Справа № 2-311/11
РІШЕННЯ

Іменем України

14.03.2012 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

У складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

при секретарі Чабан Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа державний нотаріус Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, про зменшення розміру обов'язкової частки у спадщині, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи Виконавчий комітет Кіровської селищної ради Дніпропетровського району та Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним, витребування документів та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про зменшення розміру обов'язкової частки у спадщині, посилаючись на те, що 13.10.2005 року помер її батько ОСОБА_4, після смерті якого відкрилася спадщина.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_4 є його дружина відповідачка ОСОБА_2П, дочка - позивачка ОСОБА_1 та син ОСОБА_5, який спадщину не прийняв.

06.09.2005 року ОСОБА_4 склав заповіт, згідно з яким все належне йому на день смерті майно заповідав дочці ОСОБА_1.

До складу спадщини входить: земельний пай №363, розташований на території Степнянської сільської ради; автомобіль ВАЗ 2108, 1990 року випуску; бібліотека; електропобутові речі, меблі, будівельні матеріали та товари домашнього обіходу.

20.12.2005 року відповідачка ОСОБА_2 звернулася до нотаріальної контори із заявою про визнання за нею обов'язкової частки у спадщині в розмірі 1/6 частини, оскільки на час смерті чоловіка вона, його дружина, була непрацездатною.

Посилаючись на те, що ОСОБА_4 останні п'ять років тяжко хворів на онкологічне захворювання, у зв'язку з чим потребував постійного лікування та догляду, перебував на обліку в онкологічній лікарні, а відповідачка ухилялася від надання йому такої допомоги, тому позивачка просила суд зменшити розмір належної їй обов'язкової частки у спадщині з 1/6 до 1/24 частини.

Відповідачка ОСОБА_2 проти позову заперечувала та звернулася до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання заповіту недійсним, витребування документів та стягнення моральної шкоди.

В обґрунтуванні своїх позовних вимог посилалася на те, що складений 06.09.2005 року її чоловіком ОСОБА_4 заповіт не відображає дійсних обставин справи, оскільки такий заповіт не міг бути особисто підписаний спадкодавцем, який останні декілька місяців був прикутий до ліжка. Також при складанні та посвідченні заповіту посадовою особою Кіровської селищної ради не було додержано встановленої нотаріальної форми. З 2004 року вона за згодою чоловіка ОСОБА_4 переїхала проживати до дочки в квартиру зі всіма зручностями у м.Дніпропетровськ, по пр.Правди,1, оскільки тяжко захворіла на цукровий діабет, у зв'язку з чим їй було ампутовано на нозі два пальці, а 26.01.2005 року ампутовано і ногу. Відповідно до довідки МСЕК від 15.08.2005 року, з 05.08.2005 року ОСОБА_2 було встановлено першу групу інвалідності безстроково та вказано, що вона потребує сторонньої допомоги через порушення функції опори та пересування.

Окрім цього, відповідачка ОСОБА_6 після смерті спадкодавця протиправно утримує у себе оригінал державного акту на право власності на землю (Серія Ш-ДП №085626), виданий 20.09.2000 року головою Степнянської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області; та технічний паспорт на автомобіль ВАЗ 2108, 1990 року випуску, держзнак В 7483 ДН. У зв'язку з тим, що позивачка ОСОБА_2 є також спадкоємицею після смерті свого чоловіка, тому просила витребувати у відповідачки та передати їй вищевказані оригінали документів.

Як вказує позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_2, протиправністю дій, що виразилися в омані з використанням тяжкого стану батька та призвели до душевних страждань, ОСОБА_1 завдала їй моральної шкоди, у відшкодування якої просила стягнути на її користь 10 000 гривень.

У судове засідання ОСОБА_2 не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, оскільки за станом здоров'я вона не може бути присутньою в суді. ЇЇ позов просила задовольнити, у позовних вимогах до неї ОСОБА_1 - відмовити.

Позивачка ОСОБА_1 свій позов підтримала та суду пояснила, що вона є рідною донькою ОСОБА_4, який помер 13.10.2005 року. Відповідачка ОСОБА_2 є колишньою дружиною її батька, яка обманним шляхом за його життя заволоділа усім майном, в тому числі і житловим будинком по вулиці Московській, 26/2 в с.Кіровське Дніпропетровського району. Останні декілька років вона проживала окремо у м.Дніпропетровську у належній їй квартирі по пр.Правди, 1/318.

ОСОБА_4 більше п'яти років тяжко хворів та потребував сторонньої допомоги, але ОСОБА_2 ухилялася від догляду за своїм чоловіком, не турбувалася, не готувала їжу, не вела домашнє господарство та не купувала йому ліки. Повністю весь догляд та турботу здійснювала його дочка ОСОБА_1, яка займалася його лікуванням, постійно доглядала за ним, оскільки батько за своїм станом здоров'я, будучи онкологічно хворою людиною, потребував стороннього догляду.

Зважаючи на дані обставини позивачка просила суд зменшити обов'язкову частку у спадщині, на яку претендує відповідачка ОСОБА_2, до 1/24 частини.

Представник позивачки позовні вимоги ОСОБА_1 просила задовольнити, а зустрічний позов залишити без задоволення.

Вислухавши пояснення позивачки та її представника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в позовних вимогах відмовити з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 13.10.2005 року помер ОСОБА_4. 06.09.2005 року ОСОБА_4 склав заповіт, згідно з яким все належне йому на день смерті майно заповідав дочці ОСОБА_1.

До складу спадщини входить: земельний пай №363, розташований на території Степнянської сільської ради; автомобіль ВАЗ 2108, 1990 року випуску; бібліотека; електропобутові речі. Меблі будівельні матеріали та товари домашнього обіходу.

Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняли його дочка ОСОБА_1 та дружина ОСОБА_2, яка 20.12.2005 року подала до нотаріальної контори заяву про визнання за нею обов'язкової частки у спадщині в розмірі 1/6 частини, оскільки на час смерті чоловіка вона була непрацездатною.

Із наданих до справи виписних епікризів, довідок про хворобу та стан здоров'я ОСОБА_4 вбачається, що він хворів на онкологічне захворювання, потребував сторонньої допомоги та лікування, яке надавала йому дочка ОСОБА_1.

Відповідно до довідки МСЕК від 15.08.2005 року, після повторного огляду з 05.08.2005 року ОСОБА_2 було встановлено першу групу інвалідності безстроково та вказано, що вона потребує сторонньої допомоги через порушення функцій опори та пересування. Оскільки відповідачка сама довгий час хворіла на цукровий діабет, з січня 2005 року потребувала постійного догляду та сторонньої допомоги через стан здоров'я (ампутацію ноги), тому суд вважає поважною причину, через яку вона не доглядала постійно за своїм чоловіком ОСОБА_4 та не проживала разом з ним на день його смерті.

Відповідно до ч.4 ст.1241 ЦК України та ч.6 п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування, розмір обов'язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між спадкоємцем та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення, зокрема майнового стану спадкоємця.

Враховуючи викладене на приймаючи до уваги надані докази, суд не вбачає підстав для зменшення обов'язкової частки ОСОБА_2 у спадщині після смерті чоловіка ОСОБА_4, у зв'язку з чим в даних позовних вимогах позивачці ОСОБА_1 суд вважає відмовити.

При розгляді зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання заповіту недійним, з огляду на підстави позову, суд не вбачає порушень діючого законодавства при його укладанні та посвідченні, зокрема вимог ст.1251 ЦК України. Доказів щодо підтвердження даної вимоги позивачкою також не надано, у зв'язку з цим підстав для визнання заповіту, складеного 06.09.2005 року ОСОБА_4 та посвідченого посадовою особою Кіровської селищної ради, суд не вбачає.

Не підлягають задоволенню та у судовому засіданні не знайшли свого підтвердження і вимоги щодо протиправного утримання ОСОБА_1 у себе оригіналу державного акту на право власності на землю (Серія Ш-ДП №085626), виданого 20.09.2000 року головою Степнянської сільської ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області на ім'я ОСОБА_4, та технічний паспорт на автомобіль ВАЗ 2108, 1990 року випуску, держзнак В 7483 ДН. Згідно з умовами заповіту ОСОБА_4 усе своє майно заповідав дочці ОСОБА_1, яка прийняла спадщину у встановленому законом порядку, тому знаходження у неї вищевказаних документів не є протиправною дією.

За відсутності вищевказаних підстав щодо задоволення позовних вимог про визнання заповіту недійсним та витребування документів, суд вважає також відмовити ОСОБА_2 і в позовних вимогах про стягнення на її користь моральної шкоди, оскільки не доведена вина відповідачки та наявність самого факту завдання моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 23, 230, 233, 1167, 1241, 1247, 1251, 1257 ЦК України, п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року Про судову практику у справах про спадкування, суд, -

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_1 в позові до ОСОБА_2, третя особа державний нотаріус Дніпропетровської державної нотаріальної контори ОСОБА_3, про зменшення розміру обов'язкової частки у спадщині, - відмовити.

ОСОБА_2 в позові до ОСОБА_1, треті особи Виконавчий комітет Кіровської селищної ради Дніпропетровського району та Дніпропетровська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту недійсним, витребування документів та стягнення моральної шкоди, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: