АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-2690/407/11 Головуючий в 1 інстанції Яценко Н.О.
Доповідач Шиманський В.Й.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2012 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого Шиманського В.Й.

Суддів Рубан С.М., Осипенка М.І.

при секретарі Грамак І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від

09 грудня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ВДВС

Оболонського районного РУЮ в м. Києві про стягнення збитків ( упущеної вигоди) та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

Із вказаним позовом до суду позивач звернувся у жовтні 2011 року.

Зазначав, що на виконанні у ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві знаходиться виконавчий лист виданий 31.05.2010 року на виконання Ужгородського міськрайонного

суду від 23.02.2010 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Універсал банк» про стягнення пені та моральної шкоди за невиконання договірних зобовязань.

Так як на протязі 15 місяців державним виконавцем рішення суду не виконується позивачка вважає, що порушені її права та завдано збитки, у вигляді доходів, які особа

могла б реально одержувати за звичайних обставин, як би її права не було порушено.

Просила суд стягнути на свою користь з відповідача завдані матеріальні збитки в

сумі 19830 грн., завдану моральну шкоду в сумі 5000 грн. та судові витрати.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 09 грудня 2011 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі, з посиланням на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставиться питання про скасування даного рішення та

постановлення нового по суті позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та

вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення у звязку з наступним.

Відповідно до ч. 1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана надати ті докази,

на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Приймаючи оскаржене у справі рішення суд виходив із вимог даної норми закону, зібраних у справі та наданих сторонами доказів, яким дав повну, всебічну та обєктивну оцінку.

Постановою від 09.06.2010 року державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ в м. Києві ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа Ужгородського міськрайонного суду про стягнення з ВАТ «Універсал Банк» на користь ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 23344 грн.(а.с. 7).Рішення суду не виконано.

З матеріалів справи вбачається, що ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпацької області від 17.11.2011 року визнано дії старшого державного виконавця Оболонського РУЮ в м. Києві ОСОБА_2 щодо примусового виконання рішення

суду на підставі виконавчого листа № 2-п-430 виданого Ужгородським міськрайонним

судом 31.05.2009 року неправомірними (а.с. 23-24)

Відповідно ст..22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення

її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:

1.втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а

також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки);

2. доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її

право не було порушене (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв'язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Виходячи з цього особа, яка має на меті відшкодувати збитки у вигляді упущеної вигоди, повинна довести, що вона гарантовано отримала би відповідну вигоду у разі, якщо

б її право не було порушено іншою особою.

Крім цього вимоги позивача ґрунтуються на припущеннях, що він міг би отримати прибуток, якби не дії відповідача, що не дає підстав вважати обґрунтованими доводи позивача про достовірний розмір упущеної вигоди.

Суд першої інстанції правильно вважає, що взагалі відсутній причинно-

наслідковий зв'язок між діями відповідача і виникненням у позивача збитків.

Згідно ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її

завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Позивачем не надано належних та переконливих доказів щодо заподіяння їй моральної шкоди відповідачем, тому судом першої інстанції правильно відмовлено в задоволенні даної вимоги.

Викладене свідчить що твердження апеляційної скарги про незаконність та упередженість судового рішення матеріалами справи спростовується.

Таким чином, оскаржене у справі рішення відповідає нормам матеріального та процесуального права, а тому це рішення не може бути скасованим з підстав що наведені

в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів ,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 09 грудня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Судді: