У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2012 року Подільський районний
суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Декаленко В. С.
,

при секретарі - Кравцовій Ю.
В.,

розглянувши заяву ОСОБА_1, проживаючої
за адресою: АДРЕСА_1, про забезпечення
позову, суд,-

В С Т А Н О В И В :

Заявниця звернулася до суду з
вищезазначеною заявою, мотивуючи свої
вимоги тим, що вона звернулась до
Подільського районного суду м. Києва з
позовом до ОСОБА_2 із яким вона
перебуває у шлюбі, про поділ майна
подружжя.

Зазначає, що предметом позову є
визнання нежилої будівлі (допоміжної
споруди літ. В), розташованої за
адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 392,20
кв.м., та офісного комплексу площею 1471, 20
кв. метрів, що розташований у АДРЕСА_3,
спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та
ОСОБА_2, а також поділ такого майна, що є
спільною сумісною власністю шляхом
виділення їй офісного комплексу площею
1471, 20 кв.м., що розташований у АДРЕСА_3.

Посилається на те, що перебуваючи у
шлюбі відповідач на підставі
Інвестиційного договору, б/н від 15.12.2009
року, інвестував грошові кошти, що були
спільною сумісною власністю подружжя,
у будівництво офісного комплексу
площею 1471, 20 кв. метрів, що розташований
у АДРЕСА_3 і вказаний об'єкт нерухомого
майна нежитлового призначення, після
завершення будівництва був переданий
відповідачу у власність.

Звертає увагу суду на те, що крім того
відповідачем до укладення шлюбу із нею
на підставі Договору купівлі-продажу
нежилої будівлі, 18.10.2004 року було
придбано нежилу будівлю (допоміжну
споруду літ. В), розташовану за адресою:
АДРЕСА_2, загальною площею 392,20 кв.м. і
вказана будівля була передана
відповідачу за Актом прийому-передачі
та зареєстрована за ним 29.10.2004 року, що
підтверджується Реєстраційним
посвідчення Київського міського бюро
технічної інвентаризації та
реєстрації права власності на об'єкти
нерухомого майна.

Зазначає, що з огляду на те, що право
власності на вказані об'єкти
зареєстроване за відповідачем
одноособово, а тому він після отримання
копії позовної заяви та до винесення
рішення по справі може самостійно
відчужити вказані об'єкти нерухомого
майна, що в майбутньому унеможливить
виконання рішення суду, у разі, якщо
таким рішенням будуть задоволені її
позовні вимоги.

Вважає, що враховуючи вищевикладене
доцільним заходом забезпечення позову
є накладення арешту на офісний
комплекс площею 1471, 20 кв.м., що
розташований у АДРЕСА_3, а також на
нежилу будівлю (допоміжну споруду літ.
В), розташовану за адресою: АДРЕСА_2,
загальною площею 392,20 кв.м., оскільки
накладення арешту на вказані об'єкти
нерухомого майна забезпечить
неможливість їх відчуження
відповідачем до вирішення спору по
суті, тим самим збереже можливість
фактичного визнання такого майна
спільною сумісною власністю, та
виконання в майбутньому рішення суду
по суті справи. У зв'язку з чим
звертається з даною заявою до суду.

Дослідивши в сукупності матеріали
справи, суд приходить до висновку, що
заява підлягає задоволенню, виходячи з
наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, в
провадженні Подільського районного
суду м. Києва дійсно перебуває
цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Судом встановлено, що спір між
позивачкою та відповідачем виник через
поділ майна подружжя, а саме офісного
комплексу площею 1471, 20 кв.м., що
розташований у АДРЕСА_3 та нежилої
будівлі (допоміжну споруду літ. В),
розташованої за адресою: АДРЕСА_2,
загальною площею 392,20 кв.м.

Стаття 151 ЦПК України, визначає, що суд
за заявою осіб, які беруть участь у
справі, може вжити передбачені цим
Кодексом заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається на
будь якій стадії розгляду справи, якщо
невжиття заходів забезпечення може
утруднити чи зробити неможливим
виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України, позов
забезпечується зокрема, шляхом
накладенням арешту на майно або
грошові кошти, що належать
відповідачеві і знаходяться у нього
або в інших осіб та забороною вчиняти
певні дії.

Крім того, Верховний суд України в
своїй Постанові Пленуму «Про практику
застосування судами цивільного
процесуального законодавства при
розгляді заяв про забезпечення позову»
№ 9 від 22.12.2006 року, зазначив, що
вирішуючи питання щодо
застосування певного виду
забезпечення позову, суди повинні
виходити з того, що наведений у ч. 1 ст.
152 ЦПК перелік видів такого
забезпечення не є вичерпним, тому за
наявності відповідного клопотання
можуть бути застосовані й інші його
види, але з урахуванням обмежень,
установлених ч. 4 зазначеної статті.
Недопустимо забезпечувати позов
шляхом зупинення виконання судових
рішень, що набрали законної сили.

Розглядаючи заяву про забезпечення
позову, суд (суддя) має з урахуванням
доказів, наданих позивачем на
підтвердження своїх вимог,
пересвідчитися, зокрема, в тому, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову;
з'ясувати обсяг позовних вимог, дані
про особу відповідача, а також
відповідність виду забезпечення
позову, який просить застосувати
особа, котра звернулася з такою заявою,
позовним вимогам.

При встановленні зазначеної
відповідності слід враховувати, що
вжиті заходи не повинні перешкоджати
господарській діяльності юридичної
особи або фізичної особи, яка здійснює
таку діяльність і зареєстрована
відповідно до закону як підприємець.

Оцінюючи в сукупності надані докази,
встановлені в судовому засіданні
обставин, суд приходить до висновку, що
заявницею достовірно доведено, що між
сторонами дійсно виник спір та існує
реальна загроза невиконання чи
утруднення виконання можливого
рішення суду про задоволення позову,
вид забезпечення позову у вигляді
накладення арешту на майно відповідає
заявленим позовним вимогам, а тому
заява підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, Постанови
Пленуму Верховного суду України «Про
практику застосування судами
цивільного процесуального
законодавства при розгляді заяв про
забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006
року, керуючись ст.ст. 151, 152, 153 ЦПК
України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1, проживаючої за адресою:
АДРЕСА_1, про забезпечення позову -
задовольнити.

Накласти арешт на:

- нежилу будівлю (допоміжну
споруду літ. В), розташовану за адресою:
АДРЕСА_2, загальною площею 392,20 кв.м.;

- офісний комплекс площею 1471,20
кв.м., що розташований у АДРЕСА_3,

до розгляду справи по суті.

Копію ухвали для виконання направити
Відділу державної виконавчої служби
Подільського РУЮ у м. Києві, КП
«Київське міське бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на об'єкти нерухомого майна»,
1-й Київській державній нотаріальній
конторі.

Копію ухвали для відома направити
відповідачу.

Ухвала про забезпечення позову набирає
законної сили з моменту її
проголошення та підлягає негайному
виконанню в порядку, встановленому для
виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення
позову не зупиняє її виконання, а також
не перешкоджає подальшому розгляду
справи

Строк пред'явлення ухвали до виконання
один рік.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду м. Києва.

Апеляційна скарга на ухвалу суду
першої інстанції подається протягом
п'яти днів з дня її проголошення. У разі
якщо ухвалу було постановлено без
участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п'яти днів з дня отримання копії
ухвали

СуддяВ. С. Декаленко