Справа № 2-5016/11
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"16" січня 2012 р.

Бердянський міськрайонний суд

Запорізької області

в складі: головуючого судді Крамаренко А.І.

при секретарі Корнієнко Н.І.

за участю: позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2011 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 19.06.1990 року по 16.02.2010 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з нею.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 12.10.2009 року на її користь з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дитини в розмірі 250 грн. щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повнолітня дитини та на її утримання в розмірі 200 грн. щомісячно до 28.02.2011 року, починаючи стягнення з 17.07.2009 року.

В звязку із захворюванням дитини та відсутність додаткової допомоги з боку відповідача, ОСОБА_1 просила збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини з 250 грн. до 500 грн. щомісячно.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити.

ОСОБА_2 та його представник в судовому засіданні позов не визнали та пояснили, що відповідач на даний час через захворювання хребта не має змоги працювати. Проте, він вимушений сплачувати аліменти на користь позивачки, надавати допомогу своїй 70 річній матері та нести витрати на своє лікування. Таким чином, на даний час матеріальне становище ОСОБА_2 погіршилось. Крім того, рішенням апеляційного суду Запорізької області від 28.07.2011 року у справі про поділ майна подружжя, судом було враховано захворювання ОСОБА_4, яка проживає з ОСОБА_1 Внаслідок цього суд відступив від рівності часток подружжя та визнав за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частки спільного майна подружжя, за ним на 1/3 частку. Відповідно до вказаного рішення суд виходив з необхідності достатнього забезпечення фізичного та духовного розвитку ОСОБА_4 та необхідності її лікування. Просили в задоволені позову відмовити.

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони з 1990 року по 2010 рік перебували у зареєстрованому шлюбі та мають дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає з матірю.

Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 12.10.2009 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 були стягнуті аліменти на її утримання в розмірі 200 грн. щомісячно до 28.02.2011 року та на утримання ОСОБА_4 в розмірі 250 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повнолітня дитини, починаючи стягнення з 17.07.2009 року.

Відповідно до матеріалів справи ОСОБА_2 з 25.04.2008 року не працює, має захворювання хребта, що підтверджується копією трудової книжки ОСОБА_2 та листом Бердянської міської поліклініки від 14.11.2011 року.

З рішення апеляційного суду Запорізької області від 28.07.2011 року у справі про поділ майна подружжя вбачається, що судом було враховано захворювання ОСОБА_4 та стягнення аліментів на її утримання у мінімальному розмірі, внаслідок чого суд відступив від рівності часток подружжя та визнав за ОСОБА_1 право власності на 2/3 частки спільного майна подружжя, за ОСОБА_2 на 1/3 частку.

Згідно із ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтями 181, 183 СК України встановлено що одним із способів утримання дитини є сплата аліментів за рішенням суду, які присуджуються у частці від доходу її матері (батька) і (або) у твердій грошовій сумі.

У відповідності до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось з них.

З урахуванням викладеного, суд вважає встановленим, що на даний час матеріальний стан платника аліментів ОСОБА_2, не покращився.

Крім того, з пояснень позивача вбачається, що даний позов поданий до суду через потребу у додаткових витратах на лікування ОСОБА_4, що є підставою для звернення до суду з позовом відповідно до ст. 185 СК України.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 57 -61, 212 - 215 ЦПК України, ст. ст. 180 185, 192 СК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржено через суд першої інстанції до апеляційного суду Запорізької області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_5