01.03.2012 Справа № 2-738/12
Справа № 2-738/2012р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2012 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Маринченко М.М.,

при секретарі Князік І.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5, треті особи Житлово-будівельний кооператив Арсеналець-14, Головне управління юстиції у м. Києві, про визнання квартири спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_6; визнання того, що частки ОСОБА_1 та ОСОБА_6 в квартирі є рівними; визнання права власності на Ѕ частину квартири за ОСОБА_1,

встановив:

Позивач звернулась до суду з позовом, уточненим в ході розгляду справи (а.с. 73), до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє своїх інтересах та інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_5 з вказаними позовними вимогами, в обґрунтування яких зазначила наступне.

08 травня 2011 року помер ОСОБА_6, з яким позивач у період з 17 травня 1975 року по 04 серпня 1995 року перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають дітей - відповідачів по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3

ОСОБА_4 є дружиною ОСОБА_6, а неповнолітній ОСОБА_5 їх сином.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина, до складу якої входить квартира АДРЕСА_1, право власності на яку зареєстроване за спадкодавцем, та яка була набута колишнім подружжям під час шлюбу.

В липні 2011 року діти спадкодавця ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до Двадцять першої київської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини.

Позивач також звернулася до нотаріальної контори з приводу видачі їй свідоцтва про право власності на частку в спільному майні подружжя, на що в усній формі нотаріус їй відмовив, у звязку з тим, що шлюб між позивачем та ОСОБА_6 розірвано.

Враховуючи те, що пайовий внесок за квартиру був повністю сплачений житлово-будівельному кооперативу подружжям у період шлюбу, позивач просила суд визнати вищевказану квартиру спільною сумісною власністю її та ОСОБА_6; визнати, що її частка та частка ОСОБА_6 в квартирі є рівними; визнати за нею право власності на Ѕ частину квартири.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини викладені в позові.

Відповідачі проти задоволення позовних вимог не заперечували.

Представники третіх осіб в судове засідання не зявились, про день, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від представника Головного управління юстиції у м.Києві надійшла заява про розгляд справи без участі представника управління та ухвалення рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Суд, заслухавши пояснення сторін та представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

17 травня 1975 року між позивачем та ОСОБА_6 зареєстровано шлюб, який розірвано 04 серпня 1995 року. Від шлюбу вони мають дітей ОСОБА_2 та ОСОБА_3

14 листопада 1979 року виконавчим комітетом Київської міської ради народних депутатів ОСОБА_6 видано ордер на право заняття квартири АДРЕСА_1.

Згідно довідки ЖБК Арсеналець-14від 03 вересня 2008 року ОСОБА_6 є членом ЖБК Арсеналець-14з 14 листопада 1979 року, є власником спірної кооперативної квартири та повністю сплатив паєнакопичення за квартиру 01 січня 1992 року.

Позивач зареєстрована у спірній квартирі з січня 1980 року та постійно в ній проживає разом з дітьми ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які також в цій квартирі зареєстровані.

17 грудня 2008 року Головне управління житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації посвідчило, що спірна квартира на праві приватної власності належить ОСОБА_6

30 грудня 2008 року ОСОБА_6 зареєстрував право власності на спірну квартиру в Київському міському БТІ.

08 травня 2011 року ОСОБА_6 помер.

З спадкової справи вбачається, що в липні 2011 року з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 звернулися його діти ОСОБА_2 та ОСОБА_3 В жовтні 2011 року з заявою про прийняття спадщини звернулася ОСОБА_4, яка на час смерті приходилася спадкодавцю дружиною, та ОСОБА_5, який народився у 1996 році від шлюбу спадкодавця з ОСОБА_4

У вересні 2011 року до нотаріальної контори звернулась позивач з заявою, в якій вона просить не видавати спадкоємцям свідоцтво про право на спадщину, оскільки вона заявляє своє право на Ѕ частину вищевказаної квартири, в звязку з чим звернулась з відповідним позовом до суду.

Згідно ст.15 Закону України Про власність, яка діяла на час придбання спірної квартири, член ЖБК, який повністю сплатив свій пайовий внесок за квартиру, набуває на неї право власності. В ст.16 цього Закону зазначено, що майно нажите подружжям за час шлюбу є їхньою спільною сумісної власністю та відносини щодо здійснення ними свого права регулюються цим Законом і Кодексом про шлюб та сімю України (далі КпШС України).

Відповідно до ч.3 ст.384 ЦК України у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

За змістом ч.1 ст.22 КпШС України, яка діяла на час придбання спірної квартири, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Стаття 28 цього Кодексу визначала, що у разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Стаття 60 СК України містить такі ж положення.

Стаття 28 КпШС України встановлювала, що в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. Стаття 70 СК України також вказує на те, що у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

З урахуванням викладеного судом встановлено, що спірна квартира набута ОСОБА_6 за час перебування у шлюбі з позивачем та є їхньою спільною сумісною власністю, частки квартири позивача та ОСОБА_6 є рівними.

За таких обставин, позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на Ѕ частину спірної квартири є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Оскільки судом задовольняються вищезазначені позовні вимоги саме у звязку з тим, що суд прийшов до висновку, що спірна квартира була спільною сумісною власністю подружжя, частки вказаного майна позивача та ОСОБА_6 є рівними, окремому задоволенню позовні вимоги про визнання квартири спільною сумісною власністю позивача та ОСОБА_6 та визнання часток в квартирі рівними не підлягають.

На підставі ст.ст. 22, 28 КпШС України, ст.ст. 15, 16 Закону України Про власність, що діяли на час виникнення спірних правовідносин, ст.ст. 60, 70 СК України, ст. 384 ЦК України, керуючись ст.ст. 60, 169, 174, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.М. Маринченко