АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22ц/2694/4162-2012 Головуючий у 1 інстанції: Скрипник О.Г.
Доповідач: Прокопчук Н.О..
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2012 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду м. Києва в складі: головуючого : Прокопчук Н.О.

суддів: Махлай Л.Д., Росік Т.В.,

при секретарі : Кононенко В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової суми за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 16 січня 2012 року , -

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2011 року ОСОБА_1. звернулася в суд із вказаним позовом до відповідача, в якому зазначала, що протягом 2007-2008 років вона дала в борг відповідачу 10000 доларів США та 606000 грн. під 3% річних, які той мав повернути їй протягом строку зазначеному у виданих ним розписках. Однак, останній отримані кошти їй не повертає, в звязку з чим позивачка просила стягнути з відповідача кошти в такому розмірі на свою користь.

Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 10.01.2012 року позов задоволено частково . Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 79000 грн. боргу та судові витрати. В задоволенні позову в інший частині відмовлено.

В апеляційній скарзі, поданій ОСОБА_1, ставиться питання про скасування рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог за договором позики від 07.03.2008 року і ухвалення в цій частині нового про задоволення позову. Апелянт вказує на те, що судом порушені норми матеріального і процесуального права, викладені в рішенні висновки не відповідають фактичними обставинам справи, зібраним доказам не дана належна оцінка. Поданими позивачем доказами підтверджується отримання відповідачем в борг від неї під 3 % річних 606000 грн.

В суді апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

ОСОБА_2 у судове засідання не зявився повідомлявся належним чином за місцем його реєстрації, повідомлення повернулося без вручення за відсутності відповідача за цією адресою. Виходячи із положень ч.5 ст.74,ч.2 ст.305 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності ОСОБА_2

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення боргу за договором позики від 07.03.2008 року суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не перебував у договірних відносинах із банком у якому позивачка отримала кредит у розмірі наданої відповідачу позики,а тому він не повинен виконувати за неї зобовязання за договором.

Однак, погодитись з такими висновками неможливо,оскільки вони не відповідають обставинам справи.

З матеріалів справи вбачається ,що 11.12.2007 року позивачка надала у борг відповідачу 6000 дол. США строком до 10.01.2008 року про що він видав відповідну розписку.

12.12.2007 року та 25.12. 2007 року позивачка дала у борг відповідачу ще по 2000 дол. США на строк до 10.01.2008 року та 29.12. 2007 року відповідно ,про що він також видав розписки.

Відповідно до положень ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може, зокрема, бути представлена розписка позичальника, яка посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

З урахуванням таких положень закону,суд стягнув з відповідача на користь позивачки 79000 грн.,що еквівалентно 10000 дол. США, і в цій частині рішення суду не оскаржується .

07.03.2008 року між позивачкою та АБ «Діамант» були укладені кредитний та іпотечний договір відповідно до яких вона отримала грошову суму 606000 грн. під 11.9% річних строком до 2022 року і передала в іпотеку належну їй на праві власності квартиру 213 по вул. Героїв Дніпра в м. Києві.

В цей же день отримані нею готівкою гроші в сумі 606000 грн. вона надала у борг ОСОБА_2

На підтвердження передачі ОСОБА_2 606000 грн. під 3 % річних , які той зобовязався повернути в строк до 07.03.2009 року щомісячними платежами по 50500 грн.,розпочинаючи з 07.04.2008 року шляхом внесення коштів на рахунок позикодавця відкритий у АБ «Діамант» , ОСОБА_1 надала договір позики, в якому зазначено про ці обставини (а. с. 13-14).

Зазначений договір укладений у письмовій формі,підписаний сторонами без застережень,відповідав їх вільному волевиявленню та ними не оспорювався ,недійсним не визнаний.

Зі змісту зазначеного договору позики вбачається ,що підписання сторонами договору є свідченням передачі Позикодавцем грошей Позичальнику (п.2.2).

Отже,підписавши договір відповідач підтвердив факт отримання ним від позивачки 606000 грн. під 3% річних.

П.2.3 договору встановлений порядок повернення коштів шляхом їх внесення щомісячно по 50500 грн. на рахунок позикодавця відкритий у АБ «Діамант»,що є способом повернення відповідачем боргу позивачці та не є зобовязаннями відповідача перед третьою особою.

Виходячи з засад свободи договору сторони могли обрати такий спосіб повернення боргу й це не заборонено законом.

Встановлено ,що відповідач ,не дивлячись на закінчення терміну позики ,не повернув позивачці кошти за договором , ані у спосіб визначений сторонами за договором,що підтверджується відомостями по рахунку позивачки в АБ «Діамант»,ані іншим шляхом .

Висновок суду першої інстанції про те, що вказаний договір не може бути доказом позики , оскільки ОСОБА_2 ніяких зобовязань перед банком щодо повернення кредиту і відсотків на себе не брав та у договірних відносинах із банком не перебував ,а тому укладений між сторонами договір на користь третьої особи- АБ «Діамант» ,яка не є стороною за договором не дає підстав для стягнення з нього цих коштів є хибним.

З огляду на викладене оскаржуване рішення не може бути залишене в силі в частині відмови у задоволенні позову про стягнення коштів за договором позики від 07.03.2008 року і підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення в цій частині про задоволення заявленого ОСОБА_1 позову.

Задовольняючи позов колегія суддів вважає доведеним передачу позивачкою ОСОБА_2Б в якості позики 606000 грн., які він зобовязаний повернути відповідно до ст. ст. 1046, 1049 ЦК України разом із процентами.

Тому, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню за договором позики від 07 березня 2008 року - 606000 грн. боргу та 18180 грн. відсотків за користування грошима, а всього 624 180 грн.

В інший частині рішення суду залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313-314,316,317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Оболонського районного суду м. Києва від 10 січня 2012 року в частині відмови у задоволенні позову скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення наступного змісту : Позов задовольнити. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за договором позики від 07 березня 2008 року - 606000 грн. боргу та 18180 грн. відсотків за користування грошима, а всього 624 180 ( Шістьсот двадцять чотири тисячі сто вісімдесят) грн.

В інший частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: