Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа №2-273/11
№2-2314/388/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 січня 2012 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді - Степаненко О.М.

при секретарі - Антоновій К.А., Трубенко Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування земельною ділянкою, -

встановив:

Свої вимоги позивач ОСОБА_1 обґрунтовує наступним, вона являється власником 3/5 частини будинковолодіння, що знаходиться за адресою: м. Черкаси, вул. Ільїна, 497.

Дане будинковолодіння знаходиться на земельній ділянці розміром 500 кв.м., що надана в постійне користування на підставі рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради за №148 від 08.03.1956 року.

Відповідач ОСОБА_2 являється власником іншої частини даного будинковолодіння.

З метою реалізації свого права на безкоштовну передачу у власність земельної ділянки, ОСОБА_1 звернулася з письмовою заявою до виконавчого комітету Черкаської міської ради з проханням передати їй у приватну власність присадибну ділянку площею 300 кв.м.

Листом №1174/01-09 від 24.11.2009 року міськрайонне управління Держкомзему у місті Черкаси та Черкаському районі Черкаської області, повідомило, що згідно даних земельного кадастру інвентаризація земельних ділянок, суміжних з ділянкою розміщеною по вул. Ільїна, 497 проведена.

Також, згідно даних земельного кадастру дана земельна ділянка відноситися до земель одно-та двоповерхової забудови.

За основним цільовим призначенням земельна ділянка відноситься до земель житлової та громадської забудови.

Згідно листа департаменту архітектури, будівництва та землеустрою виконавчого комітету Черкаської міської ради №3325/14 від 23.11.2009р. домоволодіння по вул. Ільїна, 497 в м. Черкаси не має обмежень щодо використання та подальшої приватизації земельної ділянки.

В свою чергу ОСОБА_2 необґрунтовано та безпідставно відмовляється в підписанні акту погодження меж земельної ділянки.

Враховуючи дані обставини ОСОБА_1 змушена звернутися до суду за захистом своїх прав за інтересів.

Просить встановити порядок користування земельною ділянкою, що знаходиться за адресою м. Черкаси, вул. Ільїна, 497, загальною площею 500 кв.м., стягнути з ОСОБА_2 на її користь понесені сурові витрати.

В судовому засіданні представник за довіреністю ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав, вважає, що для встановлення порядку користування земельної ділянкою необхідні висновки судової будівельно-технічної експертизи.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вважає, що у позові ОСОБА_1 необхідно відмовити, а порядок користування земельною ділянкою має бути залишений таким, який встановлений раніше і існує на даний час.

Суд заслухавши сторони дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 38 Земельного кодексу України до земель житлової та громадської забудови належать земельні ділянки в межах населених пунктів, які використовуються для розміщення житлової забудови, громадських будівель і споруд, інших об'єктів загального користування.

Відповідно до СТ. 92 ЗК України право постійного користування - це право володій і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановленого строку.

Згідно ст. 95 ЗК України землекористувач має право самостійно господарювати на землі, тобто про встановлення окремого користування частиною земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки у спільній земельній ділянці.

Частиною 4 ст. 120 Земельного кодексу України встановлено, що при переході права власності на будівлю або споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди.

Відповідно до п,7 Перехідних положень Земельного кодексу України громадяни та юридичні особи, що одержали у власність, у тимчасове користування, в тому числі на умовах оренди, земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

В судовому засіданні встановлено, що згідно з рішенням виконавчого комітету Черкаської міської Ради депутатів трудящих від 08.03.1956 р. №148 за будинковолодінням по вул. Ільїна, 497 в м. Черкаси закріплена земельна ділянка площею 500 кв. м.

Спільне будинковолодіння по вул. Ільїна, 497 в м. Черкаси належить згідно довідки ЧООБТІ від 12.11.2009 р. на праві приватної власності: ОСОБА_2 (частка 2/5) - на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого держнотконторою 02.02.1989 №2-615; ОСОБА_1 (частка 1/25) - на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого держнотконторою 08.07.1993 №2-5522; ОСОБА_1 (частка 11/50) - на підставі договору дарування посвідченого держнотконторою 02.06.2003 №1-1713; ОСОБА_1 (частка 13/50) - на підставі договору дарування посвідченого приватним нотаріусом 25.04.2009 №1680; ОСОБА_1 (частка 2/25) - на підставі рішення суду виданого Придніпровським райсудом 18.08.2009 №б/н.

Таким чином, частки співвласників в спільному майні становлять: ОСОБА_2 - частка 2/5; ОСОБА_1 - частка 3/5.

З метою визначення порядку користування земельною ділянкою, виходячи з її конкретного розміру 500 кв.м. судом призначена судова будівельно-технічна експертиза, якою встановлено, що згідно обмірів, фактична площа земельної ділянки №497 по вул. Ільїна в м.Черкаси становить 504 кв. м., де площа земельної ділянки ОСОБА_2 становить 230,5 кв. м.; площа земельної ділянки ОСОБА_1 становить 269,5 кв. м.; надлишок площею 4 кв. м.

Земельні ділянки, якими фактично користуються відповідні землекористувачі, відмежовані парканом, а тому фактичний порядок користування земельною ділянкою розташованою за адресою: м. Черкаси, вул. Ільїна, 497 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, - склався.

Існуючий розподіл земельної ділянки не відповідає ідеальним часткам, що становлять: ОСОБА_2 (частка 2/5). - 200 кв. м; ОСОБА_1 (частка 3/5) - 300 кв. м., зокрема, ОСОБА_2 - надлишок - 30,5 кв. м.; ОСОБА_1 - недостача - 30,5 кв. м.

З урахуванням висновків основної та додаткової судової будівельно-технічної експертизи №64/Буд від 10.01.2011 року, №65/буд від 29.11.2011 року, представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 заявив, що оскільки ОСОБА_2 не надані документи, які б підтвердили дозвіл співвласника на прокладання водопроводу по земельній ділянці, якою він фактично користувався, його окреме прокладання можливе у випадку проведення водопровідного вводу від міської мережі до водоколонки ОСОБА_2 по частині земельної ділянки, якою він фактично користується, тобто по новій трасі, а тому просив суд визначити варіант №3, який наведений у додатковій експертизі.

Відповідач ОСОБА_2 пояснив, що варіант №2 міг би в більшій мірі захистити його

права.

Суд дослідивши всі наведені варіанти, запропоновані експертом, вважає, що справедливим варіантом розподілу земельної ділянки є варіант №2, який найбільш відповідає до склавшогося фактичного .порядку користування земельною ділянкою розташованою за адресою: м. Черкаси, вул. Ільїна, 497 між ОСОБА_2 та ОСОБА_1

По частині земельної ділянки, якою фактично користується співвласник ОСОБА_1, прокладений індивідуальний водопровідний ввід з вул. Ільїна до водоколонки ОСОБА_2І, а

з

тому виникає необхідність встановлення земельного сервітуту для обслуговування інженерних комунікацій - водопроводу ОСОБА_2

Статтею 98 Земельного кодексу України встановлено, що право земельного сервітуту - це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками)». Встановлення земельного сервітуту не веде до позбавлення власника земельної ділянки, щодо якої встановлений земельний сервітут, прав володіння, користування та розпорядження нею.

Стаття 99 Земельного кодексу України передбачено, що власники або землекористувачі земельних ділянок можуть вимагати встановлення таких земельних сервітутів: в) право прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку, трубопроводів, інших лінійних комунікацій; г) право прокладати на. свою земельну ділянку водопровід із чужої природної водойми або через чужу земельну ділянку.

При варіанті №2 встановлення порядку користування земельною ділянкою: площа земельної ділянки ОСОБА_2 становить - 200 кв. м.; площа земельної ділянки ОСОБА_1 JI.B. становить - 300 кв. м.; надлишок площею 4 кв. м. Розміри земельних ділянок сторін відповідають їх ідеальним часткам.

Сервітут для обслуговування водопроводу ОСОБА_2 площею 23 кв. м. Сервітут для обслуговування частини стіни ОСОБА_1.B. площею 6 кв. м, який встановлений відповідно до Державних будівельних норм ДБН 360-92** «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» п.3.25*.

Варіант №3, запропонований представником позивача, суд не прийняв до уваги, так як його встановлення призведе до додаткових матеріальних витрат відповідача (проведення водопровідного вводу від міської мережі по новій трасі), що в свою чергу порушує принцип справедливості цивільного судочинства, передбачений ст. 1 ЦПК України.

Керуючись ст. 38, 92, 95, 98, 99, 118, 119, 120 Земельного кодексу України, ст.ст. З, 10, 11,12, 58, 59,60, 61, 79, 86, 88, 146,154,209,212,213,215, 223 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задоволити частково.

Встановити порядок користування земельною ділянкою будинковолодіння №497 по вул. Ільїна в м. Черкаси з урахуванням її розміру 500 кв.м. згідно рішення виконавчого комітету Черкаської міської ради депутатів трудящих від 08.03.1956 року №148, визначений варіантом №2 додаткової судової будівельно-технічної експертизи №65/буд від 29.11.2011 року, який виключає надлишок по фактичному користуванню - 4 кв.м., та визначити площу земельних ділянок: ОСОБА_1 - 300 кв.м., ОСОБА_2 200 кв.м., з необхідністю встановлення земельного сервітуту для обслуговування водопроводу ОСОБА_2 площею 23 кв.м. та сервітуту для обслуговування частини стіни ОСОБА_1 площею 6 кв.м.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий