АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 22-1134 Головуючий у 1-й інстанції Мельник В.В.
Доповідач: Волошина В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Котули Л.Г., Андрієнко А.М.

при секретарі Вендоліної А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 25 травня 2011 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_3, про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк», третя особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання недійсними правочинів.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2010 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, після уточнення якого остаточно просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №267-ф/07 від 05.09.2007 р. у розмірі 2.024.323,87 гривень, стягнути з відповідача штраф за невиконання умов договорів іпотеки щодо обов'язку страхування предмету іпотеки у розмірі 75.045,00 гривень, а також просив стягнути з відповідача суму понесених судових витрат у розмірі 1.820,00 гривень.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 25 травня 2011 року позов Публічного акціонерного товариства акціонерного банка «Укргазбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства акціонерного банка «Укргазбанк» заборгованість по кредиту у сумі 1.163.111,15 гривень, заборгованість по процентах у сумі 389.016,27 гривень, заборгованість по пені у сумі 472.196,45 гривень, штраф за невиконання договорів іпотеки у сумі 75.045,00 гривень, судовий збір у сумі 1.700,00 гривень та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120,00 гривень, а всього на загальну суму 2.101.188 (два мільйона сто одна тисяча сто вісімдесят вісім) гривень 87 копійок.

У задоволені зустрічного позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства акціонерного банка «Укргазбанк», третя особа - приватний нотаріус

Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання

недійсними правочинів відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції, представник

відповідача подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі представник відповідача порушує питання про скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення, яким відмовити у задоволенні позовної заяви Публічного акціонерного товариства акціонерного банка «Укргазбанк», та задовольнити зустрічну позовну заяву ОСОБА_3, мотивуючи тим, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В обґрунтування оскарженого судового рішення зазначив, що відповідно до статей 203, 215, 227 ЦК України кредитний договір, укладений між ПАТ «Укргазбанк» до ОСОБА_5 є недійсним, оскільки банк не надав доказів, які б підтверджували отримання останнім індивідуальної ліцензії для надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті та використання іноземної валюти на території України, як засобу платежу, до того ж, ОСОБА_3 чинним законодавством України також не було надано права здійснювати використання готівкової іноземної валюті при здійсненні платежів за спірним кредитним договором. Відповідно до приписів частини 2 статі 548 ЦК України недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню, отже із врахуванням недійсності кредитного договору, договори іпотеки № 1, № 2, № 3 від 09 вересня 2007 року, а також додаткові договори до них також є недійсними.

В судовому засіданні представник позивача проти доводів апеляційної скарги заперечував посилаючись на те, що рішення суду є законним та обґрунтованим. Відповідач та його представник ОСОБА_2 двічі ( 13 грудня 2011 року, 28 лютого 2012 року ) в судові засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи судом повідомлені у встановленому законом порядку, вказані причини відкладення розгляду справи у клопотанні представника відповідача від 27 лютого 2012 року, колегія суддів, не визнає поважними та у відповідності до вимог статті 74, 305 ЦПК України вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 05.09.2007 р. між ВАТ АБ «Укргазбанк», правонаступником прав та обов'язків якого є ПАТ АБ «Укргазбанк» - позивачем у справі, та ОСОБА_3 - відповідачем у справі, було укладено кредитний договір № 267-ф/07 (із змінами та доповненнями, внесеними згідно додаткової угоди №1 від 8.12.2007 р., додаткової угоди №2 від 04.03.2008 р., додаткової угоди № 3 від 04.09.2008 р., додаткової угоди № 4 від

04.03.2009 р., додаткової угоди №5 від 13.07.2009 р.), згідно умов якого позивач (Банк) відкрив відповідачу мультивалютну невідновлювальну відкличну кредитну лінію з лімітом кредитування:- 240.000,00 доларів США. Кредитні кошти надаються на строк/термін з 05.09.2007 р. по 23.07.2009 р. зі сплатою процентів за користування кредитними коштами з 05.09.2007 р. по 03.09.2008 р., виходячи із 13,0% річних, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами з04.09.2008 р. по 23.07.2009 р., виходячи із 14,4% річних; в сумі 0 (нуль). Кредитна лінія надається на строк/термін з

24.07.2009 р. по 04.03.2011 р. зі сплатою процентів за користування кредитним коштами, виходячи з 14,4% річних. За користування кредитними коштами, що не повернуті в терміни, передбачені цим договором (прострочена заборгованість) процентна ставка встановлюється, виходячи із 15,4% річних; в сумі 1.163.113,52 гривень. Кредитна лінія надається в строк/термін з 23.07.2009 р. по 04.03.2011 р. зі сплатою процентів за користування кредитними коштами, виходячи з 21,0% річних. За користування кредитними коштами, що не повернуті в терміни, передбачені цим договором (прострочена заборгованість) процентна ставка встановлюється, виходячи із 22,0% річних (п.п. 1.1.1., 1.1.2., 1.1.3., п. 1 договору). Згідно із п. 1.3. договору кредит надається на

задоволення споживчих потреб. Відповідно до п. 3.3.1. договору відповідач зобов'язався здійснювати повернення кредиту, сплату процентів за користування кредитними коштами та всіх комісійних платежів у передбачені цим договором строки. Відповідач зобов'язався здійснювати повернення кредитних коштів на відповідні рахунки, у строк та у розмірі відповідно до графіку погашення заборгованості кредитної лінії (додаток №2 до цього договору) (п. 3.3.3 договору). Згідно із п. 3.3.4. договору відповідач зобов'язався щомісячно, один раз на місяць, не пізніше 10-го числа місяця, наступного за місяцем користування кредитними коштами (окрім останнього місяця користування кредитним коштами) та в день закінчення строку, на який надано кредитні кошти, у відповідності з п. 1.1.2., п. 1.1.3. цього договору, а також в день дострокового погашення заборгованості по кредитній лінії, в тому числі у зв'язку з порушенням виконання умов цього договору, сплачувати відсотки за користування кредитними коштами на відповідні рахунки. У разі виникнення необхідності сплатити проценти за користування кредитними коштами майбутніх періодів, надавати до Банку заяву у відповідності до п. 3.1.1.1. цього договору для направлення коштів, в строки обумовлені у п. 3.3.4. цього договору, першу чергу, для оплати заборгованості по нарахованих процентах за користування кредитними коштами. У разі виникнення простроченої заборгованості за кредитною лінією сплачувати проценти за користування кредитними коштами поза терміном кредитування, виходячи з процентної ставки,встановленоп.1.1.2.,1.1.3.1.,1.1.3.2.цього договору, починаючи з дня виникнення простроченої заборгованості за кожен день прострочення. У разі порушення п.п. 3.3.12.-3.3.16 цього договору сплачувати проценти за користування кредитним коштами виходячи з процентної ставки, встановленої п. 1.1.2., 1.1.3.1., 1.1.3.2. цього договору, підвищеної на 1% починаючи з моменту порушення/недотримання відповідачем (позичальником) відповідних пунктів цього договору. Відповідач зобов'язався сплатити позивачу (банку) заборгованість за кредитною лінією шляхом внесення готівки в касу банку або шляхом безготівкового перерахування. Відповідно до п. 5.3. за порушення строків повернення кредитних коштів та/або сплати процентів за користування кредитним коштами, відповідач (позичальник) зобов'язався сплатити позивачу (банку) пеню в розмірі 0,1% від суми невиконаного зобов'язання за кожен день прострочення платежу від дня виникнення такої прострочки до повного погашення заборгованості. Однак, відповідачем було порушено умови кредитного договору №267- ф/07 від 05.09.2007 р., про що свідчить досліджений у судовому засіданні розрахунок суми боргу за кредитним договором №267-ф/07 від .05.09.2007 р., згідно якого сума боргу станом на 15.02.2011 р. становить у розмірі 2.024.323,87 гривень, та досліджена претензія №102/20-2203 від 28.09.2009 р., яка була направлена на адресу відповідача з вимогою погасити суму заборгованості. В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 05.08.2007 р. між позивачем та відповідачем було укладено договір іпотеки № 1 без оформлення заставної (із змінами та доповненнями, внесеними згідно договору про внесення змін та доповнень №1 від 18.12.2007 р., договору про внесення змін та доповнень № 2 від 04.03.2008 р., договору про внесення змін та доповнень № 3 від

04.09.2008 р., договору про внесення змін та доповнень №4 від 22.07.2009 р., договору про розірвання договору про внесення змін та доповнень № 4 від 23.07.2009 р., договору про внесення змін та доповнень №4 від 23.07.2009 р.), договір іпотеки №2 без оформлення заставної (із змінами та доповненнями, внесеними згідно договору про внесення змін та доповнень №1 від 18.12.2007 р., договору про внесення змін та доповнень №2 від

04.03.2008 р., договору про внесення змін та доповнень №3 від 04.09.2008 р., договору про внесення змін та доповнень №4 від 22.07.2009 р., договору про розірвання договору про внесення змін та доповнень №4 від 23.07.2009 р., договору про внесення змін та доповнень №4 від 23.07.2009 р.), договір іпотеки № 3 без оформлення заставної (із змінами та доповненнями, внесеними згідно договору про внесення змін та доповнень № 1 від 18.12.2007 р., договору про внесення змін та доповнень №2 від 04.03.2008 р., договору про внесення змін та доповнень №3 від 04.09.2008 р., договору про внесення змін та доповнень № 4 від 22.07.2009 р., договору про розірвання договору про внесення змін та доповнень № 4 від 23.07.2009 р., договору про внесення змін та доповнень № 4 від

23.07.2009 р.) договір іпотеки №3 без оформлення заставної (із змінами та доповненнями, внесеними згідно договору про внесення змін та доповнень №1 від 18.12.2007 р., договору про внесення змін та доповнень № 2 від 04.03.2008 р., договору про внесення змін

доповнень № 3 від 04.09.2008 р., договору про внесення змін та доповнень № 4 від

22.07.2009 р., договору про розірвання договору про внесення змін та доповнень № 4 від

23.07.2009 р., договору про внесення змін та доповнень № 4 від 23.07.2009 р.), згідно умов яких відповідач (іпотекодавець) передав в іпотеку позивачу (іпотекодержателю), предмети іпотеки: двокімнатну квартиру АДРЕСА_1; житловий будинок № 4 по вулиці Карпенків в смт. Глеваха Васильківського району Київської лапасті; земельну ділянку, площею 0,120 га, що розташована по вулиці Карпенків, 4 в смт. Глеваха Васильківського району Київської області. За змістом п. 3.3.4. договорів іпотеки №1, №2, №3 відповідач (іпотекодавець) зобов'язаний застрахувати предмет іпотеки на його повну вартість за власний рахунок від всіх ризиків по даному виду страхування та виконувати всі умови кредитного договору при здійсненні страхування. Згідно п. 3.3.12. кредитного договору відповідач (позичальник) зобов'язаний одночасно з укладенням цього договору надати позивачу (банку) укладені договори страхування майна, яке береться в іпотеку, вказаного в п. 2.1. цього Договору від ризиків, зазначених у п. 3.2.5. цього договору, а також надати позивачу (банку) докази сплати страхових платежів, що підтверджують дію зазначених договорів страхування на строк не менший ніж на рік. Відповідно до п. 3.3.13. кредитного договору на відповідача (позичальника) покладено обов'язок по вчиненню всіх необхідних дій для дійсності зазначених у п.3.3.12. цього Договору, договорів страхування заставного майна, зокрема, вчасно сплачувати всі чергові страхові платежі, сплата яких забезпечувала б дію договору страхування на строк не менший, ніж той, в межах якого відповідач (позичальник) виконає всі зобов'язання за кредитним договором, а будь-яка чергова сплата платежів продовжувала б дію договору страхування не менше, ніж на наступний рік. Крім того, згідно п. 3.3.14. кредитного договору відповідач (позичальник) зобов'язаний не пізніше, ніж за 3 робочі дні до граничного строку сплати чергових страхових платежів, визначених договорами страхування зазначених у п. 3.3.12. цього договору, сплачувати такі чергові страхові платежі та не пізніше, ніж за 1 робочий день до граничного строку сплати чергових страхових платежів, визначеного договорами страхування, надавати позивачу (банку) докази таких оплат. Відповідно до п. 3.3.4.1. договорів іпотеки № 1, № 2, № 3 на відповідача (іпотекодавця) покладено обов'язок по вчиненню всіх необхідних дій для дійсності договору страхування нерухомості, зокрема вчасно сплачувати всі чергові страхові платежі, сплата яких забезпечувала б дію договору страхування на строк не менший, ніж той, в межах якого будуть виконанні всі зобов'язання за кредитним договором, а будь-яка чергова сплата платежів продовжувала б дію договору страхування не менше, ніж на наступний рік. В разі невиконання чи неналежного виконання зобов'язань щодо страхування предмету іпотеки, відповідно до п. 4.2. договорів іпотеки № 1, № 2, № 3 відповідач (іпотекодавець) зобов'язаний сплатити позивачу (банку) штраф у розмірі 5% від заставної вартості предмета іпотеки. Згідно п. 2.2. договору іпотеки № 1 предмет іпотеки оцінено сторонами в 705.900,00 гривень. Згідно п. 2.2. договору іпотеки № 2 предмет іпотеки оцінено сторонами в 461.000,00 гривень. Згідно п. 2.2. договору іпотеки № 3 предмет іпотеки оцінено сторонами в 334.000,00 гривень. Встановлено, що відповідач (позичальник) на виконання умов договорів іпотеки №1, №2, №3 застрахував на користь позивача (банку) предмет іпотеки, що підтверджується договорами добровільного страхування заставного майна №04-0107- 0023, №04-0107-0024, №04-0107- 0025 від 05.09.2007 р., строк дії яких закінчився 04.09.2008 р. №04-0107-0510, №04-0107- 0511, №04-0107-0512 від 04.09.2008 р., строк дії яких закінчився 04.09.2009 р. та № 04- 0107-0710, №04-0107-0708, №04-0107-0709 від 21.10.2009 р., строк дії яких закінчився

21.10.2010 р., однак договори страхування на наступний період не укладалися.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ АБ «Укргазбанк», суд першої інстанції виходив із того, що внаслідок неналежного виконання зобов'язань відповідача за кредитним договором № 267-ф/07 від 05.09.2007 р., за договорами іпотеки № 1, № 2, № 3 без оформлення заставної від 05.09.2007 р., загальна сума заборгованості відповідача перед позивачем становить у розмірі 2.099.368,87 гривень, з яких за кредитним договором № 267-ф/07 від 05.09.2007 р. станом на 15.02.2011 р. становить 2.024.323,87 гривень / 1.163.111,15 гривень - заборгованість по кредиту; 389.016,27 гривень - заборгованість по процентах; 472.196,45 гривень - заборгованість по пені/, за договорами іпотеки № 1, № 2,

№ 3 без оформлення заставної від 05.09.2007 р. становить 75.045,00 гривень, про що свідчать відповідні розрахунки, які суд перевірив та вважає обґрунтованим, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_3, суд керувався тим, що твердження ОСОБА_3 про обов'язковість отримання банком індивідуальних ліцензій Національного банку України для здійснення валютних операцій ПАТ АБ «Укргазбанк» є безпідставними, а отже зустрічний позов ОСОБА_3 задоволенню не підлягає з підстав необґрунтованості заявлених вимог.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду в повній мірі відповідають фактичним обставинам справи, дослідженим в судовому засіданні доказам та вимогам закону.

Так, відповідно до приписів етапі 1054 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом - стаття 611 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_3 погодився укласти договір на умовах, визначених у ньому, отримав грошові кошти. Відповідно до умов кредитного договору відповідач зобов'язувався здійснювати повернення кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитом у строки та у розмірі відповідно до графіку погашення заборгованості кредитної лінії. В порушення умов даного договору відповідач ОСОБА_3 кредит не повернув та не проводить оплату за користування ним. Станом на 15 лютого 2011 року заборгованість відповідача по кредиту становить 2.024.323,87 гривень / 1.163.111,15 гривень - заборгованість по кредиту; 389.016,27 гривень - заборгованість по процентах; 472.196,45 гривень - заборгованість по пені/. Встановлені судом обставини, підтверджуються розрахунком заборгованості, які суд першої інстанції перевірив та вважає обґрунтованим.

Таким чином, законним та обґрунтованим є висновок суду першої інстанції про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість по кредиту у сумі 2.024.323,87 гривень.

Встановивши при розгляді справи, що відповідач (позичальник) на виконання умов договорів іпотеки №1, № 2, № 3 застрахував на користь позивача (банку) предмет іпотеки, що підтверджується договорами добровільного страхування заставного майна №04-0107- 0023, №04-0107-0024, №04-0107-0025 від 05.09.2007 р., строк дії яких закінчився

04.09.2008 р. №04-0107-0510, №04-0107-0511, №04-0107-0512 від 04.09.2008 р., строк дії яких закінчився 04.09.2009 р. та № 04-0107-0710, №04-0107-0708, №04-0107-0709 від

21.10.2009 р., строк дії яких закінчився 21.10.2010 р., при цьому на наступний період договори страхування відповідачем не укладалися, що призвело до неналежного виконання останнім зобов'язань щодо страхування предмету іпотеки та відповідно до п. 4.2. договорів іпотеки № 1, № 2, № 3 передбачає відповідальність відповідача (іпотекодавець) сплатити позивачу (банку) штраф у розмірі 5% від заставної вартості предмета іпотеки, а тому суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача штраф за порушення умов договору іпотеки у розмірі 75.045,00 гривень із розрахунку (705.900,00 х 5% = 35295,00; 461.000,00 х 5% - 1-050,00; 334.000,00 грн. х 5% = 16700,00 (35295,00 + 23050,00 + 16700,00 = 75.045,00).

Правильним є також висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 про визнання недійсними правочинів з підстав необґрунтованості позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги представника відповідача про те, що кредитний договір, укладений між ПАТ «Укргазбанк» до ОСОБА_5 є недійсним, оскільки банк не надав доказів, які б підтверджували отримання останнім індивідуальної ліцензії для надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті та використання іноземної валюти на території України, як засобу платежу, до того ж, ОСОБА_3 чинним законодавством України також не було надано права здійснювати використання готівкової іноземної валюті при здійсненні платежів за спірним кредитним договором, не грунтуються на вимог закону, виходячи з наступного:

Згідно положень статей 192, 524, 533 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня; іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом; зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні, сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті; грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях; якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно- правовим актом; використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом.

Аналіз змісту зазначених норм права свідчить про те, що відповідно до законодавства, гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак у той же час обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю є Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі-Декрет).

При цьому згідно зі статтею 2 Закону України « Про банки і банківську діяльність» кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

Відповідно до статті 5 Декрету операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають права здійснювати на підставі генеральної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього ж є Декрету.

З матеріалів справи вбачається, що ПАТ АБ «Укргазбанк» має банківську ліцензію, а також дозвіл Національного банку України на здійснення операцій з валютними цінностями, за таких обставин, при укладенні кредитного договору не було порушено чинне законодавство щодо використання іноземної валюти за зобов'язаннями, при цьому ніщо не перешкоджало відповідачу отримати кредит у національній валюті.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини

справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 25 травня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: