Справа № 2-758/12
РІШЕННЯ

іменем України

"17" лютого 2012 р. Дніпровський
суд м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області

у складі:

головуючого
Ковальової А.Б.

при секретарі
Золотих Л.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпродзержинську цивільну справу за
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права на
спадщину в порядку спадкування за
законом, -

ВСТАНОВИВ:

Відповідач в судове засідання не
з'явилася, до судового розгляду надала
суду заяву про визнання позову.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про визнання права на спадщину в
порядку спадкування за законом.
Посилається на те, що з 15 жовтня 1958 року
він перебував у зареєстрованому шлюбі
з ОСОБА_3, дівоче прізвище якої ОСОБА_3,
і яка є рідною сестрою відповідача
ОСОБА_2. З 1991 року він, дружина та мати
дружини ОСОБА_4 проживали та були
зареєстровані в квартирі,
розташованій за адресою: АДРЕСА_1, яка в
19 травня 1993 році була переданим їм,
трьом, у спільну власність на підставі
Закону України «Про приватизацію
державного житлового фонду».
ІНФОРМАЦІЯ_1 його дружина ОСОБА_3
померла, і після її смерті він та
мати дружини ОСОБА_4 фактично прийняли
спадщину у вигляді частки вищевказаної
квартири, так як момент смерті
спадкодавця проживали та були
зареєстровані у квартирі, та в
подальшому залишилися проживати та
бути зареєстрованими в цій квартирі.
Зважаючи на те, що на момент смерті
дружини, між ними, як співвласниками, не
існувало будь-якої домовленості щодо
визначення розміру часток у праві
спільної власності квартиру, вважає, що
кожний з них, в тому числі й дружина
ОСОБА_3, були власниками 1/3 частки
квартири. Після смерті дружини він та
мати дружини продовжували проживати в
АДРЕСА_1 однією сім'єю, він здійснював
догляд за ОСОБА_4, яка перебувала у
похилому віці, і потребувала постійної
опіки, а відповідач, яка також є
донькою ОСОБА_4, проживала окремо, і не
заперечувала проти його опіки над її
матір'ю. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4, померла,
і після її смерті відкрилася спадщина
у вигляді 1/3 частки квартири по
АДРЕСА_1. В зв'язку з тим, що на момент
смерті ОСОБА_4 він проживав та був
зареєстрований в АДРЕСА_1, та залишився
проживати та бути зареєстрованим в цій
квартирі в подальшому, вважає, що він
фактично прийняв спадщину після
смерті ОСОБА_4 Відповідач, у свою чергу,
спадщину після смерті своєї матері не
приймала, разом з ними не проживала, до
нотаріальної контори з заявою про
прийняття спадщини протягом
встановленого законом шестимісячного
строку не зверталася, фактично
відмовившись від частки квартири, що
належала померлій, на його, позивача
користь. В 2009 році він звернувся до
Третьої дніпродзержинської державної
нотаріальної контори з заявою про
видачу свідоцтва про право на спадщину
після померлої дружини ОСОБА_3 та
померлої ОСОБА_4 02 лютого 2009 року він
отримав Витяг про реєстрацію права
власності на нерухоме майно -
вищевказану квартиру, в якому було
зазначено, що власниками квартири по
АДРЕСА_1, є ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частки,
ОСОБА_1 в розмірі 1/3 частки, ОСОБА_3 в
розмірі 1/ 3 частки. 12 лютого 2009 року він
отримав свідоцтво про право на
спадщину за законом після померлої
дружини ОСОБА_3, і був визнаний
спадкоємцем та власником 1/2 частки
майна, що належало померлій дружині, а
саме за ним в порядку спадкування за
законом було визнане та зареєстроване
право власності на 1/6 частку квартирі
по АДРЕСА_1. На теперішній момент йому
на праві власності належить ? частка
квартири по АДРЕСА_1, а право власності
на 1/3 частку квартири до цього часу
зареєстроване на ім'я ОСОБА_4, а
померла дружина ОСОБА_3 значиться
власником 1/6 частки квартири, при тому,
що 1/6 частка квартири, право власності
на яку зареєстроване на ім'я ОСОБА_3 з
моменту смерті останньої фактично
належить її матері ОСОБА_4, оскільки
вона виконала дії, що свідчать про
прийняття нею спадщини після смерті
своєї доньки. А це означає, що на момент
смерті ОСОБА_4 фактично належала 1/2
частка квартири, і саме ця 1/2 частка
квартири по АДРЕСА_1 і є спадковим
майном після її смерті, яке належить
йому, як спадкоємцю четвертої черги за
законом, оскільки він, єдиний, на
момент смерті ОСОБА_4 проживав разом
з нею, і вона була членом його сім'ї з
1991 року. Але постановою нотаріуса від
25 червня 2009 року йому було відмовлено у
видачі свідоцтва про право на
спадщину за законом після померлої
ОСОБА_4 в зв'язку з тим, що неможливо
підтвердити факт родинних відносин
між спадкодавцем та ним, позивачем, і
для вирішення питання по суті йому
рекомендовано звернутися до суду.
Також зазначає, що будь-які інші
спадкоємці інших черг до
нотаріальної контори з заявами про
прийняття спадщини після померлої
ОСОБА_4 не зверталися, і спадкова справа
за їх заявами не заводилася, але в
зв'язку з тим, що на момент відкриття
спадщини після померлої ОСОБА_4 він не
відносився до спадкоємців будь-якої
черги, хоча виконав дії, що свідчать про
фактичне прийняття спадщини, він не
мав можливості отримати свідоцтво
про право на спадщину за законом після
смерті ОСОБА_4, і до теперішнього часу
свідоцтво про право на спадщину після
померлої ОСОБА_4 нікому не видане, а
відповідач, яка є єдиним спадкоємцем
першої черги, не претендує на спадщину,
і фактично відмовилася від неї на
його користь, при тому, що він
продовжує фактично володіти та
користуватися спадщиною. А тому з
урахування пункту 4 Прикінцевих та
перехідних положень Цивільного
кодексу України 2004 року, вважає, що він
має право на спадщину після померлої
ОСОБА_4, як спадкоємець четвертої черги,
просить суд визнати за ним права
власності на 1/2 частку квартири,
розташованої за адресою: АДРЕСА_1 в
порядку спадкування за законом після
померлої ОСОБА_4, право власності на
яку в Єдиному державному реєстрі прав
зареєстровано на ім'я ОСОБА_3 в розмірі
1/6 частки вищевказаної квартири та на
ім'я ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частки
вищевказаної квартири.

Позивач ОСОБА_1 в судове
засідання не з'явився, повідомлений
про дату та місце розгляду справи
належним чином, згідно вимог ст. ст. 74, 76
ЦПК України, до судового розгляду
справи надав суду заяву з клопотанням
про розгляд справи за його
відсутності, позов по суті та за
обставинами справи підтримав у
повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з'явилася, повідомлена про дату та
місце розгляду справи належним чином,
згідно ст. ст. 74, 76 ЦПК України, до
судового розгляду справи надала суду
заяву з клопотанням про розгляд справи
за її відсутності, позовні вимоги по
суті та за обставинами справи визнала
в повному обсязі, не заперечує проти
ухвалення рішення про задоволення
позову.

Представники Третьої
дніпродзержинської державної
нотаріальної контори та ОКП
«Дніпродзержинське БТІ»в судове
засідання не з'явилися, але до судового
розгляду справи від третіх осіб
надійшли заяви з клопотанням про
розгляд справи за відсутності їх
представників.

Суд вважає можливим розглянути справу
за відсутності представника позивача,
відповідача та представників третіх
осіб згідно вимог частини 2 ст. 158 ЦПК
України, відповідно до якої особа, яка
бере участь у справі, має право заявити
клопотання про розгляд справи за її
відсутності.

Судом досліджені письмові докази по
справі шляхом оголошення їх у судовому
засіданні:

- постанова нотаріуса про відмову
у вчинення нотаріальної дії від 25
червня 2009 року ( а.с. 9), якою
підтверджується факт відмови у
вчиненні нотаріальної дії щодо видачі
позивачу свідоцтва про право на
спадщину за законом після померлої
ОСОБА_4 на належну їй частку квартири
по АДРЕСА_1;

- акт про проживання від 05 січня
2011 року (а.с. 10), яким підтверджується
факт проживання ОСОБА_4 в АДРЕСА_1 з 1991
року до дня смерті - ІНФОРМАЦІЯ_2;

- акт про проживання від 05 січня 2012
року (а.с. 11), яким підтверджується факт
спільного проживання ОСОБА_1 разом із
своєю дружиною ОСОБА_3 в квартирі по
АДРЕСА_1 з 1991 року до дня смерті дружини
-ІНФОРМАЦІЯ_1;

- довідка про склад сім'ї від 05.01.2012
р. (а.с. 12), якою підтверджується факт
проживання та реєстрації позивача в
квартирі по АДРЕСА_1 на теперішній час;

- довідки ТОВ «Абонент ХХІ» від
05.01.2012 р. (а.с. 13, 14), якими
підтверджується факт проживання
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 разом із ОСОБА_1 з 1991
року і до дня їх смерті в квартирі по
АДРЕСА_1;

- Витяг про реєстрацію права
власності на нерухоме майно від 11.03.2009
р. (а.с. 15), свідоцтво про право на
спадщину за законом (а.с. 16), якими
підтверджується факт належності
позивачу 1/6 частки квартири по АДРЕСА_1,
на підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом після смерті
дружини ОСОБА_3;

- свідоцтво про смерть ОСОБА_4 (а.с.
17), яким підтверджується факт і дата
її смерті ІНФОРМАЦІЯ_2;

- свідоцтво про смерть ОСОБА_3(а.с.
18), яким підтверджується факт і дата її
смерті ІНФОРМАЦІЯ_1;

- висновок про вартість майна ( а.с.
19), яким підтверджується вартість
спадкової ? частки квартири по
АДРЕСА_1;

- технічний паспорт на квартиру
(а.с. 20-21), яким підтверджуються технічні
характеристики квартири та місце її
знаходження;

- Витяг про реєстрацію права
власності на нерухоме майно від 02.02.2009 р
(а.с.22), яким підтверджується факт
реєстрації права спільної часткової
власності на квартиру по АДРЕСА_1, на
ім'я позивача, ОСОБА_3, та ОСОБА_4 в
розмірі 1/3 частки на кожним;

- Свідоцтво про право власності на
житло (а.с. 23), яким підтверджується
факт передачі у приватну спільну
власність квартири по АДРЕСА_1
позивачу, його дружині ОСОБА_3 та
матері дружини ОСОБА_4;

- копія паспорту відповідача
ОСОБА_2 ( а.с. 24), яким підтверджується її
особа громадянина України;

- свідоцтво про одруження між
ОСОБА_6 та ОСОБА_2 ( а.с.25), свідоцтво про
народження ОСОБА_2(а.с.26), свідоцтво про
народження ОСОБА_3(а.с. 27), свідоцтво про
одруження між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а.с. 28),
якими підтверджується факт, що
відповідач та дружина позивача ОСОБА_3
дійсно є дітьми померлої ОСОБА_4;

- копія паспорту позивача (а.с. 29),
яким підтверджується його особа
громадянина України.

Вивчивши письмові докази та
матеріали справи, з'ясувавши обставини
справи та дослідивши їх доказами, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню
у повному обсязі з наступних підстав.

У судовому засіданні судом встановлені
наступні обставини та відповідні до
них правовідносини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1
з 15 жовтня 1958 року перебував у
зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, що
підтверджується свідоцтвом про
одруження, виданим 15 жовтня 1958 року
Баглійським районним відділом ЗАГС м.
Дніпродзержинська, актовий запис № 506 (
а.с. 28).

Відповідач у справі ОСОБА_2 є рідною
сестрою дружини позивача, та донькою
ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом
про народження ОСОБА_3, виданим 23 лютого
1950 року Петриківським районним
відділом ЗАГС Дніпропетровської
області, актовий запис № 519, свідоцтвом
про народження відповідача, виданим 23
лютого 1950 року Петриківським відділом
ЗАГС Дніпропетровської області,
актовий запис № 28, свідоцтвом про
одруження відповідача з ОСОБА_6,
виданим 13 лютого 1960 року Баглійським
відділом ЗАГС м. Дніпродзержинська,
актовий запис № 65 (а.с. 25, 26, 28).

На підставі наданих позивачем довідок
про склад сім'ї, про місце реєстрації
ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на момент їх смерті
(а.с. 12, 13, 14), актів про проживання (а.с.
10,11), суд встановив достовірний факт
спільного проживання та реєстрації з
1991 року позивача з дружиною ОСОБА_3 та
матір'ю дружини -ОСОБА_4 в квартирі по
АДРЕСА_1, яка в 1993 році була ними
приватизована згідно Закону України
«Про приватизацію державного
житлового фонду», що підтверджується
Свідоцтвом про право власності на
житло, виданим 19 травня 1993 року
Відділом обліку та розподілу
житлової площі Дніпродзержинського
міськвиконкому на підставі
розпорядження № 628/235 (а.с. 23).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що
підтверджується свідоцтвом про смерть,
виданим 03 липня 1996 року Відділом РАГС
виконкому Дніпровської районної ради
м. Дніпродзержинська
Дніпропетровської області, актовий
запис № 866 ( а.с. 18).

Після її смерті відкрилася спадщина у
вигляді 1/3 частки вищевказаної
квартири, оскільки саме ця частка
квартира належала їй на праві
приватної власності, що
підтверджується Витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно, виданим 02 лютого 2009 року ( а.с. 22).

В зв'язку з тим, що на момент смерті
ОСОБА_3 разом з нею проживали та були
зареєстровані її чоловік ОСОБА_1 та
мати померлої -ОСОБА_4, вони
вважаються такими, що фактично
прийняли спадщину, що відкрилася після
смерті ОСОБА_3, у вигляді 1/3 частки
квартири, тобто фактично кожний із
спадкоємців набув у власність, крім
належних їм по 1/3 частці квартири, ще
по 1/6 частці вищевказаної квартири,
хоча ні ОСОБА_1, ні ОСОБА_4, юридично не
оформили своє право на спадщину.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4, що
підтверджується свідоцтвом про смерть,
виданим 30 жовтня 2001 року відділом
РАГС Петриківського районного
управління юстиції Дніпропетровської
області. актовий запис № 143 (а.с. 17).
Після її смерті відкрилася спадщина у
вигляді 1/2 частки квартири по АДРЕСА_1,
1/3 частка якої належала їй на підставі
Свідоцтва про право власності на
житло, що було видане відділом обліку
та розподілу житлової площі
Дніпродзержинського виконкому 19
травня 1993 року, а 1/6 частка належала їй,
як спадщина за законом після померлої
доньки ОСОБА_3

Приймаючи до уваги, що з 1991 року ОСОБА_4
проживала та була зареєстрована в
квартирі по АДРЕСА_1 разом з донькою та
її чоловіком ОСОБА_1, а після смерті
доньки так і залишилися проживати в цій
квартирі разом з позивачем у справі,
який здійснював догляд за ОСОБА_4, мав
з нею спільний бюджет та піклувався
про неї, суд дійшов до висновку, що
позивач дійсно на момент смерті
ОСОБА_4 проживав разом з нею однією
сім'єю не менше як п'ять років до часу
відкриття спадщини.

В 2009 році позивач звернувся до Третьої
дніпродзержинської державної
нотаріальної контори з заявою про
видачу свідоцтва про право на спадщину
після померлої дружини ОСОБА_3 та
померлої матері дружини - ОСОБА_4, і
під час оформлення спадкових прав
отримав Витяг про реєстрацію права
власності на нерухоме майно -квартиру
по АДРЕСА_1 на підтвердження
реєстрації права спільної часткової
власності на своє ім'я, на ім'я
померлих дружини та ОСОБА_4

Приймаючи до уваги, що позивач
вважається таким, що фактично прийняв
спадщину після померлої ОСОБА_3, 12
лютого 2009 року йому було видане
Свідоцтво про право на спадщину за
законом після померлої дружини ОСОБА_3,
і був визнаний спадкоємцем та
власником 1/2 частки майна, що належало
померлій дружині, а саме за ним в
порядку спадкування за законом було
визнане та зареєстроване право
власності на 1/6 частку квартири по
АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом
про право на спадщину та Витягом про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно, виданим 11 березня 2009 року ( а.с. 15,
16).

З урахуванням належної позивачу 1/3
частки квартири, після отримання
свідоцтва про право на спадщину за
законом на 1/6 частку цієї ж квартири,
на теперішній час він є власником 1/2
частки квартири по АДРЕСА_1. Право
власності на іншу 1/3 частку квартири
залишається зареєстрованим на ім'я
ОСОБА_4, а померла ОСОБА_3 вважається
власником 1/6 частки квартири, при тому,
що 1/6 частка квартири, право власності
на яку зареєстроване на ім'я ОСОБА_3 з
моменту смерті останньої фактично
належить її матері ОСОБА_4, оскільки
вона виконала дії, що свідчать про
прийняття нею спадщини після смерті
своєї доньки, і цей факт був достовірно
встановлений судом на підставі наданих
позивачем доказів. А це означає, що на
момент смерті ОСОБА_4 фактично
належала 1/2 частка квартири, і саме ця
1/2 частка квартири по АДРЕСА_1 і є
спадковим майном після померлої
ОСОБА_4

Встановлений судом і той факт, що
відповідач ОСОБА_2, яка є спадкоємцем
першої черги після померлої ОСОБА_4,
спадщину не приймала, до нотаріальної
контори з заявою про прийняття
спадщини не зверталася, фактично
відмовившись від спадщини на користь
позивача, що підтверджується
постановою нотаріуса про відмову у
вчиненні нотаріальної дії, в якій
зазначено, що за даними Спадкового
реєстру спадкова справа після померлої
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 не заводилася ( а.с.
9 -постанова).

Цією ж постановою нотаріуса від 25
червня 2009 року позивачу було
відмовлено у видачі свідоцтва про
право на спадщину за законом після
померлої ОСОБА_4 в зв'язку з тим, що
неможливо підтвердити факт родинних
відносин між спадкодавцем та
позивачем, і йому рекомендовано
звернутися до суду для вирішення
питання по суті.

Зважаючи на те, що позивач з 1991 року
проживав однією сім'єю разом зі
спадкодавцем ОСОБА_4, і на момент
відкриття спадщини, згідно діючого на
той час законодавства він дійсно не
відносився до спадкоємців померлої
ОСОБА_4 будь-якої черги, і відповідно
не мав можливості отримати свідоцтво
про право на спадщину за законом після
її смерті, але він виконав дії, що
свідчать про фактичне прийняття
спадщини, та продовжує фактично
володіти та користуватися спадщиною,
яка належить йому з моменту
відкриття, позивач дійсно має право
на спадщину за законом, як спадкоємець
четвертої черги згідно Перехідних
положень Цивільного кодексу України
(2004 року), оскільки більше ніж п'ять
років проживав разом із ОСОБА_4 на
момент відкриття спадщини, і продовжує
володіти нерухомим майном, що
належало спадкодавцю.

Суд вважає встановленим наявність
фактів, якими обґрунтовуються вимоги
позивача, з таких мотивів.

Відповідно до ст. 8 Закону України «При
приватизацію державного житлового
фонду»від 19 червня 1992 року (з
наступними змінами) встановлюється, що
передача займаних квартир (будинків) в
порядку приватизації здійснюється в
спільну сумісну або спільну часткову
власність за письмовою згодою всіх
повнолітніх членів сім'ї, які постійно
мешкають в даній квартирі.

Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що
є у власності двох або більше осіб
(співвласників), належить їм на праві
спільної власності (спільне майно).
Майно може належати особам на праві
спільної часткової або на праві
спільної сумісної власності.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України
спадкуванням є перехід прав та
обов'язків (спадщини) від фізичної
особи, яка померла (спадкодавця), до
інших осіб (спадкоємців). Спадкування,
згідно ст. 1217 ЦК України, здійснюється
за заповітом або законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до
складу спадщини входять усі права та
обов'язки, що належали спадкодавцеві
на момент відкриття спадщини і не
припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, якщо
відсутній заповіт, право на спадщину за
законом отримують особи, визначені
Цивільним Кодексом України.

Відповідно до статті 1261 ЦК України у
першу чергу право на спадщину мають
батьки, діти спадкодавця та той з
подружжя, який його пережив.

Відповідно до статті 1264 ЦК України, в
четверту чергу право на спадкування за
законом мають особи, які проживали зі
спадкодавцем однією сім'єю не менше як
п'ять років до часу відкриття
спадщини.

Відповідно до частини 5 ст. 1268 ЦК
України незалежно від часу прийняття
спадщини вона належить спадкоємцю з
часу відкриття спадщини.

Згідно зі ст. 1270 ЦК України для
прийняття спадщини встановлюється
строк у шість місяців, який починається
з часу відкриття спадщини, при цьому
спадкоємець за заповітом або за
законом може відмовитися від
прийняття спадщини протягом строку,
встановленого статей 1270 ЦК України, і
заява про відмову від спадщини
подається до нотаріальної контори за
місцем відкриття спадщини ( ст. 1272 ч.1 ЦК
України).

Відповідно до ст. 1273 ЦК України
спадкоємець за законом має право
відмовитися від прийняття спадщини на
користь будь-кого із спадкоємців за
законом незалежно від черги.

Згідно пункту 4 Прикінцевих та
перехідних положень Цивільного
кодексу України 2004 року, щодо цивільних
відносин, які виникли до набрання
чинності Цивільним Кодексом України
(2004 р.), положення цього Кодексу
застосовуються до тих прав і
обов'язків, що виникли або продовжують
існувати після набрання ним чинності.

Приймаючи до уваги, що спадщина після
померлої ОСОБА_4 відкрилася до
набрання чинності ЦК України (2004 р.),
але після набрання чинності цим
Кодексом позивач дійсно має право
спадкувати як спадкоємець четвертої
черги, і його права та обов'язки
продовжують існувати, суд, зважаючи на
вивчені судом матеріали справи,
з'ясовані обставини справи, які
досліджені доказами, дійшов до
висновку, що визнання відповідачем
позову не суперечить закону, не
порушує права, свободи та інтереси
інших осіб, і тому позов ОСОБА_1
підлягає задоволенню у повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 355, 1216,1217, 1218, 1223, 1261, 1264,
1268, 1270, 1272, 1273 ЦК України, п. 4
Прикінцевих та перехідних положень
Цивільного кодексу України 2004 року, ст.
ст. 8, 10, 57, 59, 60, 158, 169, 209, 213-215, 218 ЦПК
України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання
права на спадщину в порядку
спадкування за законом, - задовольнити
у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на
1/2 частку квартири, загальною площею 71,4
кв.м., житловою площею 40,4 кв.м.,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1, в
порядку спадкування за законом після
померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4, право
власності на яку в реєстрі про
Державну реєстрацію прав
зареєстровано на ім'я ОСОБА_3 в розмірі
1/6 частки вищевказаної квартири та на
ім'я ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частки
вищевказаної квартири, що є підставою
для державної реєстрації прав на ім'я
ОСОБА_1 права власності на зазначену
1/2 частку квартири, загальною площею 71,4
кв.м., житловою площею 40, 4 кв.м.,
розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржено в
апеляційному порядку через суд першої
інстанції шляхом подачі апеляційної
скарги в 10 - денний строк з дня
проголошення рішення. Якщо рішення
було проголошено без участі особи, яка
його оскаржує, апеляційна скарга
подається протягом десяти днів з дня
отримання його копії.

Суддя
А.Б. Ковальова