Справа № 2/2506/1081/12
Провадження по справі 2/2506/1081/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09.04.2012 року м. Чернігів

Деснянський районний суд міста Чернігова у складі:

головуючого судді Коверзнева В.О.,

при секретарі Дорошенко О.В.,

з участю: сторін, представника позивача адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні житлом та вселення,

в с т а н о в и в:

01.03.2012 року позивач звернулася до суду з даним позовом і просила:

вселити її в квартиру АДРЕСА_1;

усунути перешкоди в користуванні квартирою № 43 в будинку № 81 по вулиці Мстиславській в місті Чернігові зобовязавши відповідачів надати їй ключі від вхідних дверей квартири, не чинити перешкоди в користуванні квартирою та повернути в квартиру належні їй речі, зокрема: ліжко-диван, стільці, журнальний стіл, тумбочку, штори, дві настільні лампи, кухонні меблі;

виселити відповідача ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1;

відшкодувати понесені судові витрати.

Позов мотивує заміною відповідачами замків у вхідних дверях квартири та відмовою надати примірник ключів, а також самовільним вселенням відповідача ОСОБА_3 в квартиру, чим в сукупності створено перешкоди в користуванні квартирою, та унеможливлено проживання в ній.

У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала і наполягала на їх задоволенні. Будучи допитаною в якості свідка підтвердила свій намір вселитися в спірну квартиру і проживати в ній, та перешкоджання в цьому з боку відповідачів, які замінили замки у вхідних дверях квартири та відмовилися надати примірник ключів. Крім того, в квартиру без її згоди вселилася відповідач, яка фактично проживає в ній. Позивач також показала, що зазначене в позовній заяві майно: ліжко-диван, стільці, журнальний стіл, тумбочка, штори, дві настільні лампи, кухонні меблі належать їй на праві власності, і набуті в порядку спадкування майна сина ОСОБА_5, який помер у січні 2008 року.

Відповідачі позов не визнали і просили відмовити в його задоволенні. У той же час, вони не заперечували факт заміни замків вхідних дверей квартири і відмови у передачі позивачу примірника ключів від них. Свої дії пояснюють тим, що в спірній квартирі зберігаються їхні цінні речі, у звязку з чим вони не бажають щоб в квартиру мали можливість потрапляти сторонні особи. Відповідачі повідомили, що згодні на перебування в квартирі позивача лише в їхньої присутності. Відповідач ОСОБА_3 визнала, що вселилася в квартиру і розмістила в ній свої речі, зокрема: ліжко, постільну білизну та особисті речі без згоди позивача, оскільки часто відвідує свого сина співвідповідача ОСОБА_4, та інколи залишається в спірній квартирі на ніч.

Допитана судом за клопотанням позивача в якості ОСОБА_6 (працівник компанії з продажу нерухомості) показала, що в грудні 2011 року до неї звернулася позивач з проханням надання послуг з реалізації належної їй на праві власності частини спірної квартири. Прибувши разом із позивачем до квартири для її огляду вони не змогли потрапити в середину квартири, через відмову в цьому з боку співвідповідача ОСОБА_4 Огляд квартири було проведено лише через 1.5 2 години, коли додому повернулася відповідач.

Допитані судом за клопотанням відповідача в якості свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 показали, що в березні 2011 року вони допомагали відповідачу ОСОБА_3 перевозити її особисті речі, в тому числі: ліжко, тумбочки та холодильник до спірної квартири. Під час розміщення вказаних речей в спірній квартирі не було речей зазначених у позовній заяві, які позивач просить повернути їй.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Співвідповідач ОСОБА_4 являється сином відповідача ОСОБА_3 Позивач є бабою співвідповідача по лінії його батька ОСОБА_5, який помер 05.01.2008 року (а.с. 26 28). Згідно свідоцтв про право на спадщину за законом (а.с. 5, 29) позивач і співвідповідач являються співвласниками однокімнатної квартири АДРЕСА_1 в рівних частинах. У даний час в квартирі зареєстрований і постійно проживає лише співвідповідач.

Позивач зареєстрована за іншою адресою. Вона має намір вселитися і проживати в спірній квартирі, проте, позбавлена цієї можливості, у звязку з тим, що відповідачі змінили замки вхідних дверей квартири та відмовилися надати їй примірник ключів. Крім того, відповідач ОСОБА_3 самовільно (без згоди позивача) вселилася в спірну квартиру і розмістила в ній свої особисті речі, зокрема: ліжко, холодильник та інші речі особистого користування, чим в сукупності відповідачі створюють позивачу перешкоди в користуванні квартирою.

Зазначене підтверджується показаннями свідків ОСОБА_2 та ОСОБА_6 які в сукупності узгоджуються між собою, і не заперечується самими відповідачами, а тому вважається доведеним.

Відповідно до частини 1 статті 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою (частина 1 статті 358 цього Кодексу).

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (стаття 391 Кодексу).

Вищевикладене являється підставою для задоволення позову, в частині вселення позивача в квартиру, та усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом зобовязання відповідачів надати позивачеві ключі від вхідних дверей квартири та не чинити перешкоди в користуванні квартирою.

Згідно частини 1 статті 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач зазначені вимоги закону виконала не в повній мірі і не надала суду жодного доказу на підтвердження того, що вона володіла на праві власності, яке набула в порядку спадкування майна сина ОСОБА_5, наступним майном: ліжком-диваном, стільцями, журнальним столом, тумбочкою, шторами, двома настільними лампами, кухонними меблями, які зберігалися в спірній квартирі після смерті сина, і зникли саме з вини відповідачів.

За таких обставин відсутні підстави для задоволення позову в частині зобовязання відповідачів повернути вказані вище речі в спірну квартиру.

При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір в розмірі 107 грн 30 коп. і 700 грн за надання їй адвокатом ОСОБА_1 правової допомоги по складанню позовної заяви та представництва інтересів в суді, а всього 807 грн 30 коп.

В силу положень статей 79, 88 Цивільного процесуального кодексу України понесені позивачем витрати вважаються судовими. Сплачена позивачем сума судового збору визначена у відповідності до вимог статті 4 Закону України Про судовий збір, а сума витрат на правову допомогу визнана судом обґрунтованою, і такою, що відповідає складності справи; часу, необхідного адвокату для вивчення матеріалів, складання позовної заяви та безпосередньої участі в суді; при цьому визначена з дотриманням положень статті 1 Закону України Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах, що являється підставою для відшкодування понесених витрат за рахунок відповідачів, шляхом стягнення з кожного на користь позивача по 403 грн 65 коп. /807.30 : 2/.

Таким чином, даний позов підлягає частковому задоволенню.

Керуючись статтями 10, 79, 88, 208, 209, 212 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково. Вселити ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_1.

Усунути ОСОБА_2 перешкоди в користуванні квартирою № 43 в будинку № 81 по вулиці Мстиславській в місті Чернігові зобовязавши ОСОБА_3 та ОСОБА_4 надати ОСОБА_2 ключі від вхідних дверей квартири та не чинити перешкоди в користуванні квартирою.

Виселити ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1.

У задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 по 403 грн 65 коп. з кожного у відшкодування понесених судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області протягом 10 днів з дня його проголошення, в порядку встановленому статтею 294 ЦПК України.

Повний текст рішення складено і підписано 09.04.2012 року.

Головуючий: