Справа № 429/8935/12
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27 листопада 2012 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі головуючого судді Головіна В.О., при секретарі Михайловій Н.І., за участю позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Павлограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 міжрайонної медико-соціальної експертизи, ОСОБА_3 про визнання неправомірними висновку МСЕК

В С Т А Н О В И В

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5 міжрайонної медико-соціальної експертизи, ОСОБА_3 про визнання неправомірними висновку МСЕК, посилаючись на те, що 04.02.2010 року під час проходження МСЕК йому була видана довідка до акту огляду МСЕК № 1666 згідно якої йому була встановлена з 01.02.2010 року друга група інвалідності за загальним захворюванням з висновком про умови та характер праці: трудоприспособление. Також йому була надана форма індивідуальної програми реабілітації інвалід, згідно якої були встановлені: професійна реабілітація орієнтація (п. 4) за місцем праці; трудова реабілітація (п. 5): труд без переохолодження, профшкідливостей; раціональне працевлаштування: працевлаштування. Будь-яких спеціальних технічних та інших засобів реабілітації та виробів медичного призначення йому визначено не було.

07.06.2010 року за вих. № 36 голова ОСОБА_5 міжрайонної МСЕК ОСОБА_3 надіслав листа за місцем роботи позивача з абзацу 2 якого слідує: Рішенням МСЕК йому встановлено 2 групу загального захворювання з трудовою рекомендацією працепристосування, тобто інвалід може працювати тільки в спеціально створених підприємствах, що створюються для них, та спеціальних робочих місцях.

Цей лист був надісланий у відповідь на лист директора МЖКП ОСОБА_6 та голови профспілкового комітету ОСОБА_7 за вих. № 842 від 20.05.2010 року, в якому останні посилалися на нібито відсутність у позивача індивідуального плану реабілітаційних заходів, просили надати його та висновок щодо можливості займання позивачем посади начальника районної дільниці водопровідних та каналізаційних мереж.

Позивач вважає, що висновок відповідача про умови та характер праці, викладений в абзаці 2 листа голови ОСОБА_5 міжрайонної МСЕК ОСОБА_3 від 07.06.2010 року № 36 є неправомірним, оскільки згідно ст.1 Закону України Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україніінваліди в Україні володіють усією повнотою соціально-економічних прав і свобод. Відповідно до ст. ст. 2, 3 Конвенції про права інвалідів, ратифікованої 16.12.2009 року, в Україні заборонена дискримінація за ознаками інвалідності будь-яке обмеження з причин інвалідності, метою або результатом якого є забезпечення нарівні з іншими всіх прав людини у економічній, соціальній чи будь-якій іншій сфері. Вона включає всі форми дискримінації, у тому числі відмову в розумному пристосуванні, яке означає внесення, коли це потрібно в конкретному випадку, необхідних і підхожих модифікацій і коректив, що не стають недомірним чи невиправданим тягарем, для цілей забезпечення реабілітації або здійснення інвалідами нарівні з іншими всіх прав людини й основних свобод.

Згідно ст. 4 Конвенції про права інвалідів держава Україна зобовязалась забезпечити повну реалізацію прав людини всіма інвалідами без будь-якої дискримінації за ознакою інвалідності з метою чого має вживати всіх належних заходів для зміни чи скасування існуючих законів, постанов, звичаїв та підвалин, які є дискримінаційними стосовно інвалідів.

Відповідно до п. істатті 27 даної Конвенції Україна визнала право інвалідів на працю нарівні з іншими, воно включає право на забезпечення розумного пристосування робочого місця.

Згідно індивідуальної програми реабілітації інваліда, йому були встановлені орієнтація за місцем праці, труд без переохолодження, профшкідливості, працевлаштування. Його робоче місце не проходило атестацію.

Він вважає, що голова ОСОБА_5 міжрайонної МСЕК В своєму листі порушив вказані вимоги законодавства, оскільки без висновку атестаційної комісії про наявність профшкідливості на робочому місці позивача, дав висновок про можливість його працевлаштування тільки в спеціально створених підприємствах, що створюються для інвалідів та спеціальних робочих місцях. Цим листом ОСОБА_3 дискримінував його право на працевлаштування, порушив вимоги Порядку проведення медичних оглядів працівників певних категорій, затверджений наказом МОЗ України № 246 від 21.05.2007 року.

Тому позивач просив суд визнати висновок голови ОСОБА_5 міжрайонної МСЕК ОСОБА_3, викладений в абзаці 2 листа голови ОСОБА_5 міжрайонної МСЕК ОСОБА_3 від 07.06.2010 року за вихідним № 36 протиправним та стягнути з відповідача на його користь судові витрати.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_2 підтримали заявлені позовні вимоги, посилаючись на обставини, вказані в позовній заяві, просили позов задовольнити. Представник позивача також зазначив, що в своєму листі голова ОСОБА_5 міжрайонної МСЕК не вказав абзац 6 п. 2.2 Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом МОЗ України від 07.04.2004 року № 183, в якому вказано, що інваліди ІІ групи можуть виконувати не протипоказані види праці, в тому числі і висококваліфікованої, у будь-яких установах і на підприємствах різних форм власності, де адміністрація забезпечує спеціальні умови (наприклад, ненормований робочий день, невеликий обсяг роботи, необхідні перерви в роботі, режим харчування, окремі приміщення і т. ін.).

Відповідач ОСОБА_3, представник відповідачів ОСОБА_4 позовні вимоги не визнали в повному обсязі, посилаючись на те, що відповідь голови ОСОБА_5 міжрайонної МСЕК ОСОБА_3, зокрема абзац 2, відповідає критеріям встановлення груп інвалідності, передбаченим п. 2.2 Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказам Міністерства охорони здоров`я України від 07.04.2004 року № 183, тому в його діях ніякої дискримінації та порушення прав позивача не вбачається.

Вислухавши пояснення сторін по справі, їх представників, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Так, згідно довідки до акту огляду МСЕК № 1666 від 04.02.2010 року, позивачу з 01.02.2010 року встановлена друга група інвалідності за загальним захворюванням з висновком про умови і характер праці працепристосування (а. с. 53).

В індивідуальній програмі реабілітації № 155 вікова категорія від 18 і старше від 04.02.2010 року, виданої позивачу ОСОБА_5 МСЕК, в п. 5 трудова реабілітаціявказано: пристосування та створення робочого місця з урахуванням безпеки та особливих умов потреб інваліда: труд без перехолодження та профшкідливостей (а. с. 54-57).

Висновок ОСОБА_5 міжрайонної МСЕК щодо встановленої другої групи інвалідності, про умови і характер праці працепристосування, а також види і форми реабілітаційних заходів, встановлених індивідуальною програмою реабілітації ОСОБА_1 не оскаржував.

ОСОБА_8 ОСОБА_5 міжрайонної МСЕК надійшов лист Першотравенського міського житлово-комунального підприємства від 20.05.2010 року № 842 ( а. с. 49), в якому підприємство просило надати індивідуальний план реабілітаційних заходів ОСОБА_1, копію первинної

довідки МСЕК та висновок щодо можливості займання ним посади начальника районної дільниці водопровідних та каналізаційних мереж.

Відповідаючи на даний лист, голова ОСОБА_5 міжрайонної МСЕК ОСОБА_3 в абзаці 2 листа від 07.06.2010 року № 6 вказав, що рішенням МСЕК ОСОБА_1 встановлено 2 групу загального захворювання з трудовою рекомендацією працепристосування, тобто інвалід може працювати тільки в спеціально створених умовах - це працевлаштування інвалідів на спеціально створених підприємствах, що створюються для них , та спеціальних робочих місцях ( а. с. 62).

В абзацах 1 і 2 п. п. 2.2 Друга група інвалідностіпункту 2 Критерії встановлення груп інвалідностіІнструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказам Міністерства охорони здоровя України від 07.04.2004 року № 183 (надалі Інструкція) передбачено, що підставою для встановлення другої групи інвалідності є стійкі, визначеної важкості функціональні порушення в організмі, зумовлені захворюванням, травмою або уродженим дефектом, що призводить до значного обмеження життєдіяльності людини, при збереженні здатності до самообслуговування, однак не викликають потреби в постійному сторонньому нагляді, догляді чи допомозі.

Критерії встановлення ІІ групи інвалідності: здатність до самообслуговування з використанням допоміжних засобів і (або) за допомогою інших осіб; здатність до самостійного пересування з використанням допоміжних засобів і (або) за допомогою інших осіб; нездатність до трудової діяльності чи здатність до виконання трудової діяльності у спеціально створених умовах з використанням допоміжних засобів і (або) спеціально обладнаного робочого місця, за допомогою інших осіб; нездатність до навчання чи здатність до навчання тільки у спеціальних учбових закладах або за спеціальними програмами вдома; здатність до орієнтації в часі і просторі, що потребує допомоги інших осіб; здатність до спілкування з використанням допоміжних засобів і (або) за допомогою інших осіб; здатність частково або повністю контролювати свою поведінку тільки при допомозі сторонніх осіб.

В абзацах 5 і 6 п. п. 2.2 Друга група інвалідностіпункту 2 Критерії встановлення груп інвалідностіІнструкції вказано, що інваліди ІІ групи можуть виконувати ту чи іншу роботу в спеціально створених умовах: в спеціальних для інвалідів цехах, де забезпечується організація особливого режиму праці (скорочення робочого дня, індивідуальні норми виробітку, додаткові перерви у роботі, суворе дотримання санітарно-гігієнічних норм, медичний нагляд і систематична лікарська допомога і т. ін.), на спеціально створених робочих місцях, в надомних умовах з індивідуальними ритмом роботи без обовязкових норм виробітку, з доставкою в необхідних випадках сировини додому та приймання вдома готової продукції.

Інваліди ІІ групи можуть виконувати не протипоказані види праці, в тому числі і

висококваліфікованої, у будь-яких установах і на підприємствах різних форм власності, де

адміністрація забезпечує спеціальні умови (наприклад, ненормований робочий день, невеликий обсяг роботи, необхідні перерви в роботі, режим харчування, окремі приміщення і т. ін.).

Таким чином, відповідно до вимог даної Інструкції ІІ група інвалідності встановлюється у разі нездатності особи до трудової діяльності чи здатності до виконання трудової діяльності у спеціально створених умовах і (або) спеціально обладнаного робочого місця.

Тобто встановлення ІІ групи інвалідності у разі здатності особи до виконання трудової діяльності без спеціально створених умов і (або) без спеціально обладнаного робочого місця не передбачено.

Тому суд вважає, що розяснення голови ОСОБА_5 МСЕК ОСОБА_3 в листі від 07.06.2010 року № 6 щодо можливості ОСОБА_1, якому встановлена ІІ група інвалідності загального захворювання з трудовою рекомендацією працепристосування, працювати тільки в спеціально створених умовах - це працевлаштування інвалідів на спеціально створених підприємствах, що створюються для них, та спеціальних робочих місцях, повністю відповідає вимогам Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказам Міністерства охорони здоров`я України від 07.04.2004 року № 183.

В даному листі відсутні будь-які висновки щодо стану здоров`я позивача, можливості займати ним певну посаду та щодо шкідливих факторів на робочому місці ОСОБА_1, тому доводи позивача про порушення даним листом прав позивача та його дискримінація є необґрунтованими.

Крім того, позивач звернувся з позовом до відповідачів: ОСОБА_5 міжміської МСЕК та ОСОБА_3, як до фізичної особи, в той час, як рішення МСЕК у позові не оскаржує, а позовні вимоги стосуються дій посадової особи - голови ОСОБА_5 міжрайонної МСЕК ОСОБА_3

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними і задоволенню не підлягають.

На підставі вищевказаного, керуючись ст. ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_5 міжрайонної медико-соціальної експертизи, ОСОБА_3 про визнання неправомірними висновку МСЕК - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_8