КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 2-15/11
Провадження № 2/1414/8/2012 р.
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12.01.2012 року м.Миколаїв

Корабельний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючої у справі судді - Циганок В.Г.,

при секретарях судового засідання Спільній Ю.В.,Варакута Є.Ю.,

за участю позивача - ОСОБА_2,

представника позивача - ОСОБА_3,

відповідачів - ОСОБА_4,ОСОБА_5,

представників відповідачів - ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі засідань суду цивільну справу за позовною заявою правонаступника ОСОБА_2 до ОСОБА_4,ОСОБА_7, третя особа:приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріальнорго округу ОСОБА_8 т.І. про визнання договору дарування недійсним,

ВСТАНОВИВ:

У березні 2007 року ОСОБА_9 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування квартири № 38 у будинку № І6-А по проспекту Корабелів у м. Миколаєві, укладеного 16 грудня 2004 року між нею та ОСОБА_4, як удаваної.

ОСОБА_9 зазначала, що в грудні 2004р. вона та ОСОБА_10 фактично уклали угоду про її довічне утримання, однак оформили цю домовленість договором дарування. Стверджувала, що їх волевиявлення не було спрямовано на безоплатну передачу нерухомого майна, через те, що мати обдарованої повинна була її доглядати до смерті та поховати, а тому ця угода приховала інший правочин, який бони насправді вчинили - це договір довічного утримання, посилаючись на положення ст.ст.203,215, 235 ЦК України.

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 14 березня 2008 року позов задоволено. Договір дарування від 16 грудня 2004 року, укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 визнано недійсним. З Єдиного реєстру права власності виключено реєстрацію права власності на квартиру ОСОБА_4

26 травня 2008 року ухвалою колегії суддів судової палати з цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області рішення суду першої інстанції скасовано, а справу направлено на новий розгляд до того ж суду в іншому складі. Б своїй ухвалі апеляційний суд зазначав, що суд першої інстанції не звернув належної уваги на вимоги закону щодо правових наслідків удаваного правочину, передбаченою ст,235 ЦК України. Дійшовши висновку про удаваний характер договору дарування від 16 грудня 2004 року, суд не визначив, яку ж угоду фактично уклали сторони та не дослідив обставини її дійсності. Крім того з матеріалів справи вбачається, що умови щодо утримання ОСОБА_9 взяла на себе ОСОБА_7 і вона проживала в квартирі ОСОБА_7, яка і здійснювала догляд за нею. Однак ОСОБА_7 не була долучена до участі у справі, як відповідач.

При новому розгляді справи суд залучив до участі у справі у якості співвідповідача ОСОБА_7

За клопотанням представника позивача та для з'ясування волевиявлення позивача ОСОБА_9 на укладання з ОСОБА_4І договору дарування, склад суду, у зв'язку із тяжкою хворобою ОСОБА_11, яка прикута до ліжка і не змогла з'явитися до суду через вади здоров'я, виїхав до місця її проживання, для з'ясування цього питання. При дачі пояснень позивачем ОСОБА_11, у сторін виникла підозра, що ОСОБА_9 за своїм психічним станом не розуміє та усвідомлює свої дії, тому за клопотанням представника позивача та відповідачів і згідно ст.145 ЦПК України судом 24.09.2009р. була призначена амбулаторна судово-психіатрична експертиза, однак 18.12.2009р. через брак інформації експертиза не була завершена та повернута до суду.

11.01.2010р. ОСОБА_9 померла. На той час експертиза не була виконана і суд за своїм запитом повернув справу без надання висновку експертизи, у зв'язку із смертю позивача.

04.02.2010р. брат померлої, ОСОБА_2, звернувся до суду з заявою про залучення його до участі у справі, як правонаступника з усіма процесуальними правами та обоз'язками позивача ОСОБА_9 та просив зупинити провадження для прийняття спадщини після смерті сестри.

Відповідно до ч.І ст.37 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь якій стадії цивільного процесу.

Частина 2 цієї статті передбачає, що усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи яку він замінив.

Ухвалою суду від 04.02.2010р. ОСОБА_2 був допущений до участі у справі, як правонаступник з усіма процесуальними правами та обов'язками позивача, а провадження у справі було зупинено для встановлення кола спадкоємців.

01.03.2011р. за заявою представника позивача, була призначена ОСОБА_9 посмертна судово-психіатрична експертиза.

Згідно акту № 462 посмертної,- судово-психіатричної експертизи від 25.07.2011р. зроблено висновок, який викладено російською мовою:» ОСОБА_12 с 1988р. страдала церебральным атеросклерозом, который имел прогрессирующее течение с нарастанием психической патологии. На период оформления договора дарения- 16.12.2004 года степень выраженности сосудистой патологии мозга была такова ,что ОСОБА_9 не могла в полной мере понимать значение своих действий и руководить ими.

В период времени, к котрому относится подача искового заявления в суд- 22.03.2007 года, ОСОБА_13 не могла понимать значение своих действий и руководить ими в связи с наличием у неё признаков сосудистой деменции (слабоумия)».

3 судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов ОСОБА_9 про визнання договору дарування недійсною, як удаваної угоди, вважаючи, що ОСОБА_9 укладала з ОСОБА_4і. договір довічного утримання. Стверджували, що волевиявлення сторін не було спрямовано на безоплатну передачу нерухомого майна, а ця угода приховала інший правочин, який вони насправді вчинили - це договір довічного утримання, посилаючись на положення ст.Ст.203,215,235 ЦК Украіни.

У судових дебатах представник позивача змінив підставу позову і став стверджувати, що договір, який підписала ОСОБА_9, як дієздатна фізична особа вчинила в момент, коли не усвідомлювала значення своїх дій, а тому суд має право визнати таку угоду недійсною за позовом цієї особи, а у разі смерті цієї особи її, правонаступником - братом померлої, чиї права порушені.

Відповідачі та їх представник позов не визнали, вказуючи на те, шо ОСОБА_9 знають тривалий час через те, що проживали з нею в одному будинку, раніше ОСОБА_7 укладала з ОСОБА_9 договір довічного утримання. Потім коли їй замість частки у трикімнатній квартирі купили однокімнатну квартиру, ОСОБА_9 сама запропонувала дочці ОСОБА_7- ОСОБА_4 укласти договір дарування спірної квартири, не заперечували, що ОСОБА_7 за це повинні були доглядати позивачку до її смерті та поховати її.

Третя особа - приватний нотаріус ОСОБА_8 в судове засідання не зявилася, але надала суду заяву,в якій позовні вимоги позивача не підтримала та просили справу розглядати в її відсутності,надала письмові заперечення.

Вислухавши пояснення сторін,зясувавши обставини та перевіривши їх доказами суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 16 грудня 2004 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 був укладений нотаріально посвідчений договір дарування, за яким ОСОБА_9 подарувала відповідачці ОСОБА_4 однокімнатну квартиру № 38 у будинку №16- А по проспекту Корабелів у м. Миколаєві.

Відповідно до норм ст.ст.203,215 ЦК України підставою недійсності правочину є крім іншого, невідповідність волевиявлення учасника його внутрішній волі, а тому і відсутність спрямування правочину на реальне настання наслідків, що ним обумовлені.

За правилами от.235 ЦК України, якщо вчинений сторонами правочин приховує інший правочин, який вони насправді вчинили, то такий правочин є удаваним, а відносини сторін регулюються правилами щодо правочину,який сторони насправді вчинили.

З матеріалів справи справи вбачається,що утримання ОСОБА_9,займалася не обдарована ОСОБА_4, а її мати ОСОБА_7, в квартирі якої проживала ОСОБА_9, і саме вона здійснювала догляд за нею на протязі 2003-2007 років. Крім, того для визнання правочину удаваним відповідно до положень ст,235 ЦК України позивачу необхідно надати докази, а суду встановити, що обидві сторони договору діяли свідомо для досягнення якоїсь особистої користі, їх дії направлені на досягнення інших правових наслідків і приховували іншу волю учасників правочину.

Однак встановити, невідповідність волевиявлення ОСОБА_9 її внутрішній волі, а тому і відсутність спрямування правочину на реальне настання наслідків, що ним обумовлені, не можливо ,т.я. ОСОБА_9 померла, згідно посмертної судово-психіатричної експертизи в період оформлення договору даруваня- 16.12.2004р. «ступень выраженности сосудистой патологии мозга была такова, что ОСОБА_9 не могла в полной мере понимать значение- своих действий и руководить ими, а в период времени, к которому относится подача искового заявления в суд - 22.03.2007 года,ОСОБА_9 не могла понимать значение своих действий и руководить ими з связи с наличием у неё признаков сосудистой деменпии(слабоумия)

На підставі ч.1 ст.11 ЦПК України, не може вийти за межі позовних вимог і визнати правочин недійсним з інших підстав та застосувати правові наслідки недійсності правочину.

На підставі викладеного,суд вважає у задоволенні позову відмовити.

Б зв'язку з тим, що при подачі позову позивач ке доплатив судовий збір, суд вважає стягнути його у сумі 276,35 грн. з позивача.

Відповідно до п.8 ч.І ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Суд вважає, що у зв'язку з відмовою у задоволенні позову, є підстави для зняття арешту з квартири АДРЕСА_1 А в м. Миколаєві.

Керуючись ст. сі. 12,11,28-29,57-60,158,179,185,203-209,212,214-215, 224 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ;

У задоволенні позовної заяви правонаступника ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_7, третя особа: приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_8 про визнання договору дарування квартири №38 по проспекту Корабелів, І6-А в м. Миколаєві,який був посвідчений 16 грудня 2004 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрований у реєстрі за № 3165 недійсним - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 недоплачений судовий збір у розмірі 276,35 грн., який перерахувати на рахунок № 0004 з ГУДКУ в Миколаївській області, , МФО 826013.

Зняти арешт з квартири АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_4, накладений згідно ухвали Корабельного районного суду м. Миколаєва від 27 березня 2007р.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Миколаївської області через Корабельний районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя В.Г.Циганок