Броварський міськрайонний суд Київської області
провадження № 2/1007/3507/2012
19 грудня 2012 року м. Бровари
Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого-судді ОСОБА_1,
при секретарі ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Марфін Банк до ОСОБА_3, третя особа: ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки,
Позичальник зобовязувався на умовах, у розмірі та в строки, встановлені кредитним договором, повернути Банку кредит, сплатити проценти за користування ним, а також сплатити комісії, пені та штрафи, передбачені умовами договору. Погашення заборгованості за кредитним договором повинно здійснюватися щомісячно, у період з 26 числа по останній день кожного місяця, згідно із графіком погашення заборгованості, який є невідємною частиною договору.
ОСОБА_2 взяті на себе зобовязання за кредитним договором виконав повністю, надав Позичальникові кредит в іноземній валюті у вказаному вище розмірі, що підтверджується меморіальним ордером № 1 від 08 травня 2008 року.
Однак протягом дії кредитного договору Позичальник систематично порушував свої зобовязання щодо погашення суми кредиту і сплати нарахованих процентів за користування ним. На даний час припинив будь-які оплати за кредитним договором.
Відповідно до п. 3.2 кредитного договору при несплаті комісії, процентів, та/або частини кредиту протягом періоду сплати, вони вважаються простроченими.
У п. 4.1 кредитного договору визначено, що при порушенні Позичальником будь-якого із зобовязань, передбачених п. п. 1.1, 2.2.2, 2.2.3, 2.2.4, 2.2.7.1 кредитного договору, він виплачує Банку пеню в розмірі 0,3 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не менше 20 грн. за кожний прострочений платіж за кожним окремим зобовязанням. Сплата пені здійснюється у гривні за курсом НБУ на дату нарахування.
Згідно із п. 4.2 кредитного договору за кожен випадок порушення Позичальником на строк більш ніж 60 календарних днів зобовязань по поверненню кредиту, сплаті процентів та комісії, Банк має право нарахувати, а Позичальник зобовязаний сплатити штраф у розмірі 10 % від суми простроченого платежу. Сплата штрафу здійснюється у гривні за курсом НБУ на дату нарахування.
Станом на 19 жовтня 2012 року заборгованість ОСОБА_4 за кредитним договором складає 253302,64 доларів США, що за курсом НБУ станом на 16 жовтня 2012 року, становить 2024648,00 грн., і 753208,54 грн., а всього 2777856,54 грн., з яких:
заборгованість за нарахованою пенею у розмірі 721820,96 грн.;
Вказана заборгованість, що виникла у Позичальника перед Банком за кредитним договором підтверджується реєстром документів по рахунку клієнта, а також розрахунком заборгованості.
У забезпечення вказаного кредитного договору 07 травня 2008 року Банк і ОСОБА_3 (далі ОСОБА_5) уклали іпотечний договір, а 11 вересня 2009 року договір про внесення змін № 1 до іпотечного договору, які посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстровані в реєстрі за №№ 3959 і 2900 відповідно.
Вартість предмета іпотеки сторонами була оцінена в 1648000,00 грн., що на момент укладення договору іпотеки складало 326336,63 доларів США.
Відповідно до п. 18.8.1 іпотечного договору Банк з метою задоволення своїх вимог має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання будь-якого із зобовязань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані.
У ст. 12 Закону України Про іпотеку визначено, що у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель (Банк) має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки.
Згідно із п. 18.10 іпотечного договору у разі звернення стягнення на предмет іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити за рахунок предмету іпотеки свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, комісії, винагороди та інші платежі, відшкодування збитків, неустойки, витрати на утримання предмету іпотеки, а також на здійснення забезпечених іпотекою вимог.
У звязку із невиконанням ОСОБА_4 своїх зобовязань за кредитним договором, порушенням ним строків погашення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, непогашенням неустойки, нарахованої відповідно до умов договору, Банк вимагав від Позичальника та ОСОБА_5 усунення порушень договору та попередив про те, що у разі невиконання цих вимог буде змушений звернутися з позовом до суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, про що направляв 19 серпня 2010 року на їхню адресу листи-вимоги за №№ 1294/04 і 1295/10.
Враховуючи, що термін повернення кредиту настав, а заборгованість за кредитним договором у встановлений строк не була сплачена, Банк отримав право звернення стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України Про іпотеку, п. 26 іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду.
Представник позивача ОСОБА_7 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити позов.
Відповідач ОСОБА_3 повторно у судове засідання не зявилася, про час і місце судового розгляду повідомлялася належним чином за зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки суд не повідомила, заява про розгляд справи за її відсутності до суду не надходила.
Третя особа: ОСОБА_4 у судове засідання теж не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки суд не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності до суду теж не надходила.
Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно із п. п. 1.1, 2.2 Позичальник зобовязувався використати кредит на споживчі цілі, на умовах, у розмірі та в строки визначені у цьому договорі, повернути Банку кредит сплатити проценти за користування кредитом, а також сплатити комісії, пені та штрафи, що передбачені договором. Погашення заборгованості по кредиту мало відбуватися щомісячно з 26 по останнє число місяця.
У п. 1.3 кредитного договору визначено, що забезпечення виконання Позичальником зобовязань за даним договором виступає іпотека земельної ділянки загальною площею 0,2100 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Броварський район, смт. Велика Димерка, вулиця Чернігівська.
Відповідно до п. 2.3.3 кредитного договору Позичальник повинен повернути Банку суму кредиту в повному обсязі, комісію, проценти за фактичний строк його користування, а також виконати інші зобовязання за договором протягом 30 календарних днів з дати отримання повідомлення про таку вимогу від Банку у випадках: затримання сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше за один календарний місяць; перевищення суми заборгованості по кредиту більш як на 10 % від суми кредиту; несплати Позичальником більше однієї виплати, яка перевищує 5 % від суми кредиту; іншого істотного порушення умов даного договору.
Згідно із п. 4.1 кредитного договору при порушенні Позичальником протягом терміну дії даного договору будь-якого із зобовязань, передбачених п. п. 1.1, 2.2.2, 2.2.3, 2.2.4, 2.2.7.1 цього договору, Банк нараховує, а Позичальник зобовязується сплатити Банку за кожний прострочений платіж за кожним окремим зобовязанням пеню в розмірі 0,3 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не менше 20 грн. за кожний прострочений платіж за кожним окремим зобовязанням. Сплата пені здійснюється у гривні за курсом НБУ на дату нарахування.
У п. 4.2 кредитного договору сторонами визначено, що за кожен випадок порушення Позичальником на строк більш ніж 60 календарних днів зобовязань по поверненню кредиту, сплаті процентів та комісії, Банк має право нарахувати, а Позичальник зобовязаний сплатити штраф у розмірі 10 % від суми простроченого платежу. Сплата штрафу здійснюється у гривні за курсом НБУ на дату нарахування.
ОСОБА_2 свої зобовязання за кредитним договором виконав, на умовах, у порядку та вказаному у договорі розмірі надав кредит третій особі: ОСОБА_4, що підтверджується меморіальним ордером № 1 від 08 травня 2008 року.
1382789,00 грн., що еквівалентно 173000,00 доларів США за офіційним курсом НБУ станом на дату розрахунку, заборгованість за кредитом;
721820,96 грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту і сплату процентів;
Крім зазначеного кредитного договору, 07 травня 2008 року Відкрите акціонерне товариство Морський транспортний банк і відповідач ОСОБА_3, яка діяла за згодою чоловіка ОСОБА_8 уклали іпотечний договір, а 11 вересня 2009 року договір про внесення змін № 1 до іпотечного договору, які посвідчені приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстровані в реєстрі за №№ 3959 і 2900 відповідно.
Згідно із п. 13 договору іпотеки сторони визначили, що вартість предмета іпотеки складає 1648000,00 грн., що на час укладення договору становить 326336,63 доларів США.
У п. п. 18.8.1, 18.10 іпотечного договору передбачено, що з метою задоволення своїх вимог Банк має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо в момент настання термінів виконання будь-якого із зобовязань, передбачених кредитним договором, вони не будуть виконані, включаючи проценти, комісії та інші платежі, відшкодування збитків, неустойки, витрат на утримання предмету іпотеки, а також здійснення забезпечених іпотекою вимог.
Відповідно до ст. 524 ЦК України зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті.
У ст. 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.
Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ч. 1 ст. 1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обовязків, встановлених договором, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором.
У ч. 2 ст. 192 ЦК України передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно із ч. 2 ст. 533 ЦК України якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).
У п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.
Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
У ст. 1 Закону України Про іпотеку визначено, що іпотека вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Згідно із положеннями ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.
Відповідно до вимог ст. 589 ЦК України, ч. 6 ст. 3 Закону України Про іпотеку у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у звязку із предявленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.
У ч. ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України встановлено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобовязання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно із вимогами ч. ч. 1, 3 ст. 33 Закону України Про іпотеку, п. 26 договору іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, яке здійснюється на підставі рішення суду.
За змістом ч. 1 ст. 35 Закону України Про іпотеку у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення, у якій зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги.
Відповідно до ч. 2 ст. 35 Закону України Про іпотеку положення ч. 1 цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку.
Зазначених вище вимог ОСОБА_3 і ОСОБА_4 не виконали, заборгованість останнього за кредитним договором не сплатили.
У ч. ст. 41 Закону України Про іпотеку визначено, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України Про виконавче провадження з дотриманням вимог цього Закону.
У ч. 1 ст. 88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
При подачі суду до цієї позовної заяви ПАТ Марфін Банк сплатило судовий збір у сумі 3219 грн., який підлягає стягненню на корись позивача із відповідача ОСОБА_3
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 60, 88, 212 215, 224, 226 ЦПК України, суд
Надати Публічному акціонерному товариству Марфін Банк право продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України Про виконавче провадження, з початкової ціною продажу 1648000 (один мільйон шістсот сорок вісім тисяч) грн. 00 коп.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Марфін Банк судовий збір у розмірі 3219 (три тисячі двісті девятнадцять) грн. 00 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивачем апеляційна скарга на заочне рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд.
Суддя Дутчак І.М.