Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30 жовтня 2012 р. Центральний районний
суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Гуденко О.А.,

при секретарі - Гусак М.І.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Миколаєві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
стягнення грошової суми,

В С Т А
Н О В И В:

В травні 2012 р. позивач звернувся до
Ленінського районного суду м.
Миколаєва з вказаним позовом, в якому
просив стягнути з ОСОБА_2 отримані без
відповідних правових підстав грошові
кошти в сумі 15 970 грн. та судові витрати.

Ухвалою від 03.09.2012 року справа прийнята
до провадження суддею Гуденко О.А, в
зв’язку з направленням справи за
підсудністю.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що
між ним, з однієї сторони, та
відповідачем з другої 13 жовтня 2011 року
був укладений договір передпродажного
авансу , згідно з умовами якого сторони
зобов’язалися укласти договір
купівлі-продажу нерухомого майна
–земельних ділянок , площею 0,1000 га та
0,2500 га за ОСОБА_3 № 063122 та № 063122
відповідно за адресою вул. Набережна, 1
с. Новопетрівка Новоодеського району ,
в загальній сумі 12 000 у.о. з внесенням
авансу 2 000 у.о.. Вказана сума передана
ОСОБА_4О, ОСОБА_2 , договір
купівлі-продажу повинен бути укладений
після переоформлення ОСОБА_3 актів про
право приватної власності на землю на
імя ОСОБА_5

В подальшому позивач дізнався, що
відповідач не має правових підстав для
переоформлення права власності на
земельні ділянки на імя своє дружини,
отже не може бути відчужувачем
вказаних земельних ділянок.

Оскільки купівля-продаж земельних
ділянок не відбулася з незалежних від
нього причин, з вини відповідача, а
відповідач відмовляється повернути
йому грошову суму, передану за
договором авансу , просив про
задоволення позову.

Позивач та відповідач надали суду
заяву про розгляд справи у їх
відсутність, позивач вимоги позовної
заяви підтримав, відповідач позов не
визнав.

Ухвалою суду справу розглянуто за
відсутності сторін, оскільки у справі
достатньо даних про права та взаємини
сторін.

Вивчивши і оцінивши в сукупності
матеріали цивільної справи, суд
приходить до наступного.

13 жовтня 2011 року ОСОБА_4. передав ОСОБА_2
2000 доларів США в рахунок наступного
договору купівлі-продажу двох
земельних ділянок на підставі
письмового договору передпродажного
авансу (залогу), укладеного між ними.

В подальшому зясувалося, що ОСОБА_2 не є
власником земельних ділянок, які мали
бути предметом договору, і не може
оформити своє право власності на це
нерухоме майно за відсутності правових
підстав.

На теперішній час грошова сума в
розмірі еквівалентній 2000 доларів США
позивачу не повернена, відповідач
відмовляється повернути гроші через їх
відсутність. Оскільки оригінал
письмової розписки знаходиться на
руках у позивача, згідно положень
цивільного законодавства суд вважає,
що факт неповернення грошей є
доказаним.

Оскільки договору купівлі-продажу
нерухомого майна, який би за своєю
формою і змістом відповідав вимогам
закону, між сторонами укладено не було,
а сторони лише висловили свій намір
укласти такий договір в майбутньому,
але продавець за майбутнім договором
не мав права на відчуження цього
нерухомого майна, суд вважає , що
відповідач безпідставно отримав суму
авансу.

Відповідно до ст.1213 ЦК України набувач
зобов’язаний повернути потерпілому
безпідставно набуте майно. Стаття 1212 ЦК
України дає визначення поняття
безпідставного набуття, збереження
майна (безпідставного збагачення) і
встановлює умови його виникнення.
Зобов’язання з безпідставного
придбання майна виникають за наявності
трьох умов: по-перше, щоб мало місце
набуття або зберігання майна; по-друге,
щоб набуття або зберігання здійснено
за рахунок іншої особи; по-третє, щоб
були відсутні правові підстави для
набуття або зберігання майна. Ці
положення ЦК застосовуються незалежно
від того, чи безпідставне набуття або
збереження майна було результатом
поведінки набувача майна, потерпілого,
інших осіб чи наслідком події.
Положення цієї глави застосовуються
також до вимог про повернення
виконаного однією із сторін у
зобов’язанні.

Вимоги про стягнення процентів за
користування чужими грошима на
підставі ч.2 ст. 1214 цього Кодексу
позивачем не заявлялися.

Оскільки суд прийшов до висновку про
безпідставність отриманих
відповідачем коштів, то позов
підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі ст. 88 ЦПК України з
відповідача на користь позивача
підлягають стягненню понесені ним
судові витрати та на користь держави
сума недоплаченого при подачі позову
судового збору у розмірі 54 грн. 90 коп.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст.14, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення
грошової суми –задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 15
970 (п'ятнадцять тисяч дев’ятсот
сімдесят ) грн. грошових коштів та 159,70
грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави
54 грн. 90 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Миколаївської області через
Центральний районний суд м. Миколаєва
шляхом подачі апеляційної скарги
протягом 10 днів з дня проголошення
рішення.

Суддя
Гуденко О.А.