МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ_____________
№ пр. 2/1519/8619/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2012 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси у складі

головуючого - судді Сегеди О.М.

при секретарі Яблонській М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив:

У жовтні 2012року ОСОБА_1 звернулась до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_2, посилаючись на те, що з відповідачем у справі вона перебуває у шлюбі, зареєстрованому 08.09.2000р. відділом регістрації актів громадянського стану виконавчого комітету Одеської міської ради, актовий запис № 764. Від шлюбу у них є донька: ОСОБА_3, 13 квітня 2002року народження, яка проживає з позивачкою. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини припинені. Позивачка стверджує, що донька знаходиться на її утриманні, оскільки відповідач достатньої матеріальної допомоги на утримання та виховання не надає, хоча має таку можливість, оскільки працює. Позивачка зазначала, що відповідач крім виплати аліментів також повинен нести додаткові витрати на утримання дитини, оскільки у звязку з хворобою дитина потребує постійного нагляду у кваліфікованих лікарів та спеціального фізичного розвитку (басейн, лікувальна фізкультура та інші фізіотерапевтичні процедури). Крім того, дитина володіє високими музичними здібностями та отримує індивідуальні вокальні заняття, відвідує курси англійської та французької мови, додатково займається математикою з репетитором. Усе це потребує значних коштів, які позивачка сама не здатна в повній мірі забезпечити. Оскільки відповідач працює на фірмі своїх родичів та має за твердженням позивачки можливість надати суду довідку з мінімальною щомісячною заробітною платою, то остання просила суд винести рішення, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти у твердій грошовій сумі на утримання доньки в розмірі 3000,00 грн. щомісячно до набуття донькою повноліття, а в разі продовження нею навчання до досягнення двадцятитрьохрічного віку.

Представник позивача, діючий за довіреністю від 20.11.2012р. у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити (а.с.19).

Представник відповідача, діючий за довіреністю від 19.07.2012р. у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та просив стягнути з відповідача аліменти на користь позивачки на утримання дитини в розмірі ? частини його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття, тобто до 13 квітня 2020 року (а.с16)..

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом.

Матеріалами справи встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження відповідач є рідним батьком неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджуються свідоцтвом про народження серії 1-ЖД №383554 від 30.04.2002р. (а.с.9).

З пояснень представника позивача встановлено, що сторони з 2000р. перебувають в зареєстрованому шлюбі але проживають окремо.

Позивачка не працює, оскільки знаходиться в відпустці по догляду за малолітньою дитиною.

На час звернення до суду, як стверджує представник позивачки в провадженні Малиновського районного суду м. Одеси знаходиться справа за її позовом до відповідача про розірвання шлюбу.

Від шлюбу сторони мають доньку: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з позивачкою.

Судом встановлено, що відповідач з 2003р. офіційно працює директором ТОВ «Перша Брокерська Контора»і його середньомісячна заробітна плата складає 5083,03 грн., що підтверджується копією трудової книжки та довідкою про заробітну плату (а.с.21-23).

З пояснень представника відповідача вбачається, що відповідач згоден сплачувати аліменти на утримання доньки і фактично з липня 2012р. щомісячно їх сплачує в розмірі ? частини заробітної плати, що складає 1300,00 грн., шляхом здійснення термінових переказів на імя позивачки, що підтверджується квитанціями від 04.07.2012р., від 07.08.2012р., від 03.09.2012р., від 11.10.2012р. та від 05.11.2012р. (а.с.24-28).

Таким чином ствердження позивачки, що відповідач ухиляється від утримання доньки не відповідають дійсності та спростовуються вище вказаними документами.

Представник позивачки у судовому засіданні, посилаючись на ст.ст. 182, 184 СК України, наполягав на задоволенні позовних вимог та на визначеному позивачкою розмірі аліментів, а саме на стягненні з відповідача аліментів в твердій сумі, в розмірі 3000,00 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття, а в разі продовження нею навчання до досягнення двадцятитрьохрічного віку.

Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 182 СК України передбачено, що обставинами, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів є: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст.ст. 181,183 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Крім того, згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Оскільки позивач працює і щомісячно отримує заробітну плату, то з нього необхідно стягнути аліменти у частці від його заробітної плати (доходу) відповідно до вимог ст.ст. 181,183 СК України.

Ці обставини встановлені судом, підтверджені доказами, що є у справі, сторонами не заперечуються.

Що стосується вимог позивачки про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, то суд вважає, що дані вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Статтею 185 СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення одноразово, періодично або постійно.

Пунктом 18 Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006р. №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», який має рекомендаційній характер, передбачено, що «…до передбаченої ст.185СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою , каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків.

У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо.

В обґрунтування позовних вимог про стягнення додаткових витрат з відповідача на утримання дитини, позивачка надала в якості доказів висновки обстеження дитини, але при цьому суду не було надано ні однієї квитанції про оплату вказаних обстежень (4,6,7,8) та інших витрат.

Тому суд вважає, що твердження представника позивачки про те, що остання постійно несе витрати на обстеження та навчання дитини є голослівними і крім того, не підтверджуються ніякими доказами, які б свідчили про те, що позивачка фактично понесла такі витрати.

В судовому засіданні судом було запропоновано представнику позивача надати докази, які б підтверджували витрати позивачки на утримання дитини у звязку з її навчанням або з лікуванням, але представником позивачки суду такі докази не були надані.

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги в часті стягнення з відповідача додаткових витрат на утримання дитини не були підтверджені в судовому засіданні, а тому задоволенню не підлягають.

Що стосується вимог про стягнення аліментів, то суд вважає, що дані вимоги підлягають задоволенню частково і з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки аліменти на утримання ОСОБА_3, 13 квітня 2002року народження, в розмірі ?? частини заробітної плати щомісяця, починаючи з 01.12.2012 року до досягнення дитиною повноліття, тобто до 13 квітня 2020 року.

При цьому суд враховує те, що відповідач вже сплачує аліменти з липня 2012р.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Судовий збір по справі становить 214,60 грн., які слід стягнути з відповідача на користь держави.

На підставі ст.ст.180,181,182,183,191,194 Сімейного кодексу України, керуючись ст.10, 11, 209, 212, 214, 215, 218 ЦПК України,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, паспорт серії КЕ №039069, виданий Київським РВ УМВС України в Одеській області, 09.10.1995р., реєстраційний номер НОМЕР_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 лінія, будинок №3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу щомісяця, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 01.12.2012 року до набуття дитиною повнолітнього віку, тобто до 13.04.2020 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 214 (двісті чотирнадцять) гривень 60 копійок.

В іншій частині позову відмовити.

Допустити негайне виконання рішення, в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня з дня проголошення судового рішення.

Суддя: О.М. Сегеда