Справа № 1519/2-11/11
12 квітня 2012 року м. Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого судді - Жуган Л.В.
при секретарі - Повалій М.М..
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі заяву Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 Авальв особі Одеської обласної дирекції акціонерного товариства „ОСОБА_1 Аваль про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 Авальв особі Одеської обласної дирекції акціонерного товариства „ОСОБА_1 Аваль до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 Авальв особі Одеської обласної дирекції акціонерного товариства „ОСОБА_1 Аваль про розірвання та визнання кредитного договору недійсним, -
Відповідач позов не визнала, надала суду письмові заперечення проти позову, зазначаючи, що 13.12.2007 року на неї був здійснений психологічний тиск, який полягав у примушуванні перегляданні відеоматеріалів, після перегляду яких, відповідачка перебувала у безпорадному стані, підписала договір не ознайомившись з його умовами.
Також ОСОБА_2 подала до суду зустрічну позовну заяву до ПАТ ОСОБА_1 Авальпро розірвання та визнання кредитного договору недійсним, зазначаючи, що відповідачем був порушений принцип свободи договору, договір був укладений з порушенням встановлених законом вимог.
Справа перебувала у провадженні судді Дрішлюк А.І., у звязку з обранням судді Дрішлюк А.І. суддею Апеляційного суду Одеської області, справу, в порядку ст. 11-1 ЦПК України передано судді Жуган Л.В.
Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14.02.2012 року позовні вимоги ПАТ ОСОБА_1 Авальбули задоволені, з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 Авальв особі Одеської обласної дирекції акціонерного товариства „ОСОБА_1 Аваль заборгованість за Кредитним договором № 014/0035/85/86803 від 11.12.2007 року у загальному розмірі 224505,10 (двісті двадцять чотири тисячі пятсот пять) доларів США 10 центів, що в гривневому еквіваленті складає 1795591 (один мільйон сімсот девяносто пять тисяч девяносто одна) гривня 79 копійок.

08.02.2012 року із заявою про ухвалення додаткового рішення звернувся позивач ПАТ ОСОБА_1 Аваль, зазначаючи, що при постановлені рішення судом не було розглянуто зустрічний позов ОСОБА_2

В судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник підтримали вимоги зустрічного позову, просили його задовольнити.

Дослідивши заяву про ухвалення додаткового рішення по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_2 до Малиновського районного суду м.Одеси, 06.05.2010 року був поданий зустрічний позов про розірвання кредитного договору, визнання договору недійсним. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 02.08.2010 року ОСОБА_2 був наданий строк для усунення недоліків. Після усунення недоліків зустрічної позовної заяви, 06.10.2010 року зустрічна позовна заява була прийнята судом до провадження.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси не вирішено питання щодо наявності обставини, якими ОСОБА_2 обґрунтовує свої вимоги за зустрічним позовом.

Згідно ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали доказі і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Згідно зустрічної позовної заяви, в якості правової підстави для визнання кредитного договору недійсним, ОСОБА_2 вказує про здійснення на неї психологічного примусу з боку працівників банку під час укладення договору. ОСОБА_2 також посилається на відсутність у неї особистого бажання, яке відповідало внутрішній волі та свідомості для здійснення правочину, на тотожні підстави ОСОБА_2 посилалась також і в своїх запереченнях.

Під час ухвалення рішення по справі, зазначені обставини були досліджені судом, в якості заперечень проти первісного позову. Так, судом встановлено, відповідачка ОСОБА_2, 19.08.2008 року, у звязку з простроченням виплат за кредитним договором звернулась до ВАТ ОСОБА_1 Авальіз заявою, згідно якої зазначила, що заборгованість виникла у звязку з складнощами у веденні бізнесу, та зобовязалась дотримуватись графіку погашення заборгованості.

Таким чином, вже після укладення кредитного договору, а також договору купівлі-продажу ОСОБА_2 усвідомлювала наявність заборгованості за укладеним кредитним договором.

Під час розгляду справи, судом призначалась судова почеркознавча експертиза на вирішення якої були поставлені питання, чи перебувала особа, яка виконала рукописний текст у незвичайному стані, витрати на проведення експертизи покладення на ОСОБА_2

Однак, згідно клопотань експерти ОНДІСЕ від 05.12.2010 року, 15.12.2010 року, повідомлень експерту від 14.02.2011 року, 27.05.2011 року оплату за проведення експертизи не здійснено.

Відповідно до ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, суд залежно від того, хто із цих ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для зясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

З доданого до матеріалів справи розрахунку заборгованості, вбачається факт часткового виконання кредитного зобовязання, що також свідчить про необґрунтованість доводів відповідача.

Будь-які інші відповідні та належні докази що підтвердження заявлених вимог ОСОБА_2 суду не надані.

Таким чином, суд вважає, що вимоги ОСОБА_2 щодо визнання кредитного договору недійсним не обґрунтовані та не підтверджуються матеріалами справи.

Враховуючи заявлені вимоги щодо розірвання кредитного договору, суд вважає, що вимоги позивачки щодо розірвання кредитного договору та вимоги щодо визнання договору недійсним є взаємовиключними, оскільки предявляючи вимоги про розірвання договору, позивача визнає факт його дійсності.

Зазначена позиція підтверджується також й розясненнями Верховного Суду України, наданими в п. 5 Пленуму Верховного Суду України Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними.

ОСОБА_2 того, згідно ст. 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другої стороною.

ОСОБА_3 не надано жодного доказу щодо порушенням умов кредитного договору з боку позивача ПАТ ОСОБА_1 Аваль, тому вимоги про розірвання договору не є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню.

За таких обставин, суд відмовляє у ОСОБА_3 у задоволенні зустрічного позову про визнання кредитного договору недійсним, розірвання договору.

Керуючись ст.ст. 60, 218, 220 Цивільного процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Заяву Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 Авальв особі Одеської обласної дирекції акціонерного товариства „ОСОБА_1 Аваль про ухвалення додаткового рішення задовольнити та доповнити рішення Малиновського райсуду м. Одеси від 14.12.2011 року.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 Авальв особі Одеської обласної дирекції акціонерного товариства „ОСОБА_1 Аваль про розірвання та визнання кредитного договору №014/0035/85/86803 від 11.12.2007 року недійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: Л.В. Жуган