Номер провадження 2/2603/801/12
Справа №2-291/12
РІШЕННЯ

Іменем України

02 липня 2012 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Зотько Т.А.

при секретарі Самойловій М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка також діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_3 про стягнення коштів за борговими зобовязаннями спадкодавця, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_3 про зобовязання стягнення коштів за борговими зобов'язаннями спадкодавця - ОСОБА_4, посилаючись на той факт, що відповідач перебувала у шлюбі з її померлим сином ОСОБА_4 15.08.2008 року син разом зі своєю дружиною відповідачем по справі, отримали у неї в борг кошти у розмірі 15.000 дол. США та зобовязались їх повернути. 07.11.2010 року її син помер, відповідачі є спадкоємцями померлого, на всі звернення з приводу повернення частини боргу за борговими зобовязаннями спадкодавця, відповідачі жодним чином не реагують, а тому вона змушена звертатись до суду з вказаним позовом.

Представник позивача ОСОБА_5 у судовому засіданні вимоги, викладені у позовній заяві підтримав у повному обсязі, просив суд стягнути з кожного з відповідачів на користь позивача частину суми боргу у розмірі 19 925,00 грн. з кожного, посилаючись на те, що відповідачі ухиляються від виконання зобовязань за договором позики.

Представник відповідача ОСОБА_6 у судовому засіданні позовні вимоги не визнала у повному обсязі, просила суд у їх задоволенні відмовити, оскільки вважала їх незаконними та необґрунтованими, посилаючись на те, що відносини між позивачкою та її покійним сином завжди були неприязні, а тому жодного наміру позичити грошові кошти у ОСОБА_1 у відповідача з покійним чоловіком не було. Крім того, представник стверджувала, що грошових коштів у розмірі 15 000 дол. США від ОСОБА_1 відповідач ОСОБА_2 з чоловіком у позику від позивача не отримувала та заперечувала факт підписання розписки.

Заслухавши пояснення представників сторін, показання свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 народився 12 грудня 1955 року, його матір'ю є ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 8).

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу, ОСОБА_4 перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі ОСОБА_2. Мають спільного малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.71).

07 листопада 2010 року ОСОБА_4 помер (а.с. 9).

Відповідно до ст.1261 ЦК України, спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 були його мати ОСОБА_1 позивач по справі, дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_3 відповідачі по справі.

15 серпня 2008 року ОСОБА_4 та ОСОБА_2 отримали у борг від ОСОБА_1 15.000 дол. США, обіцяли їх повернути за вимогою останньої. Одержання ними зазначеної суми підтверджується написаною власноруч розпискою від 15.10.2009 року. Оригінал розписки долучений судом до матеріалів справи (а.с. 116).

Стаття 639 ЦК України передбачає, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми (ч. 2 ст. 1047 ЦК України).

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилося внаслідок його смерті. Тобто до спадкоємців переходить як право власності на майно, так і боргові зобовязання спадкодавця.

Статтею 1282 ЦК України передбачено, що спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобовязаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Як вбачається з копії матеріалів спадкової справи померлого ОСОБА_4, спадкоємцями, які прийняли спадкове майно, що залишилось після смерті спадкодавця ОСОБА_4 є його мати ОСОБА_1 позивач по справі, дружина ОСОБА_2 та син ОСОБА_3 відповідачі по справі, в рівних частках, а саме по 1/12 частці квартири АДРЕСА_1 та по 1/6 частці автомобіля марки GREAT, моделі WALL SAFE, 2006 року випуску, д.н.з.АА 5288 СА (а.с.83-113).

Таким чином, ? частина боргових зобовязань померлого склала 7.500 дол.США, частина боргових зобовязань, що припала на кожного зі спадкоємців по борговим зобовязанням спадкодавця, склала по 2.500 дол, США (7.500 дол. США : 3 спадкоємця = 2.500 дол. США), що за курсом НБУ (100 дол. 797,1 грн.) становить по 19 925,00 грн..

Відповідно до вимог ч.3 ст.10, ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ст.143 ЦПК України для зясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. При цьому судом за клопотанням відповідача ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_6 було призначено судову почеркознавчу експертизу, оплата вартості експертизи була покладена на відповідача ОСОБА_2. У звязку з непроведенням оплати вартості експертизи, матеріали цивільної справи було повернуто на адресу суду без експертизи.

Сторонам розяснювалось, що відповідно до вимог ст.ст.27, 31 ЦПК України, позивач, відповідач, третя особа для підтвердження своїх вимог та заперечень, зобовязані надати суду всі наявні докази, або повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання.

Згідно вимог ст.59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Незважаючи на той факт, що у судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 зазначала, що ОСОБА_2 з покійним чоловіком ОСОБА_4 від позивача ніколи грошей у позику не отримувала, заперечувала факт підписання розписки від 15.08.2008 року, вказані обставини не знайшли свого обгрунтування під час розгляду справи та не були підтвердженні відповідними доказами з боку відповідачів.

У ході розгляду справи було допитано у якості свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8, які повідомили суду, що позивач ОСОБА_1 перебувала у поганих відносинах зі своїм покійним сином та його дружиною відповідачем по справі, ніколи не допомагала їм матеріально, а тому не могла позичити їм будь-які грошові кошти. Зазначені свідчення суд оцінює критично, з тих підстав, що це є суто припущенням свідків та спростовуються письмовими доказами по справі оригіналом договору позики, викладеному у формі розписки.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про зобовязання спадкоємців задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину та стягнення з кожного з відповідачів на користь позивача частини суми боргу у розмірі по 19 925,00 грн. підлягають задоволенню судом.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.8 ЦК України у разі неможливості використати аналогію закону для регулювання цивільних відносин вони регулюються відповідно до загальних засад цивільного законодавства (аналогія права).

ОСОБА_3 народився 28.04.2001 р., він неповнолітній, його матірю є ОСОБА_2.

Відповідно до вимог ст.31 ЦК України, фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років (малолітня особа), має право: 1) самостійно вчиняти дрібні побутові правочини.

Правочин вважається дрібним побутовим, якщо він задовольняє побутові потреби особи, відповідає її фізичному, духовному чи соціальному розвитку та стосується предмета, який має невисоку вартість; 2) здійснювати особисті немайнові права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом. Малолітня особа не несе відповідальності за завдану нею шкоду.

Згідно вимог ст..33 ЦК України неповнолітня особа особисто несе відповідальність за порушення договору укладеного нею самостійно, відповідно до закону.

За таких обставин, суд вважає за необхідне зобовязання по сплаті частини боргових зобовязань, що припала на малолітню дитину, покласти на його матір ОСОБА_2, як представника малолітньої дитини.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 27, 31, 59, 60, 61, 143, 212 215 ЦПК України, України ст.ст.8, 31, 33, 629, 639, 1047, 1049, 1216, 1218, 1261, 1282 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, яка також діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 кошти за борговими зобовязаннями спадкодавця у загальному розмірі 39.850 грн..

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Деснянський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: