсутності відповідача ОСОБА_3, який
був належним чином повідомлений про
дату та місце проведення судового
засідання, в судове засідання не
з'явився, про причини неявки не
повідомив.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення сторін, що з'явилися,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга підлягає до
часткового задоволення за наступних
підстав.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11
ЦПК України, суд розглядає цивільні
справи не інакше як за зверненням
фізичних чи юридичних осіб, поданим
відповідно до цього Кодексу, в межах
заявлених ними вимог і на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі.

Кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається, як
на підставу позовних вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п.п. 3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК
України, підставами для зміни рішення
суду першої інстанції є
невідповідність висновків суду
обставинам справи та неправильне
застосування норм матеріального та
процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої
інстанції, виходив з позиції
відповідачів по справі, які в цілому
визнали факт порушення ними
зобов'язання за кредитним договором та
договору поруки, розмір боргу за
основним зобов'язанням і відсотками та
загальних положень закону, якими
регулюються правовідносин щодо
виконання зобов'язання, забезпечення
його виконання, відповідальності за
порушення зобов'язання, договірних
зобов'язань у вигляді кредиту.

Судом встановлено, що 28 травня 2008 року
між позивачем та відповідачем ОСОБА_2
укладено кредитний договір
№54.3/АК-00006.08.2, відповідно до умов якого
останній отримав кредит в сумі 26215
доларів США. строком на 7 років по 28.05.2015
року для придбання автомобіля, зі
сплатою відсотків за користування
кредитом у розмірі 7.70% річних та
щомісячної плати за обслуговування
кредиту в розмірі 0.2500% від суми
виданого кредиту. Погашення
заборгованості за кредитним договором
повинно проводиться щомісячно не
пізніше 10 числа місяця відповідно до
графіку.

З метою забезпечення виконання
зобов'язання за кредитним договором
між сторонами по справі 28.05.2008 року
укладено договір застави
транспортного засобу №54.3/АК-00006.08.2-3,
відповідно до якого ОСОБА_2 передав
позивачу у заставу придбаний ним
автомобіль марки PEUGEOT, модель 308 Premium 1.6Е
140 А, 2008 року випуску. Крім того 28.05.2008
року між позивачем та відповідачем
ОСОБА_3 було укладено договір поруки,
відповідно до якого ОСОБА_3 взяв на себе
зобов'язання у разі порушення ОСОБА_2
обов'язків за кредитним договором,
самостійно виконати взяті ним
зобов'язання, включаючи сплату
основного боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків. Станом на
момент розгляду справи ОСОБА_2 та
ОСОБА_3 взяті на себе зобов'язання, які
випливають із кредитного договору
№54.3/АК-00006.08.2 від 28.05.2008 р. порушені,
зокрема станом на 06.12.2001 року
заборгованість за зазначеним
договором складала 180877,45 грн.

Судова колегія вважає, що суд першої
інстанції, при вирішенні питань щодо
наявності підстав для задоволення
позивачем вимог про дострокове
стягнення з відповідачів кредиту,
відсотків за ним та щомісячної плати за
його обслуговування, повно і всебічно
дослідив і оцінив обставини по справі,
надані сторонами докази, правильно
визначив юридичну природу спірних
правовідносин і закон, який їх регулює,
та дійшов до обґрунтованих та законних
висновків про необхідність їх
задоволення.

Разом з тим, судова колегія не повністю
погоджується з рішенням суду в частині
вирішення позовних вимог про стягнення
з відповідачів пені за несвоєчасне
виконання зобов'язання за кредитним
договором.

Статтею 549 ЦК України передбачено, що
неустойка (штраф, пеня) є грошова сума
або інше майно, які боржник повинен
передати кредиторові у разі порушення
боржником зобов'язання. Пенею є
неустойка, що обчислюється у відсотках
від суми несвоєчасно виконаного
грошового зобов'язання за кожен день
прострочення виконання.

Пунктом 3.6 вказаного вище кредитного
договору укладено між сторонами по
справі, передбачено обов'язок
відповідача ОСОБА_2 за порушення
строків повернення кредиту чи сплати
процентів, сплачувати банку за кожний
день прострочення пеню у розмірі 1.6% від
суми простроченої заборгованості.

Відповідно до ч.4 ст. 551 ЦК України
розмір неустойки може бути зменшений
за рішенням суду, якщо він значно
перевищує розмір збитків, та за
наявності інших обставин, які мають
істотне значення.

Задовольняючи позов в повному обсязі
та стягуючи заборгованість з
врахуванням пені в загальній сумі 47273,60
грн., при простроченій заборгованості в
сумі близько 15 тис. грн., районний суд
безпідставно не взяв до уваги
положення ч.4 ст. 551 ЦК України, зокрема
не вирішив питання про відповідність і
співмірність суми нарахованої пені та
розміру завданих збитків та не надав
належної оцінки об'єктивним причинам
(світова фінансова криза) з яких
відповідачами не було забезпечено
належне виконання зобов'язань за
кредитним договором.

Колегія суддів, враховуючи фактичні
обставини справи та зважаючи на значне
перевищення нарахованої позивачем
неустойки над розміром збитків,
враховуючи наявність об'єктивних
причин, що вплинули на можливість
відповідачами належним чином
виконувати взяті на себе зобов'язання
за кредитним договором, вважає
необхідним зменшити розмір заявленої
позивачем неустойки (пені) з 47273,60 грн.
до 30000 грн., визначивши стягнення з
відповідачів загальної суми
заборгованості за кредитним договором
в сумі 163603,85 грн.

Враховуючи викладені обставини,
колегія суддів приходить до висновку
про наявність підстав для часткового
задоволення апеляційної скарги ОСОБА_2
та зміни рішення Карлівського
районного Полтавської області від 06
грудня 2011 року.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 314,316 ЦПК
України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
-задовольнити частково.

Рішення Карлівського районного
суду Полтавської області від 06 грудня
2011 року -змінити. Зменшити розмір пені з
47273.60 грн. до 30000 грн. та визначити
загальний розмір заборгованості, який
підлягає солідарному стягненню з
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ
«Родовід Банк», в сумі 163603,85 грн.

В іншій частині рішення суду
залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з
моменту його проголошення і може бути
оскаржено протягом двадцяти днів з дня
набрання ним законної сили шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий суддя : _______________ Г.Л.
Карпушин

Судді: _______________ П.С. Абрамов
______________ В.І. Корнієнко

Копія