05.03.2012 Справа № 2-1043/12
Справа № 2-1043/2012
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 лютого 2012 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:
головуючого судді Маринченко М.М.,
при секретарі Князік І.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ Українська соціальна програмапро стягнення сплачених за договором платежів, платежів за здійснення банківських операцій, відшкодування моральної шкоди, зобовязання відповідача виплатити грошові кошти на протязі одного місяця з дня постановлення рішення,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ Українська соціальна програма про стягнення сплачених за договором платежів, платежів за здійснення банківських операцій, відшкодування моральної шкоди, зобовязання відповідача виплатити грошові кошти на протязі одного місяця з дня постановлення рішення.
Вказав, що 24 червня 2009 року отримав від відповідача лист № 519-06/09, в якому відповідач повідомив, що розриває договір з підстав, передбачених п.п. 8.2, 8.4 ст.8 Додатку 2 до Договору, що передбачає відмову від відшкодування позивачу сплачених ним грошових коштів. Позивач зазначив, що погодився на розірвання договору з ініціативи товариства, проте вказав, що оскільки він добросовісно виконував всі умови договору, і розірвання сталося не з його вини, всі сплачені ним кошти підлягають поверненню.
Крім того, вказав, що внаслідок невиконання договору з вини відповідача, та відмови повернути йому сплачені кошти він зазнав тривалих душевних страждань, що завдало йому моральну шкоду в розмірі 3000 грн.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про день час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалив розглянути справу у відповідності до ст.ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів за відсутності відповідача.
Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Судом встановлено, що 23 квітня 2008 року між ТОВ Українська соціальна програма (Товариство) та ОСОБА_1 (Клієнт) укладено договір №005144/А, предметом якого є надання Клієнту послуг, спрямованих на придбання транспортного засобу (Товару) через Українську соціальну програму, організовану Товариством, базуючись на принципі взаємодопомоги Клієнтів УСП, відповідно до Умов діяльності УСП (Додаток №2 до Договору). Пунктом 1.2 сторони визначили орієнтовну вартість Товару в розмірі 146000 грн.
Відповідно до п.3.1 та 3.2 Договору Клієнт зобовязався сплатити комісійну плату, яка становить 15% від суми, визначеної у п.1.2 Договору та щомісячно сплачувати чисті платежі, розмір яких визначається шляхом ділення ціни товару на кількість внесків, визначених відповідно до графіку внесків (Додаток №1 до Договору) та встановлено сторонами в розмірі 1216 грн 67 коп.
Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами
Згідно ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.
Відповідно до п.7.2 Договору, вказаний договір може бути розірвано достроково за ініціативою однієї із сторін згідно Умов діяльності УСП. При достроковому розірванні договору сторони зобовязані виконати взаємні розрахунки відповідно до ст.8 Додатку №2 до Договору.
Стаття 8 Додатку № 2 до Договору, який є невідємною частиною договору, встановлює порядок розірвання договору, проте положення вказаної статті передбачають розірвання договору лише з ініціативи Клієнта.
Пунктом 8.4 ст.8 Додатку №2 встановлено, що при розірванні договору товариство не відшкодовує Клієнту сплачену ним комісійну плату ні за яких умов.
Згідно п.9.2 ст.9 Додатку №2 у випадку, якщо Клієнт, який не отримав товар, не сплатить 3 або більше послідовних, або вибіркових чистих платежів, товариство має право розірвати договір про що має повідомити клієнта письмово.
Як встановлено судом, ТОВ УСП листом № 519-06/09 від 24 червня 2009 року повідомило ОСОБА_1 про розірвання договору № 005144 від 23 квітня 2008 року з ініціативи товариства на підставі п.9.2 ст.9 Додатку №2 до Договору.
Разом з тим з пояснень позивача та з матеріалів справи вбачається, що позивачем виконувались умови укладеного договору, зокрема в частині сплати чистих платежів. Крім того, наступним листом № 743-07/09 від 22 липня 2009 року Товариство повідомило про помилкове надсилання попереднього листа позивачу, оскільки у квітні 2009 року позивачу було надано відстрочку платежів на період з січня по червень 2009 року.
Проте, позивачем після його повідомлення про розірвання договору Товариством в односторонньому порядку, та підтвердження такого розірвання в телефонному режимі, було вжито заходи щодо направлення власних коштів, призначених для сплати чистих платежів, на інші потреби, що позбавило позивача в подальшому можливості відновлення своєї участі в програмі УСП.
Пунктом 5 ст. 653 ЦК України встановлено, що якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору.
За таких обставин суд приходить до висновку про порушення товариством умов договору, внаслідок його безпідставного розірвання в односторонньому порядку, позбавило позивача отримати за договором те, на що він розраховував при його укладенні та призвело до завдання збитків позивачу в розмірі сплачених ним платежів відповідно до умов договору.
В частині стягнення 180 грн, сплачених позивачем банкам при здійсненні платежів, суд вважає, що вказані вимоги задоволенню не підлягають, оскільки вказані платежі не передбачені умовами договору та їх сплата проводилась на користь банків, а не відповідача. Крім того, розмір та необхідність сплати вказаних комісій банкам відрізняється залежно від банківської установи, яка приймає платежі. Позивач не був позбавлений можливості здійснювати сплату платежів в установах банків, які стягують комісію в меншому розмірі, або не стягують її взагалі.
Суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 3000 грн. у звязку з недоведеністю заподіяння позивачу такої шкоди.
Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 526, 629, 651, 653 ЦК України суд, -
Позов задовольнити частково.
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Апеляційну скаргу на заочне рішення суду може бути подано позивачем до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня проголошення рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.М.Маринченко