У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
30 листопада 2012 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська
в складі: головуючого судді Демидової С.О.
при секретарі Соцковій В.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за скаргою публічно акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк`на дії та бездіяльність державних виконавців Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Золотарьова Віталія Геннадійовича та Чернової Людмили Володимирівни, заінтересована особа ОСОБА_1 , -
ПАТ КБ «ПриватБанк`звернулося до суду зі скаргою на неправомірні дії та бездіяльність державних виконавців Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області Золотарьова В.Г. та Чернової Л.В.
19 липня 2011 року виконавче провадження на підставі п.1 ч. 1 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» зупинено у зв`язку зі зверненням державного виконавця до суду.
08 серпня 2012 року заявнику стало відомо, що 02 серпня 2012 року державним виконавцем винесено постанову про поновлення виконавчого провадження, а 03 серпня 2012 року в межах виконання вищевказаного провадження державним виконавцем Золотарьовим В.Г. винесено постанови про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 85 888,90 грн. та витрат на проведення виконавчих дій в сумі 93,42 грн.
На адресу боржника станом на 06 серпня 2012 року не надходила постанова про поновлення виконавчого провадження та постанова про стягнення з боржника виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій за виконавчим написом.
03 серпня 2012 року в порядку добровільного виконання боржник перерахував кошти в сумі 858 888, 99 грн. на рахунок ОСОБА_1 . 03 серпня 2012 року державний виконавець розпочав примусове стягнення, та виніс постанови про стягнення з банку виконавчого збору в сумі 85 888, 90 грн. та про стягнення з боржника витрат в сумі 93 342 грн. на проведення виконавчих дій.
07 серпня 2012 року державним виконавцем на підставі платіжної вимоги № В11-1232 від 03 серпня 2012 року було ініційовано примусове списання коштів з кореспондентського рахунку банку, відкритому в управлінні Національного банку України в Дніпропетровській області.
Станом на 09 серпня 2012 року в зв`язку з виконанням в добровільному порядку виконавчого листа № 2-4767/2011 виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, в порушення вимог діючого законодавства державним виконавцем Черновою Л.В. не винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 27542857.
Тому заявники просили суд:
· Визнати неправомірними дії державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управляння юстиції Золотарьова В.Г., що виразилося у направленні 06 серпня 2012 року через представника стягувача на адресу ПАТ КБ «Приватбанк`постанов від 02 серпня 2012 року про поновлення виконавчого провадження № 27542857, від 03 серпня 2012 про стягнення виконавчого збору - ВП № 27542857, від 03 серпня 2012 року про стягнення витрат на проведення виконавчих дій ВП № 27542857.
· Визнати незаконною постанову від 03 серпня 2012 року державного виконавця Жовтневого ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції Золотарьова В.Г. про стягнення з ПАТ КБ «Приватбанк`виконавчого збору ВП № 27542857.
· Визнати незаконною та скасувати постанову від 03 серпня 2012 року державного виконавця Жовтневого ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції Золотарьова В.Г. про стягнення з ПАТ КБ «Приватбанк`витрат на проведення виконавчих дій ВП № 27542857.
· Визнати неправомірними дії державного виконавця Жовтневого ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції Золотарьова В.Г., що виразилося у ініціюванні примусового списання коштів з кореспондентського рахунку банку, відкритому в управлінні НБУ в Дніпропетровській області, на підставі платіжної вимоги № В11-1232 від 03 серпня 2012 року.
· Визнати незаконною бездіяльність державного виконавця Жовтневого ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції Золотарьова В.Г. що виразилося у невинесенні постанови про закінчення виконавчого провадження № 27542857 після отримання доказів самостійного виконання ПАТ КБ «Приватбанк`вимог виконавчого документа у строк, визначений ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження».
· Зобов`язати державного виконавця Жовтневого ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції Чернову Л.В. винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 27542857 на підставі п.8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження».
В судовому засіданні представник ПАТ КБ «ПриватБанк`пояснив, що дії вчиненні державним виконавцем Золотарьовим В.Г. стосовно виконавчого провадження № 27542857, яке не передавалося у його провадження. Так зі змісту розпорядження № 61 начальника Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ, слідує, що на державного виконавця Золотарьова В.Г. покладено обов`язки головного державного виконавця Чернової В.Л. по виконанню виконавчих проваджень ОСОБА_2 , матеріали виконавчого провадження № 27542857 не містять інформації про передачу даного виконавчого провадження від головного державного виконавця Чернової В.Л. до державного виконавця Золотарьова В.Г. та навпаки. Також дана інформація відсутня в Єдиному реєстрі, отже державний виконавець Золотарьов В.Г. не мав права вчиняти виконавчі дії у виконавчому провадженні № 27542857.
Державний виконавець Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Чернова Л.В. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги.
Представники Андрієнко Ю.В. в судовому засіданні заперечували проти задоволення скарги.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження, суд вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до статті 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.
Статтею 384 ЦПК України визначено, що скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби. Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ. Про подання скарги суд повідомляє відповідний відділ державної виконавчої служби не пізніше наступного дня після прийняття її судом.
За приписами ст. 387 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.
Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Статтею 1 Закону України «Про державну виконавчу службу`від 24.03.1998 року № 202/98-ВР встановлено, що Державна виконавча служба входить до системи органів Міністерства юстиції України і здійснює виконання рішень судів, третейських судів та інших органів, а також посадових осіб (далі - рішень) відповідно до законів України. Завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.
Статтею 2 вказаного Закону, передбачено правову основу діяльності державної виконавчої служби, відповідно до якої, правова основа діяльності державної виконавчої служби становить Конституція України, цей Закон, інші закони та нормативно-правові акти, що прийняті на їх виконання.
Вимогами ст.19 Конституції України передбачено, що органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Умови і порядок виконання рішень судів визначає Закон України «Про виконавче провадження»(в редакції Закону, який діяв на час проведення спірних виконавчих дій) від 21.04.1999 року № 606-ХІУ та інші нормативно-правові акти.
Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», Виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Статтею 2 вказаного Закону України «Про виконавче провадження`визначено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".
Державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. (ст. 6 вказаного Закону).
Статтею 8 Закону України «Про виконавче провадження`встановлено, що сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа, на користь чи в інтересах якої видано виконавчий документ. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.
У відповідності до ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою виконавчі документи якими серед іншого є - виконавчі листи.
Судом встановлено, що стягувачем було надано державному виконавцю заяву про відкриття виконавчого провадження, в якій останній просив перерахувати стягнуті за виконавчим документом кошти на рахунок № НОМЕР_1 , відкритий на його ім`я у публічно акціонерному товаристві «Банк Форум»/а.с. 45/.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.
Стаття 25 Закону України «Про виконавче провадження`встановлює, що державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.
Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.
У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.
Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.
Постанова про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами у десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Таким чином, відкриття виконавчого провадження є процесуальною обов`язковою дією державного виконавця при надходженні на його адресу саме виконавчого документу по якому не закінчився строк його пред`явлення до виконання та він відповідає вимогам закону з відповідною (у даному випадку) заявою стягувача.

Доказів оскарження вказаної постанови про відкриття виконавчого провадження (п. 6 ст. 25 ЗУ «Про виконавче провадження») боржником в особі ПАТ КБ «ПриватБанк» у десятиденний строк у порядку, встановленому Законом, боржником (скаржником) суду надано не було.

Враховуючи, те що Законом України «Про виконавче провадження`передбачено строк добровільного виконання до семи днів, а в ухвалі про відкриття виконавчого провадження від 12 липня 2011 року було вказано строк добровільного виконання до 19 липня 2011 року, з чого слідує, що державним виконавцем було надано лише 6 днів для добровільного виконання та останній день добровільного виконання рішення суду - 16 липня 2011р., оскільки у вказаній постанові не вказано «до 19 липня 2011 року включно». 19 липня 2011 року виконавче провадження на підставі п.1 ч. 1 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» було зупинено, вже після спливу добровільного строку /а.с.14/.

24 липня 2012 року ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області апеляційну скаргу Банку на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 01 лютого 2012 року відхилено та залишена без змін оскаржувана ухвала Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, якою відмовлено державному виконавцеві та банку в задоволені заяв про надання роз`яснення рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 лютого 2011 року та надані відстрочки його виконання.

Згідно ст. 39 ч. 5 Закону України «Про виконавче провадження`після усунення обставин, які стали підставою для зупинення виконавчого провадження, державний виконавець протягом трьох днів з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов`язаний своєю постановою поновити виконавче провадження за власною ініціативою або за заявою стягувача. Копії постанови надсилаються сторонам у триденний строк.

За заявою стягувача від 30 липня 2012 року постановою державного виконавця Золотарьова В.Г. від 02 серпня 2012 року поновлено виконавче провадження, тобто в триденний строк /а.с.17/.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до ст. 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Так згідно ст. 31 ч. 4 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець або уповноважений ним особа може особисто вручити документи виконавчого провадження сторонам або іншим учасникам виконавчого провадження під розписку.

У виконання положень даних норм закону 03 серпня 2012 року державним виконавцем було направлено постанову про поновлення провадження боржнику та 06 серпня 2012 року через представника стягувача вказана постанова разом з постановами від 03 серпня 2012 року про стягнення з боржника виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій передана боржнику /а.с.16,19, 21/.

03 серпня 2012 року банком було перераховано грошові кошти на рахунок стягувача відкритого в ПАТ КБ «ПриватБанк»/а.с. 24/.

Згідно з наданим меморіальним ордером від 03.08.2012 року, грошові кошти у розмірі 858888,99 грн. були перераховані Боржником на рахунок № НОМЕР_2 , відкритий в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК`стягувачем на підставі договору банківського вкладу № SAMDN8299 від 06.05.2009 року. Вказані дії боржника не можуть вважатися добровільним виконанням рішення суду, оскільки суперечать, постанові про відкриття виконавчого провадження, в якій вказано конкретний рахунок для перерахування коштів боржником у випадку добровільного виконання рішення суду та умовам договору банківського вкладу, на підставі якого й був відкритий рахунок, куди боржником було перераховано грошові кошти. Відповідно п. 5 даного Договору передбачено, що лише Клієнт має право збільшувати розмір засобів на рахунку. Згідно пункту 6 Договору, операції по рахунку Клієнта здійснюються по пред`явленню паспорта, даного договору і електронної книжки. Тобто, лише Стягувачем можуть здійснюватись операції по даному рахунку, в тому числі збільшувати розмір грошових коштів на ньому.

Рахунок, на який Боржником були перераховані грошові кошти є вкладним (депозитним), оскільки відкритий на підставі договору банківського вкладу. Тому згідно пункту 10.12. Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затверджених постановою Правління НБУ від 12.11.2003 року № 492, кошти на вкладний (депозитний) рахунок фізичної особи можуть бути внесені вкладником готівкою, перераховані з іншого власного вкладного (депозитного) або поточного рахунку.

Відповідно до ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі, зокрема, фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Тобто істотною умовою для закінчення виконавчого провадження є фактичне виконання рішення суду, тобто фактичне отримання Боржником належних йому грошових коштів.

08.08.2012 року стягувачем було подано державному виконавцю повідомлення про невиконання Боржником вимог виконавчого документа, оскільки всі рахунки ОСОБА_1 у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», в тому числі й вищевказаний, заблоковані керівництвом Банку згідно листа від 16.06.2010 року № 30.1.0.0/2-100519/1417.

Додатково Стягувачем було надано Боржнику 08.08.2012 року лист від 08.08.2012 року разом із платіжним дорученням про перерахування грошових коштів з рахунку ОСОБА_1 в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК`на рахунок в ПАТ «БАНК ФОРУМ». Станом до цього часу, виконано дане платіжне доручення не було, про що було повідомлено державного виконавця письмовими поясненнями від 13.08.2012 року.

17 серпня 2012 року державним виконавцем було здійснено вихід до відділення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК`разом зі Стягувачем з метою фіксації можливості отримання грошових коштів з рахунку. Грошові кошти стягувачем так і не були отримані про що державним виконавцем було складено акт.

Оскільки, самостійне виконання Боржником рішення суду було вчинено з істотним порушенням закону та укладеного договору зі Стягувачем, 20.08.2012 року державний виконавець надав Боржнику вимогу про виконання виконавчого документа шляхом перерахування грошових коштів саме на рахунок ВДВС, що вказаний у постанові про відкриття виконавчого провадження протягом одного дня з моменту отримання. Дана вимога, що була отримана боржником 20.08.2012 року також виконана не була.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 12.07.2011 року, яка не була оскаржена Боржником, чітко передбачено, що Боржник має самостійно виконати вимоги виконавчого документа в строк до 19.07.2011 року. Тобто, державним виконавцем чітко передбачено останню дату виконання Боржником рішення суду. Враховуючи вищевикладені доводи, Боржник взагалі не виконав вимоги виконавчого документа у передбачений державним виконавцем строк.

Державним виконавцем після отримання від Боржника документів про перерахування грошових коштів з істотним порушенням закону, було надано повторно Боржнику вимогу про виконання вимог виконавчого документа 20.08.2012 року у порядку, передбаченому постановою про відкриття виконавчого провадження, а саме перерахувати грошові кошти на розрахунковий рахунок ВДВС. Дана вимога також боржником виконана не була.

Статтею 31 Закону України «Про виконавче провадження`закріплено, що копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі. Державний виконавець або уповноважена ним особа може особисто вручити документи виконавчого провадження сторонам або іншим учасникам виконавчого провадження під розписку.

Отже доводи Боржника про неправомірність дій державного виконавця про направлення через представника Стягувача на адресу Боржника постанов про поновлення виконавчого провадження, про стягнення виконавчого збору, про стягнення витрат на проведення виконавчих спростовуються нормами Закону України «Про виконавче провадження», та жодним чином не порушили права Боржника.

Тобто, законодавством передбачено надсилання рекомендованим листом лише постанови про відкриття виконавчого провадження та відмови у відкритті виконавчого провадження. З метою отримання належних доказів отримання інших постанов державного виконавця, ним було уповноважено Стягувача згідно ч. 4 ст. 31 іу України «Про виконавче провадження`на вручення Боржнику вищевказаних постанов. Постанови, що були отримані Стягувачем 06.08.2012 року були особисто вручені Боржнику 08.08.2012 року .

Вимогами ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян зборжника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження`у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження», Копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов`язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, в постанова про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

За умови авансування стягувачем у порядку, передбаченому цим Законом, витрат на організацію та проведення виконавчих дій документи виконавчого провадження можуть надсилатися його учасникам рекомендованими листами.

Державний виконавець або уповноважена ним особа може особисто вручитидокументи виконавчого провадження сторонам або іншим учасникам виконавчогопровадження під розписку.

Тобто, законодавством передбачено надсилання рекомендованим листом лише постанови про відкриття виконавчого провадження та відмови у відкритті виконавчого провадження. З метою отримання належних доказів отримання інших постанов державного виконавця, ним було уповноважено Стягувача згідно ч. 4 ст. 31 іу України «Про виконавче провадження`на вручення Боржнику вищевказаних постанов.

Дані постанови, що були отримані Стягувачем 06.08.2012 року були особисто вручені Боржнику 08.08.2012 року .

Вимоги заявника стосовно порушення порядку передачі виконавчого провадження № 27542857 від одного державного виконавця до іншого в межах одного органу ДВС також не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Так ч. 7 ст. 20 Закону України „Про виконавче провадження встановлено, що виконавче провадження може бути передано від одного державного виконавця до іншого в порядку, встановленому Міністерством юстиції України. Даний порядок передачі матеріалів виконавчого провадження визначений в гл.VІ Інструкції з організації примусового виконання рішень (наказ МЮУ № 512/5 від 02.04.12). Так, в п. 6.1 передбачено, що виконавче провадження може бути передано від одного державного виконавця до іншого у випадках, визначених Законом та цією Інструкцією. Згідно п.6.2 Інструкції передача виконавчого провадження в межах одного органу ДВС здійснюється за письмовим дорученням начальника відділу. В пп. д) п. 6.3 зазначено, що передача виконавчих проваджень на виконання може здійснюватися від одного державного виконавця до іншого в межах одного органу ДВС - за рішенням відповідних керівників цих органів.

Начальником відділу 16.07.12 розпорядженням № 61 покладено обов`язки головного державного виконавця Чернової Л.B. на державного виконавця Золотарьова В.Г. по виконанню виконавчих проваджень за індексом В-11 на період перебування її у щорічній відпустці (на 30 календарних днів).

На підставі розпорядження № 61 від 16.07.12 начальником відділу надано письмове доручення від 16.07.12 про прийняття 16.07.12 державним виконавцем Золотарьовим В.Г. виконавчих проваджень за індексом В-11, що знаходилися на виконанні у головного державного виконавця Чернової ЛB., згідно Журналу обліку виконавчих проваджень, переданих державному виконавцю В-11.

Після виходу головного державного виконавця Чернової Л.B. з відпустки 15.08.12 начальником відділу надано письмове доручення від 15.08.12 про передачу державним виконавцем Золотарьовим В.Г. виконавчих проваджень за індексом В-11 головному державному виконавцю Черновій Л.B. згідно Журналу обліку виконавчих проваджень, переданих державному виконавцю В-11.

Главою VI Інструкції передбачено, що тільки при передачі виконавчого провадження до іншого органу ДВС виносяться постанови про передачу та прийняття матеріалів виконавчого провадження, які виготовляються в Єдиному реєстрі, а при передачі виконавчого провадження від одного державного виконавця до іншого в межах одного органу ДВС такі постанови не виносяться.

Запис відомостей до Єдиного реєстру про передачу виконавчого провадження від одного державного виконавця до іншого в межах одного органу ДВС носить тільки інформативний характер, а тому, не внесення даної інформації не є підставою для визнання постанови про поновлення виконавчого провадження № 27542857 від 02.08.2012р, а також постанов від 03.08.12 про стягнення виконавчого збору та стягнення витрат на проведення виконавчих дій державного виконавця Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ Золотарьова В.Г незаконними.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.

Не може суд прийняти до уваги наполягання представників ПАТ КБ «ПриватБанк» на своїх вимогах, оскільки вони спростовуються вищенаведеним.

Відповідно до ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Враховуючи викладені обставини, оцінюючи всі письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що вимоги заявника є необґрунтованими, недоведеними, а тому не підлягають задоволенню. Будь-яких порушень при вчиненні виконавчих дій з боку державного виконавця, судом при розгляді справи не встановлено, а отже відсутні підстави для задоволення вимог заявника.

Згідно ст. 388 ЦПК України судові витрати пов`язанні з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було поставлено рішення про відмову в задоволенні його скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 383-388 ЦПК України, 47, 39, 31, 25 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні скарги публічно акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк`на дії та бездіяльність державних виконавців Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Золотарьова Віталія Геннадійовича та ОСОБА_2 , заінтересована особа ОСОБА_1 - відмовити.

Судові витрати по справі в розмірі 107 грн. 30 коп. покласти на публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк».

Ухвала суду може бути оскаржена через Жовтневий районний районний суд м. Дніпропетровська до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Суддя С.О.Демидова