АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/1690/424/2012
Головуючий по 1-й інстанції Антонов А.А.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2012 року

м.Полтава

Колегія суддів судової палати з
цивільних справ Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Карпушина Г.Л.,

Суддів: Винниченка Ю.М., Корнієнка В.І.,

при секретарі : Цюрі Я.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду
цивільну справу за апеляційною скаргою
ОСОБА_2

на рішення Чутівського районного суду
Полтавської області від 07 грудня 2011
року по справі за позовом товариства з
обмеженою відповідальністю
«Український промисловий банк»про
стягнення заборгованості за кредитним
договором та договором поруки

Колегія суддів, заслухавши
доповідь судді-доповідача
Апеляційного суду, -

В С Т А Н О В И Л А :

В жовтні 2011 ТОВ «Український
промисловий банк» звернулося до суду з
позовом до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
та договором поруки.

Рішенням Чутівського районного суду
Полтавської області від 07 грудня 2011
року позов ТОВ «Український
промисловий банк»задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ
«Український промисловий банк»1717755, 80
грн., з яких: 1200000 заборгованість за
кредитом, 348716,72 грн. заборгованість за
процентами, 108137,43 грн. заборгованість
за комісією, 53676,71 грн. пеня за
несвоєчасне погашення кредиту, 5983,48
грн. пеня за несвоєчасне погашення
процентів та 1241,46 грн. пеня за
несвоєчасне погашення щомісячної
комісії.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ
«Український промисловий банк»1700 грн.
в рахунок відшкодування витрат по
сплаті судового збору та 120 грн. в
рахунок відшкодування витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

З рішенням суду не погодився
ОСОБА_2 та подав на нього апеляційну
скаргу. Просить рішення суду першої
інстанції скасувати та постановити
нове, яким відмовити в задоволенні
позовних вимог ТОВ «Український
промисловий банк» в повному обсязі.
Апелянт вважає рішення суду першої
інстанції таким, що постановлено з
порушенням норм матеріального та
процесуального права. При цьому в
апеляційній скарзі вказується, що
судом безпідставно не застосовано
положення ч.1 ст. 559 ЦК України, та
відповідно зроблено неправильні
висновки

Судове засідання проводилося за участі
представників апелянта та позивача, за
відсутності апелянта та інших осіб, які
були належним чином повідомленими про
дату та місце проведення судового
засідання, що підтверджується поштовим
повідомленням, розпискою та поясненням
представника апелянта.

Заслухавши доповідь судді-доповідача,
пояснення сторін, що з’явилися,
перевіривши матеріали справи і
обговоривши доводи апеляційної скарги,
колегія суддів приходить до висновку,
що апеляційна скарга не підлягає до
задоволення за наступних підстав.

Відповідно п.1 ч.1 ст.307 ЦПК
України, за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право постановити ухвалу про
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення без змін.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України,
апеляційний суд відхиляє апеляційну
скаргу і залишає рішення без змін, якщо
визнає, що суд першої інстанції ухвалив
рішення з додержанням норм
матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване
правильне по суті і справедливе
рішення суду з одних лише формальних
міркувань.

Розглядаючи спір, судова колегія
вважає, що суд першої інстанції повно і
всебічно дослідив і оцінив обставини
по справі, надані сторонами докази,
правильно визначив юридичну природу
спірних правовідносин і закон, який їх
регулює.

З матеріалів справи вбачається, що
згідно кредитного договору на
відкриття відновлювальної
мультивалютної кредитної лінії №03/КВ-08
від 30.01.2008 року укладеного між
товариством з обмеженою
відповідальністю «Український
промисловий банк»і приватним
будівельно-комерційним підприємством
«Тристал», останньому було надано
кредитні кошти в межах відкритої
мультивалютної кредитної лінії із
встановленням ліміту заборгованості
по ній в сумі 1200000 грн., з терміном
користування кредитною лінією з 30.01.2008
року по 28.01.2010 року включно, із
встановленням процентної ставки за
користування кредитною лінією: 18%
річних за користування кредитними
коштами у гривнах; 13,25% річних за
користування кредитними коштами в
доларах США та 11% річних за
користування кредитними коштами у
євро, із сплатою одноразових комісій:
за підготовку та оформлення договору в
сумі 175 грн.; за відкриття кредитної
лінії у розмірі 0,1% від ліміту
кредитування, без ПДВ; за зміну
суттєвих умов кредитного договору за
ініціативою позичальника у розмірі 0,05%
від суми ліміту кредитування без ПДВ.

З метою забезпечення виконання
основного зобов’язання за вказаним
договором, відповідно до ст.ст.546, 553 ЦК
України та п.3.1.3. кредитного договору,
між сторонами по справі 30.01.2008 року було
укладено договір поруки за №.03/Zпор-08.
Відповідно до вказаного договору
ОСОБА_2 взяв на себе зобов’язання у
випадку невиконання приватним
будівельно-комерційним підприємством
«Тристал»своїх зобов’язань за
кредитним договором, відповідати перед
банком у тому ж обсязі, що й боржник.

На виконання п.п. 5.2.5, 9.1, 10.3 кредитного
договору, 14.10.2008 року між ТОВ
«Український промисловий банк»і ПБКП
«Тристал»було укладено договір про
внесення змін і доповнень №1 до
кредитного договору №03/КВ-08 на
відкриття відновлювальної
мультивалютної кредитної лінії від
30.01.2008 року. Відповідно до даного
договору сторони крім інших умов,
домовилися про введення щомісячної
комісії за управління кредитною
лінією: у гривнах 4% річних; у доларах
США 1,75% річних; у євро 3 % річних та про
підняття процентів на випадок
несвоєчасного повернення
заборгованості по кредиту: до 24% річних
за користування кредитними коштами у
гривнах; до 17 річних за користування
кредитними коштами в доларах США та до
16% річних за користування кредитними
коштами у євро.

13 листопада 2009 року між ТОВ
«Український промисловий банк»і ПБКП
«Тристал»було укладено додатковий
договір №2 до кредитного договору
№03/КВ-08 на відкриття відновлювальної
мультивалютної кредитної лінії від
30.01.2008 року. Відповідно до даного
договору сторони крім інших умов,
домовилися про зміну терміну
користування Кредитною лінією, а саме:
з 30.01.2008 року по 28.01.2011 року.

У зв’язку з внесенням додатковими
угодами №.1 та №2 від 14.10.2008 року та
13.11.2009 року, змін до кредитного договору
№03/КВ-08 на відкриття відновлювальної
мультивалютної кредитної лінії від
30.01.2008 року та на виконання п. 13 договору
поруки від 30.01.2008 року, між сторонами по
справі 16 листопада 2009 року був
укладений відповідно додатковий
договір №1 до договору поруки
№.03/Zпор-08 від 30.01.2008 року. Даним
додатковим договором сторонами
фактично було узгоджено внесені зміни
до кредитного договору та внесено
зміни в пункт.1 договору, зокрема
визначено обов’язок позичальника по
Кредитному договору повернути
кредитні кошти до 28 січня 2011 року.

Після настання строку виконання
основного зобов’язання передбаченого
вказаним вище кредитним договором,
ПБКП «Тристал»своїх зобов’язань перед
позивачем в повному обсязі не виконано,
зокрема станом на 15.04.2011 року
заборгованість по кредитному договору
№03/КВ-08 на відкриття відновлювальної
мультивалютної кредитної лінії від
30.01.2008 року з врахуванням змін внесених
додатковими угодами складає 1717755,80 грн.

В матеріалах справи мається копія
листа-вимоги про дострокове повне
виконання зобов’язань від 27.01.2010 року
на адресу відповідача та ПБКП
«Тристал», яке відповідно до наданих
позивачем доказів направлялося
рекомендованими листами вказаним
особам 26 лютого 2010 року.

При винесені рішення місцевий суд
виходив з того, що між сторонами по
справі мається зобов’язання,
відповідно до договору поруки
укладеного 30.08.2008 року. Оскільки ПБКП
«Тристал»своїх зобов’язань перед
позивачем в повному обсязі не виконано,
зокрема станом на 15.04.2011 року
заборгованість по кредитному договору
№03/КВ-08 на відкриття відновлювальної
мультивалютної кредитної лінії від
30.01.2008 року з врахуванням змін внесених
додатковими угодами складає 1717755,80
грн., відповідач відповідно до договору
поруки повинен взяти виконання даного
обов’язку на себе.

На думку колегії суддів, доводи
апелянта, що після внесення змін до
основного зобов’язання за кредитним
договором відповідно до додаткових
угод від 14.10.2008 року та 13.11.2009 року, яке
проводилося без узгодження з ним,
збільшився обсяг його
відповідальності, а тому договір
поруки припинився, є не обґрунтованими
та такими, що спростовуються
матеріалами справи, на підставі
наступного.

Частиною 1 ст. 559 ЦК України
передбачено, що порука припиняється з
припиненням забезпеченого нею
зобов’язання, а також у разі зміни
зобов’язання без згоди поручителя,
внаслідок чого збільшується обсяг його
відповідальності.

Відповідно до пункту 13
договору поруки №.03/Zпор-08 від 30.01.2008
року всі зміни та доповнення до цього
договору вносяться в письмовій формі
шляхом укладення додаткових договорів,
підписаних уповноваженими
представниками сторін та засвідчених
печатками сторін.

Пунктом 2 вказаного договору
передбачено, що шляхом підписання
цього договору, поручитель
підтверджує, що він ознайомлений з
усіма умовами кредитного договору.

Погоджуючись з тим, що після
внесення змін до кредитного договору,
фактично було збільшено обсяг
відповідальності відповідача, як
поручителя, колегія суддів, вважає, що
оскільки в подальшому, змінене основне
зобов’язання, було узгоджене з
останнім шляхом укладення додаткового
договору №1 до договору поруки,
підстави для визнання договору поруки
припиненим відсутні.

При цьому, колегія суддів,
виходить з того, що відповідно до
змісту ч.1 ст. 559 ЦК України,
законодавцем не визначено форму згоди
поручителя та момент з якого порука за
вказаних умов припиняється, а лише
вказано на необхідність її існування
без обмеження часу її отримання, а тому
доводи апелянта з даного приводу є не
обґрунтованими.

Заперечення апелянта, що
додатковим договором №1 до договору
поруки, фактично було узгоджено лише
продовження терміну користування
кредитною лінією, спростовуються самим
договором поруки та додатковим
договором №1 до нього.

Так, в пункті 1 договору
поруки, який відповідно до додаткового
договору від 13.11.2009 року був викладений
в новій редакції, передбачено обсяг
відповідальності поручителя за
виконання боржником зобов’язань за
кредитним договором, на умовах
повернення останнім кредиту до 28.01.2011
року, зі сплатою процентів, комісій та
штрафних санкції у розмірі та випадках,
передбачених діючою на той час
редакцією кредитного договору. Факт
підписання відповідачем додаткового
договору до договору поруки,
відповідно до п.2 договору поруки,
підтверджує, що він ознайомлений з
усіма умовами кредитного договору в
редакції на той час.

Про своєчасність
пред’явлення позивачем вимоги
відповідачу, як поручителю, про
виконання взятого зобов’язання, яка не
оспорюється сторонами, як вже
зазначалося вище свідчать наявні в
матеріалах справи докази, зокрема лист
вимога з доданим до нього розрахунком
та поштовий чек з реєстром від 20.02.2010
року про направлення його
рекомендованим листом боржнику та
поручителю, що відповідає умовам
передбаченим п. 10.4 кредитного договору
та п.14 договору поруки.

Доводи апелянта, що судом
першої інстанції, при прийняті рішення
про стягнення з відповідача пені за
порушення основного зобов’язання, в
порушення закону не застосовано строк
спеціальної позовної давності, є також
не обґрунтованими, оскільки наслідки
спливу позовної давності, відповідно
до ст.267 ЦК України, застосовуються
судом лише за заявою сторін у спорі, які
були заявлені до винесення ним рішення.
Зважаючи, що під час судового розгляду
відповідних заяв не було районний суд
діяв в відповідно до закону.

Вирішуючи спір, місцевий суд правильно
з’ясував обставини справи, перевірив
доводи та заперечення сторін, дослідив
надані ними докази, дав їм належну
оцінку та постановив законне й
обґрунтоване рішення.

Таким чином, судова колегія вважає, що
доводи апеляційної скарги суттєвими не
являються і не дають підстав для
висновку про невідповідність
висновків суду обставинам справи та
неправильне застосування судом першої
інстанції норм матеріального права,
які призвели або могли призвести до
неправильного вирішення справи, тому
задоволенню вони не підлягають.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 314, 315 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
–відхилити.

Рішення Чутівського районного суду
Полтавської області від 07 грудня 2011
року –залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з
моменту її проголошення і може бути
оскаржена протягом двадцяти днів з дня
набрання нею законної сили шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ.

Головуючий суддя: (підпис)

Судді: (підписи)

З оригіналом вірно:

Суддя Апеляційного суду

Г.Л. Карпушин