Справа № 2- 3772/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р
А Ї Н И

06 лютого 2012 року Ворошиловський
районний суд м. Донецька у складі:

головуючого - судді Орєхова О.І.

при секретарі –Лисенко Л.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Донецьку
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, приватного нотаріуса
Донецького нотаріального округу
ОСОБА_3, третя особа - Донецький міський
відділ реєстрації актів цивільного
стану Головного управління юстиції в
Донецькій області про визнання
недійсним заповіту та визнання права
власності на нерухоме майно в порядку
спадкування за законом, -

В С Т А Н О
В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до
Ворошиловського районного суду м.
Донецька з позовною заявою до ОСОБА_2,
приватного нотаріуса Донецького
нотаріального округу ОСОБА_3, третя
особа - Донецький міський відділ
реєстрації актів цивільного стану
Головного управління юстиції в
Донецькій області про визнання
недійсним заповіту та визнання права
власності на нерухоме майно в порядку
спадкування за законом, посилаючись на
анступні обставини.

21.05.2011 року померла її рідна сестра
ОСОБА_4. Після смерті ОСОБА_4 залишилось
спадкове майно у вигляді 2-х кімнатної
квартири, що розташована за адресою:
83015, АДРЕСА_1. Спадкоємцем першої черги
після смерті ОСОБА_4, являвся її син
–ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, а спадкоємцем
другої черги являлась вона - її сестра
ОСОБА_1 Інших спадкоємців першої та
другої черги після смерті ОСОБА_4 не
має.

Прийняти ж спадок і вступити в
управління спадковим майном ОСОБА_5 не
встиг, оскільки помер 07 липня 2011 року і
його тіло в квартирі, що розташована за
адресою: 83015, АДРЕСА_1, було виявлено
працівниками міліції 10 липня 2011 року, а
медичний розтин тіла проведений 11
липня 2011 року.

02.08.2011 року ОСОБА_1 звернулася до
нотаріуса із заявами про прийняття
спадку після смерті своєї сестри
ОСОБА_4 та племінника ОСОБА_5

При збиранні документів для оформлення
спадщини, ОСОБА_1 дізналася, що 15 липня
2011 року, тобто через 7 днів після своєї
смерті та через 4 дні після
анатомічного розтину його тіла, ОСОБА_5
начебто склав заповіт, який в цей же
день посвідчила приватний нотаріус
Донецького нотаріального округу
ОСОБА_3 і зареєструвала у Спадковому
реєстрі заповітів, номер в реєстрі 4285.
Відповідно до цього заповіту все своє
майно ОСОБА_5 начебто заповідав
громадянці ОСОБА_2, яку раніше не знав
взагалі.

Через те, що мертвий ОСОБА_5 не міг 15.07.2011
року складати і тим більше підписувати
заповіт вона вважає його незаконним та
посвідченим приватним нотаріусом з
порушенням вимог діючого
законодавства, а тому просить визнати
даний заповіт недійсним і визнати за
нею право власності на спадкове майно в
порядку спадкування за законом ( а. с.
39-43 ).

В судове засідання представник
позивачки ОСОБА_6, який діє на підставі
довіреності не з»явився, надав до суду
заяву про розгляд справи у його
відсутність, заявленийпозов позивачки
підтримує в повному обсязі та проти
заочного рішення не заперечував.

Представник позивачки ОСОБА_7, яки йдіє
на підставі довіреності в судове
засідання не з»явився, надав до суду
заяву про розгляд справи у його
відсутність, позовні вимоги позивачки
ОСОБА_1 підтримав в повному обся та
просив їх задовольнити, у разі неявки в
судове засіданя відповідачів по справі
просив винести заочне рішення.

Відповідач ОСОБА_8 в судове засідання
не з»явилася, про час та місце слухання
справи повідомлена належним чином, про
що в матеріалах справи свідчить
зроблене оголошення.

Відповідач приватний нотаріус
Донецького нотаріального округу
ОСОБА_3 про дату, місце і час судового
розгляду справи була повідомлена
належним чином, у судове засідання не
прибула, надала свої заперечення в яких
просила розглянути справу за її
відсутності. В своїх запереченнях
приватний нотаріус Донецького
нотаріального округу ОСОБА_3 пояснила,
що 15.07.2011 року її по телефону викликала
додому особа, яка представилась ОСОБА_5
Прибувши на вказану адресу вона по
паспорту перевірила особу ОСОБА_5 і
побачила, що особа, що здійснила виклик,
була схожа на фотокартку в паспорті,
але була старшою на вигляд (в неї це
сумнівів не викликало, оскільки з
моменту видачі паспорту пройшло 10
років). Ця особа виглядала хворою, хоча
чітко відповідала на поставлені
запитання. Особа підписала заповіт на
ім’я ОСОБА_2, пояснивши, що це стороння
людина, яка не являється її родичем.
Вона посвідчила цей заповіт, а потім
зареєструвала його у реєстрі за № 4285.
Помилково в реєстрі була вказана дата
посвідчення заповіту 08.07.2011 року. Дану
помилку вона пізніше виправила.

Якщо буде встановлено, що ОСОБА_5 дійсно
помер 07.07.2011 року, а особа, що підписала
заповіт у її присутності не є ним, то
вона не заперечує проти позовних вимог.

Третя особи Донецький міський відділ
реєстрації актів цивільного стану
Головного управління юстиції в
Донецькій області про дату, місце і час
судового розгляду справи була
повідомлена належним чином.

Суд, дослідивши матеріали справи,
проаналізувавши усі надані докази по
справі, вважає що позов позивачки
ОСОБА_1 підлягає задоволенню з
наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна
особа має право в порядку,
встановленному цим Кодеком, звернутися
до суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 п. 1 ст. 15 ЦПК України суди
розглядають у порядку цивільного
судочинства справи щодо: захисту
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів, що виникають
із цивільних, житлових, земельних,
сімейних, трудових відносин.

Судом встановлені наступні обставини.

ОСОБА_4 померла 21 травня 2011 року у віці 82
роки, про що в матеріалах справи
свідчить Свідоцтво про смертьСерія 1-НО
№ 554357 від 23 травня 2011 року видане
Донецьким міським відділом державної
реєстрації актів цивільного стану
Головного управління юстиції у
Донецькій області, про що в Книзі
реєстрації смертей зроблено
відповідний актовий запис за № 468 ( а.с. 9
).

Після смерті ОСОБА_4 залишилось
спадкове майно у вигляді 2-х кімнатної
квартири, що розташована за адресою:
83015, АДРЕСА_1, яка належала ОСОБА_4 на
підставі свідоцтва про право на
спадщину, виданого 1-ю Донецькою
державною нотаріальною конторою 17
червня 1993 року та зареєстрованого в
реєстрі за № 4-2960.

Спадкоємцем першої черги після смерті
ОСОБА_4 являвся її син –ОСОБА_5
ІНФОРМАЦІЯ_1, а спадкоємцем другої
черги являлась її сестра ОСОБА_1.

Прийняти спадок і вступити в
управління спадковим майном, що
залишилось після смерті своєї матері -
ОСОБА_4, ОСОБА_5 не встиг, оскільки помер
07 липня 2011 року і його тіло в квартирі,
що розташована за адресою: 83015, АДРЕСА_1,
було виявлено працівниками міліції 10
липня 2011 року, а медичний розтин тіла
проведений 11 липня 2011 року.

Інших спадкоємців за законом, окрім
ОСОБА_1, будь-якої черги, після смерті
ОСОБА_4 не має і ОСОБА_1 являється єдиним
спадкоємцем третьої черги за законом
після смерті ОСОБА_5, а інших
спадкоємців першої та другої черги
після його смерті не має.

При оформленні документів на спадщину,
ОСОБА_1 дізналася, що 15 липня 2011 року,
тобто через 7 днів після своєї смерті та
через 4 дні після анатомічного розтину
його тіла, ОСОБА_5 начебто склав
заповіт, який в цей же день посвідчила
приватний нотаріус Донецького
нотаріального округу ОСОБА_3 і
зареєструвала у Спадковому реєстрі
заповітів, номер в реєстрі 4285.
Відповідно до цього заповіту все своє
майно ОСОБА_5 начебто заповідав
громадянці ОСОБА_2, яку раніше не знав
взагалі.

Відповідно до свідоцтва про народження
серії ЯУ № 448184 (а.с. 45 ) ОСОБА_4
народилася 03 жовтня 1928 року. Її
батьками являються ОСОБА_9 та ОСОБА_10.

Згідно до свідоцтва про народження
серії ЯУ № 448183 (а.с. 11 ) ОСОБА_11
народилася 22 травня 1933 року. Її
батьками являються ОСОБА_9 та ОСОБА_10.

ОСОБА_11 18 листопада 1955 року одружилася
з громадянином ОСОБА_12 і після
одруження їй було присвоєно прізвище
Савенко, що підтверджується свідоцтвом
про одруження серії І-ЯР № 168867 (а.с. 46 ).

Таким чином ОСОБА_4 та ОСОБА_1 являються
рідними сестрами.

21 травня 2011 року ОСОБА_4 померла, що
підтверджується свідоцтвом про смерть
серії І-НО № 554357 (а.с. 47), про що в Книзі
реєстрації смертей зроблено
відповідний актовий запис за № 468.

Згідно довідки № 502/02-14 від 02.12.2011 року,
виданої ОСОБА_13 підприємством «Бюро
технічної інвентаризації м.
Донецька»(а.с. 53 ) власником 2-х
кімнатної квартири, що розташована за
адресою: 83015, АДРЕСА_1 являється ОСОБА_4
на підставі Свідоцтва про право на
спадщину, виданого 1-ю Донецькою
державною нотаріальною конторою 17
червня 1993 року та зареєстрованого в
реєстрі за № 4-2960. Право власності
ОСОБА_4 на дану квартиру відповідно до
вимог ст. 182 ЦК України було
зареєстровано в ОСОБА_13 підприємстві
«Бюро технічної інвентаризації м.
Донецька»08 липня 1993 року в книзі № 37 dk
сторінка 190, реєстраційний № 55922.

На підставі довідки
Житлово-будівельного кооперативу
«МИР-4»№ 54 від 11.11.2011 року у спірній
квартирі були зареєстровані та
проживали ОСОБА_4 та її син ОСОБА_5, які
були виписані у зв’язку із смертю. Інші
особи там не проживали. (а.с. 52 ).

Відповідно до лікарського свідоцтва
про смерть № 1895 від 15 липня 2011 року
смерть ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 наступила 07
липня 2011 року вдома, причому причину
смерті встановити не можливо внаслідок
гнильних змін(а.с. 48 ).

На підставі довідки № 167 від 03.08.2011 року
відділу експертизи трупів ОСОБА_13
заходу охорони здоров’я «Донецьке
обласне бюро судово-медичної
експертизи»труп громадянина ОСОБА_5
був доставлений 10 липня 2011 року о 20
годин 40 хвилин і досліджувався 11.07.2011
року у Донецькому судово-медичного
морзі. Смерть громадянина ОСОБА_5
настала 07 липня 2011 року.

Згідно постанови про відмову в
порушенні кримінальної справи від
28.07.2011 року, винесеної старшим
дільничним інспектором міліції
Ворошиловського РВ ДМУ ГУ МВС України в
Донецькій області майором міліції
ОСОБА_14 (а.с. 51 ) ОСОБА_5 10.07.2011 року був
знайденим мертвим в квартирі за
адресою: 83015, АДРЕСА_1. Відповідно до
акту судово-медичного дослідження
трупа ОСОБА_5 № 1627 від 11.07.2011 року смерть
вказаного громадянина наступила 07.07.2011
року, причину смерті встановити не
можливо внаслідок гнильних змін.
Встановити осіб, які викрали паспорт
ОСОБА_5 та документи на квартиру не
вдалося.

02.08.2011 року позивачка ОСОБА_1 звернулася
із заявами до публічного нотаріуса
Республіки ОСОБА_15 Шевчук про
прийняття спадку після смерті своєї
сестри ОСОБА_4 та племінника ОСОБА_5 і
направила ці заяви в нотаріальну
контору м. Донецька ( а. с. 54, 56 ).

11.11.2011 року приватним нотаріусом
Донецького міського нотаріального
округу ОСОБА_16 внесено реєстраційний
запис про реєстрацію спадкової справи
після смерті ОСОБА_4 на підставі заяви
ОСОБА_1, що підтверджується витягом про
реєстрацію в Спадковому реєстрі № 28672778
від 11.11.2011 року (а.с. 60 ).

Згідно із заповітом ОСОБА_5 (а.с. 23 ),
посвідченим приватний нотаріус
Донецького міського нотаріального
округу ОСОБА_3 та зареєстрованим у
реєстрі за № 4285, даний заповіт
складений і посвідчений ОСОБА_5 15 липня
2011 року, ОСОБА_5 все майно, де б воно не
знаходилося і з чого б воно не
складалося і взагалі все те, що він за
законом матиметь право і що буде
належити йому на момент смерті
заповідає ОСОБА_2.

Відповідно до виписки з Реєстру для
реєстрації нотаріальних дій
приватного нотаріусу Донецького
міського нотаріального округу ОСОБА_3 в
графі 3 вказана адреса місця проживання
ОСОБА_5 «АДРЕСА_2», в той час як він
проживав в квартирі № 26.

Як видно із витягу із Книги викликів
приватного нотаріусу Донецького
міського нотаріального округу ОСОБА_3 в
графі 3 вказана адреса місця проживання
особи, що зробила виклик –«ОСОБА_5. м.
Донецьк, бул. ШкільнийАДРЕСА_3», в той
час як він проживав в квартирі № 26 (а.с.
28 ).

Відповідно до витягу № 27515167 від 15.07.2011
року про реєстрацію у Спадковому
реєстрі, сформованому приватним
нотаріусом Донецького нотаріального
округу ОСОБА_3 заповіт ОСОБА_5 був
посвідчений нею 08.07.2011 року, а
зареєстрований 15.07.2011 року в 9 годин 45
хвилин (а.с. 29 ).

Стаття 41 Конституції України
передбачає, що ніхто не може бути
протиправно позбавлений права
власності. Право приватної власності є
непорушним.

Стаття 17 Загальної декларації прав
людини встановлює, що кожна людина має
право володіти майном як одноособово,
так і разом з іншими. Ніхто не може бути
безпідставно позбавлений свого майна.

Статтею 321 ЦК України передбачено,
що ніхто не може бути протиправно
позбавленим права приватної власності
чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 4 статті 26 ЦК України
передбачено, що цивільна
правоздатність фізичної особи
припиняється в момент її смерті.

На підставі статті 392 ЦК України
власник майна може пред’явити позов
про визнання його права власності, якщо
це право оспорюється або не визнається
іншою собою.

Відповідно до статті 1218 ЦК України до
складу спадку входять всі права та
обов’язки, які належали спадкодавцю на
момент відкриття спадщини.

Згідно зі статтею 1233 ЦК України
заповітом являється особисте
розпорядження фізичної особи на
випадок своєї смерті.

На підставі статті 1234 ЦК України право
на заповіт має фізична особа з повною
цивільною дієздатністю. Право на
заповіт здійснюється особисто.
Вчинення заповіту через представника
не допускається.

Стаття 1236 ЦК України передбачає, що
спадкодавець має право охопити
заповітом права та обов’язки, які
належать йому на момент складання
заповіту.

Відповідно до статті 1247 ЦК України
заповіт складається у письмовій формі,
із зазначенням місця та часу його
складання. Заповіт має бути особисто
підписаний заповідачем.

Стаття 1257 ЦК України передбачає, що
заповіт, складений особою, яка не мала
на це права, а також заповіт, складений
з порушенням вимог щодо його форми та
посвідчення є нікчемним. За позовом
заінтересованої особи суд визнає
заповіт недійсним, якщо буде
встановлено, що волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його волі.

Згідно із статтею 1258 ЦК України
спадкоємці за законом отримують право
на спадкування почергово.

На підставі статті 1261 ЦК України
спадкоємцем першої черги після смерті
ОСОБА_4 являвся її син –ОСОБА_5, а
спадкоємцем другої черги відповідно до
ст. 1262 ЦК України являлась її сестра
ОСОБА_1

Відповідно до статті 1263 ЦК України
спадкоємцями третьої черги на
спадкування по закону являється рідна
тітка спадкодавця.

Згідно із статтею 1276 ЦК України у разі
якщо спадкоємець по закону помер після
відкриття спадку і не встиг його
прийняти, право на прийняття спадку
переходить до його спадкоємців.

Стаття 1297 ЦК України передбачає, що
спадкоємець, що прийняв спадок, у
складі якого є нерухоме майно, повинен
звернутися до нотаріуса за видачею
йому свідоцтва про право на спадок на
нерухоме майно.

Відповідно до статті 1299 ЦК України, у
разі якщо у складі спадку, який прийняв
спадкоємець, мається нерухоме майно,
спадкоємець зобов’язаний
зареєструвати право на спадок в
органах, які здійснюють реєстрацію
нерухомого майна (стаття 182 ЦК України).
Право власності на нерухоме майно
виникає у спадкоємця з моменту
державної реєстрації цього майна.

З огляду на пояснення представників
позивача та надані позивачем докази, а
також заперечення приватного
нотаріуса Донецького міського
нотаріального округу ОСОБА_3 суд
приходить до висновку про те, що
посадовими особами Донецького
міського відділу державної реєстрації
актів цивільного стану Головного
управління юстиції в Донецькій області
в актовому записі про смерть
громадянина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1
помилково був зроблений запис про те,
що його смерть настала 15 липня 2011 року,
тобто в день видачі лікарського
свідоцтва про смерть № 1895 від 15 липня
2011 року, а не в день настання смерті –07
липня 2011 року, станом на 15 липня 2011 року
ОСОБА_5 був мертвим, а тому не міг
складати заповіт та підписувати його і
встановити його волю було не можливо,
тим самим при посвідченні заповіту не
було дотримано всі вимоги
законодавства України, а тому вважає
позовні вимоги позивачки ОСОБА_1 в
частині визнання недійсного запоіту є
обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню.

Отже, встановлено порушення щодо форми
та посвідчення заповіту. У суду є всі
підстави вважати, що волевиявлення
заповідача не було вільним і не
відповідало його волі.

Враховуючи, що інших спадкоємців, окрім
ОСОБА_1, будь-якої черги, після смерті
ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не має, то вона
являється єдиним спадкоємцем
спадкового майна у вигляді 2-х
кімнатної квартири, що розташована за
адресою: 83015, АДРЕСА_1.

За таких обставин позовні вимоги
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, приватного нотаріуса
Донецького міського нотаріального
округу ОСОБА_3, третя особа - Донецький
міський відділ реєстрації актів
цивільного стану Головного управління
юстиції в Донецькій області про
визнання недійсним заповіту та
визнання права власності на нерухоме
майно в порядку спадкування за законом
є обгрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню в повному
обсязі.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з
відповідачів солідарно на користьь
позивача підлягають стягненню судові
витрати понесені при подачі позовної
заяви у сумі 197 гривень.

На підставі ст.41 Конституції України,
ст. 17 Загальної декларації прав людини,
ст. ст.
26,321,392,1218,1233,1234,1236,1247,1257,1258,1261-1263,1276,1297,1299
ЦК України, керуючись ст. 3, 5, 10, 11, 15, 60, 73,
88, 209, 212-215, 224 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, приватного
нотаріуса Донецького міського
нотаріального округу ОСОБА_3, третя
особа - Донецький міський відділ
реєстрації актів цивільного стану
Головного управління юстиції в
Донецькій області про визнання
недійсним заповіту та визнання права
власності на нерухоме майно в порядку
спадкування за законом –задовольнити.

Визнати заповіт, складений 15 липня 2011
року ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, та
посвідчений 15 липня 2011 року приватним
нотаріусом Донецького міського
нотаріального округу ОСОБА_3 і
зареєстрований у реєстрі за № 4285
недійсним.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2
(ідентифікаційний номер платника
податків НОМЕР_1) право власності в
порядку спадкування за законом на
квартиру, що розташована за адресою:
83015, АДРЕСА_1.

Стягнути солідарно з відповідачів
ОСОБА_2, приватного нотаріуса
Донецького міського нотаріального
округу ОСОБА_3 на користь позивача
ОСОБА_1 державне мито у сумі 197 гривень (
сто дев»яносто сім гривень ).

Апеляційна скарга на
рішення суду може бути подана до
апеляційного суду Донецької області
через даний суд протягом десяти днів з
дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути
переглянуте судом, що його ухвалив, за
письмовою заявою відповідача, поданою
протягом десяти днів з дня отримання
його копії.

Позивач має право оскаржити
заочне рішення в загальному порядку,
встановленному цим
Кодексом.

Рішення надруковано в
нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя Ворошиловського

районного суду м. Донецька
О.І. Орєхов