Київський районний суд м. Одеси
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заява № 8-68/11 по справі №2-5708/10

29 травня 2012 року

Київський районний суд м. Одеси в складі: головуючого - судді Літвінової І.А. секретар судового засідання - Ганєв А.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі заяву № 8-68/11 ОСОБА_1 про перегляд рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2010 року по цивільній справі № 2-5708/10 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - Третя одеська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним,

ВСТАНОВИВ:

30 червня 2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вимогами ухвалити рішення, яким визнати недійсним заповіт, укладений 02 жовтня 2007 року ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, стверджуючи, що ОСОБА_3 на момент укладання заповіту не усвідомлювала своїх дій та не могла ними керувати.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2010 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - Третя Одеська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним задоволений та визнано недійсним заповіт, укладений 02 жовтня 2007 року ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за № 2183.

На зазначене рішення суду відповідач ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій поставила питання про його скасування та ухвалення нового рішення про відмову ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 22.08.2011 року апеляційна скарга ОСОБА_1 - відхилена, а рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2010 року по справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - Третя Одеська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним - залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 листопада 2011 року касаційна скарга ОСОБА_1 відхилена, оскаржувані судові рішення першої та апеляційної інстанцій залишені без змін.

16 грудня 2011 року ОСОБА_1 звернулась до Київського районного суду м. Одеси з заявою (реєстр. № 8-68/11) про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2010 року по цивільній справі № 2-5708/10 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - Третя Одеська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним.

Ухвалою судді від 22.12.2011 року заява про перегляд рішення за нововиявленими обставинами призначена до розгляду у відкритому судовому засіданні, яке проводилось за участю заявника ОСОБА_1, її представника за довіреністю та представника зацікавленої особи ОСОБА_2

Представник Третьої Одеської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, направив лист про слухання справи у їх відсутність (а.с. 16).

У судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник підтримали вимоги, визначені в письмовій заяві та обґрунтування до них. При цьому послались на необхідність перегляду рішення Київського районного суду м. Одеси в зв'язку з наявністю виявлених обставин, які не були відомі ні ОСОБА_1, як відповідачу, ні її представнику, ні суду в період судового розгляду цивільної справи № 2-5708/10 та мають істотне значення для її правильного вирішення, а саме - наявність відповіді експертної установи, яку заявник вважає підставою для проведення повторної комісійної експертизи щодо встановлення психічного стану заповідача на час складання заповіту. Пояснили, що надати раніше цей доказ не змогли, в зв'язку з тим, що одержаний він був під час касаційного провадження. До касаційної інстанції надійшов після завершення розгляду касаційної скарги та на цій підставі не був взятий до уваги і повернутий скаржнику.

Представник зацікавленої особи ОСОБА_2 заперечував проти задоволення заяви ОСОБА_1, вважаючи її необгрунтованою та безпідставною. Звернув увагу суду на те, що члени експертної комісії, які проводили експертизу попереджались про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок на відміну від керівника експертної установи, який виклав зауваження до експертного висновку за особистим підписом у листі, на якій посилається заявник (а. с. 4).

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши надані ними та витребувані судом докази, вирішив заявлені ОСОБА_1 вимоги з огляду на наступне:

пунктом 13 Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 1981 року № 1 «Про практику перегляду судами у зв'язку з нововиявленими обставинами рішень, ухвал і постанов у цивільних справах, що набрали законної сили» зазначено, що розглянувши заяву (подання) про перегляд рішення, ухвали, постанови, суд виносить мотивовану ухвалу стосовно до правил ст.234 ЦПК ( 1502-06 ). Зокрема, в ухвалі повинні бути вказані дата і зміст рішення (ухвали) суду першої інстанції, а також усі інші ухвали і постанови по справі, висновки суду з приводу наявності нововиявлених обставин і фактичні дані, з яких при цьому виходив суд.

В судовому засіданні встановлено, що спір між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про право на спадкове майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, померлої 25 грудня 2008 року у віці 83 років, є довготривалим.

З матеріалів цивільних справ № 2-О-42/09 за заявою ОСОБА_2 про визнання недієздатною ОСОБА_3, № 2-5708/10 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, третя особа - Третя Одеська державна нотаріаіьна контора про визнання заповіту недійсним (Київський районний суд м. Одеси), № 2-14141/10 за позовом ОСОБА_1 до судово-медичних експертів ОСОБА_6, ОСОБА_7 та лікаря-психіатра ОПНД ОСОБА_8 про визнання недійсною судово-медичної експертизи (Приморський районний суд м. Одеси) вбачається, що ОСОБА_2 є онуком ОСОБА_3. Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, але при звернені ОСОБА_2 до Третьої Одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі, йому стало відомо, шо остання склала заповіт на користь невідомої йому особи, а саме ОСОБА_1,

яка не є їх родичкою. Вказаний заповіт був посвідчений 02 жовтня 2007 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 була людиною похилого віку, погано себе почувала. її онук ОСОБА_2 звертався до Київського районного суду м. Одеси з позовом про визнання його бабусі недієздатною та бажав встановити над нею опіку. Під час судового розгляду цієї цивільної справи ОСОБА_2 померла (справа № 2-О-42/09).

Відповідно до висновку комісійної судово-медичної експертизи № 144 від 14.05.2009 року ОСОБА_3 в період з січня 2007 року по грудень 2008 року, через наявні у неї захворювання, страждала порушенням загально мозкової діяльності психоемоційної сфери, у зв'язку з чим не могла в повній мірі усвідомлювати свої дії, керувати ними.

В суді апеляційної інстанції експерти, які приймали участь в проведенні судово- медичної експертизи померлої ОСОБА_3, під час допиту надали пояснення щодо порядку проведення експертного дослідження та пояснили, що ОСОБА_3 в період з січня 2007 року по грудень 2008 року, через наявні у неї захворювання, не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними (справа № 2-5708/10).

Вищестоящі суди не встановили порушень норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції при вирішенні справи № 2-5708/10 на підставі наявних в ній доказів.

На цей час ОСОБА_1 продовжує вживати заходи щодо захисту своїх прав, які вважає порушеними, та не погоджуючись з рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2010 року по справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - Третя Одеська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним, просить його переглянути за обставинами, які вважає нововиявленими, а саме - на підставі листа № 2207-09 від 17.11.2011 року за підписом керівника експертної установи, який одноособово проаналізувавши висновок судово-медичної комісійної експертизи, складений групою фахівців, припустив можливість усунення виявлених ним недоліків шляхом проведення повторної комісійної експертизи.

Пунктом 3.9. Інструкції про проведення судово-медичної експертизи, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 17.01.95 р. № 6 забороняється підмінювати висновок експерта довідками та виписками, а також шляхом використання для складання цього документу незатверджених форм та бланків анкетного типу.

Відповідно до п.п. 2.1., 2.2. зазначеної інструкції судово-медична експертиза проводиться згідно з постановою особи, що проводить дізнання, слідчого, прокурора, судді, а також за ухвалою суду. Особою, що проводить дізнання, слідчим, прокурором, суддею чи судом можуть бути призначені первинна, додаткова та повторна судово- медична експертиза.

Порядок призначення повторної експертизи під час розгляду цивільних справ встановлений статтями 143-144, 150 ІДПК України.

ОСОБА_1 так і не змогла довести, що саме перешкоджало їй особисто чи через представника звернутись у встановленому законом порядку з відповідним клопотанням до Київського районного суду м. Одеси під час розгляду цивільної справи № 2-5708/10. Суд також враховує, що ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 26 листопада 2010 року по справі № 2-14141/10 про визнання недійсною судово-медичної експертизи їй був роз'яснений порядок в цій частині, а копію висновку комісійної судово- медичної експертизи № 144 від 14.05.2009 року померлої ОСОБА_3, копії медичної документації та рішення суду від 14.05.2010 року про визнання ОСОБА_9 недієздатною заявниця одержала в Київському районному суді м. Одеси 30 серпня 2010 року з матеріалів цивільної справи № 2-О-42/09, провадження в якій було відкрите за заявою ОСОБА_2. Зазначене підтверджується особистим підписом ОСОБА_1 (а. с. 107 цивільної справи № 2-О-42/09 Київського районного суду м. Одеси).

Пунктом 2.7 Інструкції про проведення судово-медичної експертизи, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 17.01.95 р. № 6 зазначено, що на судово-медичного експерта згідно з чинним законодавством покладається особиста відповідальність за проведення дорученої йому експертизи.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про судову експертизу» судовий експерт на підставах і в порядку, передбачених законодавством, може бути притягнутий до відповідальності: дисциплінарної (за порушення трудової діяльності); матеріальної (за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на нього трудових обов'язків); адміністративної чи кримінальної.

За наявності достатніх обставин зацікавлена сторона може звернутись до правоохоронних органів або до суду із заявою про скоєння злочину надання експертом завідомо неправдивого висновку для вирішення питання про порушення кримінальної справи щодо експерта в порядку, встановленому статтею 97 КПКУ. Отже, чинне законодавство передбачає відповідальність експерта як власне експерта (фахівця, спеціаліста) і не передбачає можливість притягнення його до відповідальності в порядку цивільного судочинства у зв'язку із претензіями до висновку судового експерта. Крім того, оскільки експерт несе самостійну відповідальність за свої дії, установи, у яких працюють судові експерти, не можуть бути відповідальними за дії експерта.

Однак в установленому порядку дії експертів оскаржені не були, наявність порушень діючого законодавства при проведені експертизи належними та допустимими доказами не доведена.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній людині гарантовано при визначенні її цивільних прав і обов'язків право на відкритий і справедливий судовий розгляд.

Частиною 1 ст. 361 ЦПК України передбачено, що рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Згідно зі ст. 361 ЦПК України підставами перегляду судових рішень, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, за нововиявленими обставинами є:

1)істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2)встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необгрунтованого рішення;

3)скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду;

4)встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Сторони та учасники судового розгляду користуються процесуальними правилами розгляду заяви про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами дійсними на час прийняття заяви та з урахуванням яких проводилось провадження, тобто нормами, встановленими до набрання чинності Законом України від 20.12.2011 року № 4176- VI «Про внесення змін до деяких законів України, щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства».

Підставою для перегляду справи за нововиявленими обставинами ОСОБА_1 зазначає пункт 1 частини другої статті 361 ЦПК України, тобто істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Перевіривши за матеріалами справи наведені в заяві доводи, суд вважає, що в цьому випадку відсутні істотні для справи обставини, які не були відомі заявнику на час розгляду справи та не могли бути відомими при реалізації ним права на витребування та забезпечення доказів, наданого сторонам, які приймають участь у справі.

Відтак, у силу ч. З ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Доказова процесуальна діяльність суду здійснюється лише за фактами, які підлягають доказуванню.

У той же час передбачена частиною 3 статті 61 ЦПК України приюдиційність фактів ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб'єктивними та об'єктивними межами, за якими сторони й інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судом у рішенні в такій справі факти та правовідносини.

А відтак факти, встановлені рішенням суду, що набрало законної сили, не доводяться знову при розгляді інших цивільних справ, в яких беруть участь ті самі особи.

Обставини, на які посилаються заявниця та її представник як на підставу для перегляду рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2010 року, ухваленому за результатами розгляду цивільної справи № 2-5708/10, у розумінні п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України не є нововиявленими.

Неможливість особи бути обізнаною про існування обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, повинна включати в себе об'єктивну та суб'єктивну складові. Об'єктивна складова - неможливість бути обізнаною з підстав, які не залежать від волевиявлення особи, яка звертається з заявою про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, на момент ухвалення рішення, яке потребує перегляду. Суб'єктивна складова - неможливість дізнатись про наявність таких обставин навіть за наявності бажання та необхідності. Лише у випадку обох чинників обставини, які стали відомі особі після прийняття рішення по справі, можуть вважатися нововиявленими.

Обов'язок сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог належними та допустимими доказами визначений статями 57-60 ЦПК України, строки та порядок надання доказів встановлені ст. 27, 131 ЦПК України. Реалізація права доказування передбачена шляхом забезпечення доказів та витребування доказів ухвалою суду за клопотанням сторін, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів (ст.ст. 133, 134 ЦПК України).

Не можуть бути визнані нововиявленими нові, тобто такі, що виникли чи змінилися після постановлення рішення обставини, а також обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях.

На незаконність висновку експертів ОСОБА_1 посилалась в позовній заяві, поданій до Приморського районного суду м. Одеси 25 листопада 2010 року та в апеляційній скарзі на ухвалу суду від 26.11.2010 року про відмову у відкриті провадження за позовом ОСОБА_1 про визнання недійсною судово-медичної експертизи (а. с. 1-7 справи № 2-14141/10 Приморського районного суду м. Одеси), а також по цивільній справі № 2-о-бО/Ю за заявою ОСОБА_2 про визнання недієздатною ОСОБА_3 (Київський районний суд м. Одеси).

Юридичний факт того, що висновок експертів є завідомо неправильним не встановлений.

Питання про застосування санкцій, передбачених в таких випадках законом, вирішується в окремому правовому порядку за зверненням зацікавлених осіб до компетентних органів.

Кожна особа має право судового захисту, також і ОСОБА_1 не позбавлена права звернутись з окремими процесуальними вимогами щодо захисту своїх прав, свобод чи інтересів, які вона вважає порушеними, невизнаними або оспорюваними.

Доводи заявника про те, що обставини, викладені в листі № 2207-03 від 17 листопада 2011 року за підписом начальника бюро КУ Бюро судово-медичної експертизи Одеської обласної держаної адміністрації Управління охорони здоров'я є такими, що не були й не могли бути відомими ОСОБА_1 на час розгляду цивільної справи є необгрунтованими та не підтвердженими. Інші доводи заявника також не дають можливості дійти висновку, який давав би підстави для перегляду рішення за нововиявленими обставинами.

Суд грунтує свою позицію з урахуванням практики Європейського суду.

Так, у справі "Пономарьов проти України" Європейський суд з прав людини наголосив, що "право на справедливий судовий розгляд, яке гарантовано пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, має розумітися у світлі преамбули Конвенції, у відповідній частині якої зазначено, що верховенство права є спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який передбачає повагу до принципу гез ) исіісаіа - принципу остаточності рішень суду. Цей принцип стверджує, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов'язкового рішення суду просто тому, що вона має на меті добитися нового слухання справи та нового її вирішення" (пункт 40 мотивувальної частини Рішення від 3 квітня 2008 року).

Правових підстав, передбачених статтею 361 ЦПК України для перегляду рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2010 року по цивільній справі № 2-5708/10 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа - Третя одеська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним за нововиявленими обставинами судом не встановлено.

Заява ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Розглянувши заяву про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, суд своєю ухвалою або задовольняє заяву і скасовує рішення, ухвалу суду чи судовий наказ або відмовляє у її задоволенні у разі необґрунтованості заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 209. 210, 212, 361-366 ЦПК України,

суд

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви від 16 грудня 2011 року № 8-68/11 про перегляд рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 грудня 2010 року по цивільній справі № 2-5708/10 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа Третя одеська державна нотаріальна контора про визнання заповіту недійсним.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області протягом п'яти днів з дня її проголошення.

У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п*яти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий: І.А. Літвінова