Справа № 2-847/11
№ 2/0427/242/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 липня 2012 року м. Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Сороки О.В.,

секретаря Астоян К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», треті особи приватний нотаріус Новомосковського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Головне Дніпропетровське управління у справах захисту прав споживачів про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту, додаткових угод, договору іпотеки, договорів поруки, зобовязання вчинити певні дії, та за зустрічним позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Бликом», ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПАТ «УкрСиббанк», треті особи приватний нотаріус Новомосковського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Головне Дніпропетровське управління у справах захисту прав споживачів, в якому просить:

-визнати недійсним договір про надання споживчого кредиту № 0 від 08.06.2007 року, укладений між ним та ПАТ «УкрСиббанк»;

-визнати недійсними додаткові угоди до зазначеного вище договору про надання споживчого кредиту № 1 від 05.11.207 року, № 2 від 30.05.2008 року, № 3 від 09.01.2009 року, № 4 від 06.02.2009 року, № 5 від 10.04.2009 року;

-визнати недійсним договір іпотеки від 08.06.2007 року, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «УкраСиббанк», посвідчений приватним нотаріусом Новомосковського міського нотаріального округу ОСОБА_2, а також договір від 15.04.2009 року про внесення змін до договору іпотеки від 08.06.2007 року;

-визнати недійсними договори поруки від 08.06.2007 року, укладені в забезпечення виконання основного зобовязання між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ фірмою «Бликом», ОСОБА_3, ОСОБА_4 з додатковими угодами до них;

-повернути ОСОБА_1 борг за кредитом у розмірі 353275,49 грн.;

-зобовязати приватного нотаріуса Новомосковського міського нотаріального округу ОСОБА_2 виключити з реєстру іпотек та заборони відчуження запис про іпотеку та заборону нерухомого майна, яке було передано за зазначеним вище договором іпотеки, а саме нежитлові будівлі, що розташовані в м.Новомосковську, по вул.Радянській, 243.

В обґрунтування свого позову ОСОБА_1 зазначає, що 08.06.2007 року між ним та АКІБ «УкрСиббанк» був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до якого йому шляхом відкриття поновлювальної кредитної лінії надані кредитні кошти у розмірі 120000 доларів США, що на момент укладення договору складало 606000 грн. Договір був укладений строком до 07.06.2018 року.

05.11.2007 року поновлювальну кредитну лінію було збільшено до 220000 доларів США, що в еквіваленті складало 1111000 грн., про що було укладено додаткову угоду № 1 до договору про надання споживчого кредиту, а 30.05.2008 року було укладено додаткову угоду № 2, відповідно до якої кредитну лінію збільшено до 312915 доларів США, що в еквіваленті складало 1517637,75 грн.

В забезпечення виконання умов договору про надання споживчого кредиту, між позивачем та банком був укладений договір іпотеки № 0/0/0/3 від 08.06.2007 року, відповідно до якого в іпотеку було передано нежиле приміщення, що належить позивачу на праві власності і розташоване в м.Новомосковську по вул..Радянській, 243. 15.04.2009 року в зазначений догові іпотеки внесені зміни, відповідно до якого було збільшено зобовязання до 312915 доларів США.

Крім того, в забезпечення виконання умов основного зобовязання, 08.06.2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ фірмою «Бликом», ОСОБА_3, ОСОБА_4, з кожним окремо, були укладені договори поруки, а в подальшому 05.11.2007 року та 30.05.2008 року підписані додаткові угоди до договорів поруки № 1 і № 2 відповідно.

Позивач вважає, що при укладенні договору про надання споживчого кредиту були порушення ст.. 99 Конституції України, ст.. 524 ЦК України, ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», ст. 3 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ст..ст. 6,7 Постанови Національного Банку України № 200 від 30.05.2007 року «Про затвердження Правил використання готівкової іноземної валюти на території України», які призвели до погіршення його становища, а тому з підстав, передбачених ст.. 227 ЦК України просить визнати недійсним договір про надання споживчого кредиту з додатковими угодами до нього. На думку позивача, недійсність основного зобовязання тягне за собою недійсність правочину щодо його забезпечення, тому з підстав, передбачених ст. 548 ЦК України, вважає недійсними договір іпотеки та договори поруки з додатковими угодами до нього. Крім того, посилаючись на вимоги ст. 216 ЦК України щодо наслідків недійсності правочину, просить повернути йому частину суму кредиту, яка ним була сплачена, і зобовязати приватного нотаріуса Новомосковського нотаріального округу ОСОБА_2 вчинити дії щодо виключення з реєстру іпотек та заборон відчуження запис про іпотеку та заборону на відчуження нерухомого майна, що було передане ним в іпотеку.

В свою чергу, ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1, ТОВ фірми «Бликом», ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якому просять стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 2317955,32 грн.

В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на те, що 085.06.2007 між банком та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту, на підставі якого відповідач отримав кредит у формі поновлювальної кредитної лінії у розмірі 120000 доларів США. 05.07.2011 року між сторонами було укладено додаткову угоду, відповідно до якої ліміт кредитної лінії збільшено до 220000 доларів, а 30.05.2008 року укладено додаткову угоду № 2, відповідно до якої збільшено ліміт кредитної лінії до 312915 доларів США. В подальшому було укладено додаткові угоди №№ 3 та 4, якими врегульовано питання щодо нарахування та сплати процентів за користування кредитом. Крім того, з метою забезпечення виконання умов основного зобовязання, між банком та ТОВ фірмою «Бликом», ОСОБА_3, ОСОБА_4, з кожним окремо, було укладено договір поруки, відповідно до якого останні поручилися за виконання ОСОБА_1 зобовязань по кредитному договору. При цьому з поручителями, також з кожним окремо, були укладені додаткові угоди № 1 та № 2.

Зі своєї сторони, банк виконав всі умови підписаного договору, і надав ОСОБА_1 кредит у зазначеному вище розмірі. Відповідачем частково погашено кредит, однак, в порушення взятих на себе зобовязань, останній систематично прострочував щомісячні платежі, в результаті чого станом на 02.09.2010 рік виникла заборгованість по кредиту в сумі 293929,23 долари США, що в еквіваленті складає 2317955 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 268394,39 доларів США., заборгованості за процентами у розмірі 24186,68 доларів США., а також пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у розмірі 616,16 доларів США та пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 732 долари США. Зазначену суму позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні свій позов підтримав, зустрічний позов не визнав, надавши пояснення стосовно обставин, викладених у позові, в подальшому в судове засідання не зявився, причина неявки суду не відома.

Представник ПАТ «УкрСиббанк» в судовому засіданні основний позов не визнала, зустрічний позов підтримала, просить задовольнити у повному обсязі.

Представник ТОВ фірми «Бликом» в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, надав суду письмові заперечення проти зустрічного позову (а.с. 189).

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, повідомлена належним чином, надала суду письмові заперечення, позов не визнала (а.с. 147).

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, причина неявки суду не відома.

Третя особа приватний нотаріус Новомосковського міського нотаріального округу ОСОБА_2 надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с. 48).

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку.

Суду надано копію договору про надання споживчого кредиту № 0 від 08.06.2007 року, у відповідності до якої АКІБ «УкрСиббанк» надає ОСОБА_1 кредит у формі поновлювальної кредитної лінії в іноземній валюті у розмірі 120000 доларів США, що дорівнює еквіваленту 606000 грн. За користування кредитом протягом перших 30 календарних днів встановлена процентна ставка у розмірі 13,90% річних, але після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування розмір процентної ставки підлягає перегляду відповідно до умов договору (а.с. 9-11).

Додатковою угодою № 1 від 05.11.2007 року до зазначеного вище договору внесені зміни, відповідно до якої розмір поновлювальної кредитної лінії збільшено до 220000 доларів США, що в еквіваленті складало 1111000 грн. (а.с. 18), додатковою угодою № 2 від 30.05.2008 року розмір поновлювальної кредитної лінії збільшено до 312915 доларів США, що в еквіваленті складало 1517367,75 грн. (а.с. 21), додатковими угодами № 3 від 09.01.2009 року, № 4 від 06.02.2009 року, № 5 від 10.04.2009 року між сторонами врегульовані питання щодо сплати процентів за користування кредитними коштами (а.с. 24-30).

Відповідно до положень ст.ст. 3, 6, 627 ЦК України, однією з основних засад цивільного законодавства є свобода договору, а сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами та відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, вибрати на власний розсуд контрагента.

Відповідно до ч. 2 ст. 192 та ч. 3 ст. 533 ЦК України використання іноземної валюти, в тому числі при здійснені розрахунків на території України за зобовязаннями, допускається у випадках, в порядку та на умовах, встановлених законом. Таким законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю, є Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

Згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти - це гроші у національній або іноземній валюті.

В свою чергу, статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі на умовах встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти, тому зазначену вище заяву суд розцінює, як кредитний договір.

Суду надані копії платіжних документів, відповідно до яких ОСОБА_1 08.06.20077 року видано грошові кошти у розмірі 60000 доларів США (а.с. 95), 11.06.2007 року 60000 доларів США (а.с. 96), 05.11.2007 року 100000 доларів США (а.с. 97), 30.05.2008 року 92915 доларів США (а.с. 98).

Відповідно до ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральної ліцензії) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю».

Вимога щодо необхідності отримання індивідуальної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями встановлена п. в) ч. 4 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», якщо терміни і суми кредитів перевищують встановлені законодавством межі. Однак на сьогодні такі терміни і суми кредитів в іноземній валюті законодавцем не визначено.

Згідно з п. 1.5 Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 14 жовтня 2004 року № 483 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 9 листопада 2004 року за № 1429/10028, використання іноземної валюти як засобу платежу без індивідуальної ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний банк України видав йому ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями).

Таким чином, за відсутності нормативних умов для застосування індивідуального ліцензування щодо вказаних операцій єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитів в іноземній валюті згідно зі ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої у встановленому порядку.

Згідно з ліцензією №75, виданої Акціонерному комерційному інноваційному банку «УкрСиббанк» Національним банком України 28 жовтня 1991 року за № 57 (а.с.56) та дозволом (а.с.57-58) відповідач має право здійснювати банківські операції, зокрема, надавати кредити в іноземній валюті.

Як розяснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.10 постанови «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року №5, згідно зі статтею 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 ЦК передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Щодо вимог підпункту «в» пункту 4 статті 5 цього Декрету, який передбачає наявність індивідуальної ліцензії Національного банку України на здійснення операцій щодо надання та одержання резидентами кредитів у іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, то слід звернути увагу на наступне. На цей час законодавством України не встановлено термінів і сум кредитів у іноземній валюті, як критеріїв їх віднесення до сфери дії режиму індивідуального ліцензування, а тому ця норма не може застосовуватися судами.

Аналізуючи викладене суд приходить до висновку, що відповідач у відповідності з вимогами ст. 526 ЦК України належним чином виконав свої зобовязання та це виконання прийняте боржником, а тому позов ОСОБА_1 задоволенню не підлягає. Укладений договір про надання споживчого кредиту, з підстав, зазначених вище не може бути визнаний судом недійсним. Всі інші вимоги позивача нерозривно повязані з основним зобовязанням, окремої правової оцінки не вимагають.

Між тим, зустрічний позов ПАТ «УкрСиббанк» підлягає задоволенню з наступних підстав.

Аналіз основного зобовязання, укладеного між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 свідчить про те, що банк надав ОСОБА_1 кредит у зазначеному вище розмірі, а ОСОБА_1 зобовязався прийняти, належним чином використати і повернути банку кредит, сплатити проценти, комісію, в порядку та на умовах, визначених договором.

В судовому засідання знайшло своє підтвердження, що банк виконав умови укладеного договору, а відповідач припинив погашення отриманого кредиту, в результаті чого станом на 02.09.2010 року виникла заборгованість по кредиту в сумі 293929,23 долари США, що в еквіваленті складає 2317955,32 грн. Зазначена сума заборгованості складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 268394,39 доларів США., заборгованості за процентами у розмірі 24186,68 доларів США., а також пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у розмірі 616,16 доларів США та пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 732 долари США (а.с. 108-118).

Крім того, згідно договорів поруки від 08.06.2007 року ТОВ фірма «Бликом», ОСОБА_3, ОСОБА_4, кожен окремо, поручилися перед «УкрСиббанком» за виконання ОСОБА_1 зобовязань по кредитному договору від 08.06.2007 року (а.с. 99, 102, 105).

В подальшому з поручителями, з кожним окремо, були укладені договори поруки № 1 від 05.11.2007 року та № 2 від 30.05.2008 року (а.с. 100, 101, 103, 104, 106, 107).

У відповідності до ч.2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у том ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов ПАТ «УкрСиббанк» обґрунтований та підлягає задоволенню, а з відповідачів солідарно на користь позивача повинна бути стягнута заборгованість за користування кредитом у розмірі 2317955,32 грн., оскільки відповідач ОСОБА_1, як основний боржник, не виконав зобовязань, взятих на себе кредитним договором, а відповідачі ТОВ фірма «Бликом», ОСОБА_3, ОСОБА_4, як поручителі за виконання зобовязання боржником, несуть солідарну відповідальність у тому ж обсязі, що і боржник.

При цьому суд погоджується з наданим позивачем розрахунком заборгованості, і з урахуванням встановленого Національним Банком України курсу валют станом на момент подачі позовної заяви, і вважає за необхідне стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 2317955,32 грн., що не суперечить вимогам ст. 524 ЦК України.

Крім того, у відповідності до ст. 88 ЦПК України відповідачі повинні відшкодувати на користь позивача понесені ним судові витрати, пропорційно до задоволених позовних вимог, а саме сплачений судовий збір у розмірі 1700,00 грн., та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 526, 554, 625, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 88, 213, 214, 215, 224 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його позову до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», треті особи приватний нотаріус Новомосковського міського нотаріального округу ОСОБА_2, Головне Дніпропетровське управління у справах захисту прав споживачів про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту, додаткових угод, договору іпотеки, договорів поруки, зобовязання вчинити певні дії.

Зустрічний позов публічного акціонерного товариства « УкрСиббанк» задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Бликом», ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 2317955,32 грн.(два мільйони триста сімнадцять тисяч девятсот пятдесят пять грн., 32 коп.)

Стягнути з солідарно з ОСОБА_1, товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Бликом», ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» судовий збір у розмірі 1700,00 (одна тисяча сімсот грн..), та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 (сто двадцять) грн.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд в десятиденний термін після його проголошення. Особи, які брали участь у судовому засіданні, але не були присутніми під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.В. Сорока.