Справа № 2-264/12
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.01.2012 року. Автозаводський
районний суд міста Кременчука
Полтавської області у складі:

головуючого судді - Савічева В.О.

при секретарі – Штепа О.В.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Кременчуці цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
визнання довіреності та розписки
удаваними правочинами та застосувати
до них правила щодо правочину договору
купівлі-продажу, визнання права
власності на автомобіль та зняття
арешту

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з
позовом до ОСОБА_2М про визнання
довіреності та розписки удаваними
правочинами та застосування до них
правила щодо правочину договору
купівлі-продажу, визнання права
власності на автомобіль та зняття
арешту.

В позові зазначив, що 20 лютого 2008р.
придбав у відповідача автомобіль марки
«ЗАЗ 110557» 2005 року випуску, колір білий,
шасі (кузов, рама) № Y6D3903, тип ТЗ
вантажний пікап, реєстраційний
номерний знак ВІ 4341АВ.

Відповідач надав позивачу довіреність,
посвідчену приватним нотаріусом
Кременчуцького міського нотаріального
округу ОСОБА_3 05.12.2008р., зареєстровано в
реєстрі за № 7358, відповідно до якої
останньому надано право користування
та розпоряджатися автомобілем.

20 лютого 2008 року відповідачем було
надано розписку відповідно до якої він
продав позивачу вищезазначений
автомобіль на підставі наданої
довіреності та отримав від позивача 21
000,00 грн. (двадцять одну тисячу гривень).

Просив винести рішення, яким визнати
довіреність та розписку удаваними
правочинами та застосувати до них
правила щодо правочину договору
купівлі-продажу, визнати право
власності на автомобіль марки «ЗАЗ
110557» 2005 року випуску, колір білий, шасі
(кузов, рама) № Y6D3903, тип ТЗ
вантажний пікап, реєстраційний
номерний знак ВІ 4341АВ.

В судовому засіданні позовні вимоги
позивач підтримав посилаючись на
обставини викладені в позовній заяві і
просив суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не прибув, попередньо направив заяву
про можливість розгляду справи у його
відсутність, проти позову не
заперечував. Представник відповідача
ОСОБА_4 в судовому засіданні проти
позову не заперечував.

Представник третьої особи ВДВС
Автозаводського районного управління
юстиції м. Кременчука у судове
засідання не прибув, про час та місце
розгляду справи керівництво було
повідомлено належним чином.

Представник третьої особи КП
«Теплоенерго» ОСОБА_5 проти позову не
заперечував.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
вивчивши матеріали справи та давши
повну оцінку доказам зібраним по
справі у їх сукупності, встановив
наступне.

В судовому засіданні достовірно
встановлено, що 20 лютого 2008 року
позивачем у ОСОБА_2 було придбано
автомобіль марки «ЗАЗ 110557» 2005 року
випуску, колір білий, шасі (кузов, рама)
№ Y6D3903, тип ТЗ вантажний пікап,
реєстраційний номерний знак ВІ 4341АВ.

05.12.2008р. відповідач надав позивачу
довіреність, посвідчену приватним
нотаріусом Кременчуцького міського
нотаріального округу ОСОБА_3,
зареєстровано в реєстрі за № 7358,
відповідно до якої останньому надано
право користування та розпоряджатися
автомобілем.

Грошові кошти за спірний автомобіль на
загальну суму 21 000,00 грн. відповідачу
було сплачено частинами, а саме: 20.02.2008р.
– 7 400,00 грн.; 19.03.2008р. – 1 300,00 грн.; 18.04.2008р.
– 1 300,00 грн.; 19.05.2008р. - 1 200,00 грн.; 20.06.2008р.
– 1 300,00 грн.; 18.07.2008р. – 1 300,00 грн.; 18.08.2008р.
– 1 300,00 грн.; 21.08.2008р. – 1 300,00 грн.; 21.09.2008р.
– 4 600,00 грн., що підтверджується
розпискою відповідача від 20.02.2008р.

Відповідно до розписки,
після виплати повної суми за
автомобіль відповідач зобов’язувався
переоформити автомобіль на позивача.

Протягом всього часу позивач
безперешкодно користувався
автомобілем як своєю власністю,
страхував цивільну відповідальність
(копії полісів в матеріалах справи).

Згідно статті 328 ЦК України, право
власності набувається на підставах, що
не заборонені законом, зокрема із
правочинів.

Відповідно до статті 202 ЦК України,
правочином є дія особи, спрямована на
набуття, зміну або припинення
цивільних прав та обов'язків; правочини
можуть бути односторонніми та дво- чи
багатосторонніми (договори); дво- чи
багатостороннім правочином є
погоджена дія двох або більше сторін.

Статтею 235 ЦК України передбачено, що
удаваним є правочин, який вчинено
сторонами для приховання іншого
правочину, який вони насправді вчинили.
Якщо буде встановлено, що правочин був
вчинений сторонами для приховання
іншого правочину, який вони насправді
вчинили, відносини сторін регулюються
правилами щодо правочину, який сторони
насправді вчинили.

Пунктом 25 Постанови Пленуму Верховного
Суду України від 6 листопада 2009 року № 9
«Про застосування норм цивільного
процесуального законодавства при
розгляді справ у суді першої
інстанції» визначено, що за удаваним
право чином сторони умисно оформляють
один правочин, але між ними насправді
встановлюються інші правовідносини. На
відміну від фіктивного правочину, за
удаваним правочином права та обов'язки
сторін виникають, але не ті, що
випливають зі змісту правочину.
Встановивши під час розгляду справи, що
правочин вчинено з метою приховати
інший правочин, суд на підставі ст.235 ЦК
України має визнати, що сторонами
вчинено саме цей правочин, та вирішити
спір із застосуванням норм, що
регулюють цей правочин. Якщо правочин,
який насправді вчинено, суперечить
закону, суд ухвалює рішення про
встановлення його нікчемності або про
визнання його недійсним. До удаваних
правочинів наслідки недійсності,
передбачені статтею 216 ЦК, можуть
застосовуватися тільки у випадку, коли
правочин, який сторони насправді
вчинили, є нікчемним або суд визнає
його недійсним як оспорюваний.

Вчинення сторонами удаваного
правочину не тягне за собою наслідків у
вигляді визнання його недійсним,
оскільки при вчиненні удаваного
правочину настання його мети приховати
інший правочин, бажають досягти обидві
сторони, а тому до відносин цих сторін
застосовуються правила того правочину,
якому відповідала їхня внутрішня воля
і який вони насправді вчинили, тобто
правила правочину договору
купівлі-продажу.

Суд приходить до висновку, що
відповідно до ст.ст. 235, 655 ЦК України
сторони вчинили дії з виконання умов
договору купівлі-продажу: одна сторона
передала майно за певну грошову суму, а
друга – прийняла її, що призводить до
правових наслідків, на відміну від
фіктивного правочину.

За вказаних обставин суд дійшов
висновку, що спірний правочин вчинений
сторонами для приховування іншого
правочину, а тому визнає, що сторонами в
дійсності укладено договір
купівлі-продажу спірного автомобіля.

Статтею 60 Закону України «Про
виконавче провадження» передбачено,
що особа, яка вважає, що майно, на яке
накладено арешт, належить їй, а не
боржникові, може звернутися до суду з
позовом про визнання права власності
на це майно і про зняття з нього арешту.

Статтями 391, 392 ЦК України передбачено,
що власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпорядження
своїм майном. Власник майна може
пред'явити позов про визнання його
права власності, якщо це право
оспорюється або не визнається іншою
особою, а також у разі втрати ним
документа, який засвідчує його право
власності.

Судом встановлено, що на час накладення
арешту спірний автомобіль фактично вже
не належав відповідачу, тому арешт,
накладений 14.06.2010р. на підставі
постанови державного виконавця
Васильченко Д.О., підлягає зняттю.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 210, 235, 245, 328, 655 ЦК України, п. 25
Постанови Пленуму Верховного Суду
України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про
судову практику розгляду цивільних
справ про визнання право чинів
недійсними», ст.ст. 3, 14, 57 – 59, 118, 208, 209, 212
– 215, 218 ЦПК України, суд –

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 – задовольнити..

Визнати довіреність, посвідчену
приватним нотаріусом Кременчуцького
міського нотаріального округу ОСОБА_3,
зареєстровано в реєстрі за № 7358 від
05.12.2008р. та розписку ОСОБА_2 від 20.02.2008 р.
удаваними правочинами та застосувати
до них правила щодо правочину договору
купівлі-продажу транспортного засобу
«ЗАЗ 110557» 2005 року випуску, колір білий,
шасі (кузов, рама) № Y6D3903, тип ТЗ
вантажний пікап, реєстраційний
номерний знак ВІ 4341АВ.

Визнати за ОСОБА_1 (39600, АДРЕСА_1) право
власності на автомобіль марки «ЗАЗ
110557» 2005 року випуску, колір білий, шасі
(кузов, рама) № Y6D3903, тип ТЗ
вантажний пікап, реєстраційний
номерний знак ВІ 4341АВ.

Зняти арешт з автомобіля «ЗАЗ 110557» 2005
року випуску, колір білий, шасі (кузов,
рама) №D3903, тип ТЗ вантажний пікап,
реєстраційний номерний знак ВІ 4341АВ,
накладений 14.06.2010р. на підставі
постанови державного виконавця
Васильченко Д.О. Відділу державної
виконавчої служби Автозаводського
районного управління юстиції м.
Кременчука.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судовий збір в розмірі 218,50 грн. та 120,00
грн. витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Полтавської області
через Автозаводський районний суд м.
Кременчука суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Апеляційна скарга, подана
після закінчення строків апеляційного
оскарження, залишається без розгляду,
якщо апеляційний суд за заявою особи,
яка її подала, не знайде підстав для
поновлення строку.

СУДДЯ: