Провадження № 2/2020/23/2012 Справа № 2-53/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2012 року Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі

головуючого судді Боговського Д.Є.

при секретарі Беловій Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа Харківська державна нотаріальна контора № 6 Дзержинського району м. Харкова, Харківська державна нотаріальна контора № 7 Комінтернівського району м. Харкова, опікунська Рада виконкому Комінтернівського району м. Харкова, КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», відділ громадянства імміграції та реєстрації фізичних осіб Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України у Харківської області, Харківська товарна біржа, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання свідоцтва на право на спадщину недійсним, за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

До Комінтернівського районного суду м. Харкова звернулися ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з позовною заявою до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа Харківська державна нотаріальна контора № 6 Дзержинського району м. Харкова, Харківська державна нотаріальна контора № 7 Комінтернівського району м. Харкова, опікунська Рада виконкому Комінтернівського району м. Харкова, КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», відділ громадянства імміграції та реєстрації фізичних осіб Комінтернівського РВ ХМУ ГУМВС України у Харківської області, Харківська товарна біржа, про визнання недійсними заповіту, довіреності та договорів купівлі продажу квартири, визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом, анулювання реєстрації про право власності на квартиру, виселення з квартири. У судовому засіданні позивачі підтримали свій позов, та уточнили свої позовні вимоги за якими, остаточно, просять суд: поновити позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 строк позовної давності на звернення до суду; визнати недійсним заповіт від 09.12.1993 року від імені ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5, засвідчений 6-ой Харківською державною нотаріальною конторою, реєстровий № 3 8973; визнати недійсною довіреність від 09.12.1993 року від імені ОСОБА_7 на ім'я ОСОБА_5, засвідчену 6-ой Харківською державною нотаріальною конторою, реєстровий № 3-8974; визнати недійсним договір купівлі - продажу квартири № 3 у будинку № 3-А по Садовому проїзду в м. Харкові, укладений між ОСОБА_7, в особі ОСОБА_5 (за довіреністю від 09.12.1993 року, реєстровий № 3 8974), і ОСОБА_6, засвідчений Харківською товарною біржею 24.03.1994 року, реєстровий № 2-214; визнати недійсним договір купівлі - продажу квартири № 3 у будинку № 3-А по Садовому проїзду в м. Харкові, укладений між ОСОБА_6 і ОСОБА_3, засвідчений Харківською товарною біржею 22.04.1994 року, реєстровий № Н-3-77.

У ході судового розгляду справи з зустрічним позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа Харківська державна нотаріальна контора № 7 Комінтернівського району м. Харкова, КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину, визнання договору купівлі продажу дійсним, про визнання права власності на квартиру, про анулювання реєстрації права власності на квартиру, та зобовязання зареєструвати право власності на квартиру, звернулися ОСОБА_3 та ОСОБА_4. Зустрічний позов було прийнято судом для сумісного розгляду с первісним позовом. У судовому засіданні позивачі за зустрічним позовом, підтримали свій позов, та уточнили свої позовні вимоги, за якими, остаточно, просять суд анулювати реєстрацію права власності на квартиру, та зобовязати КП «ХМБТІ» зареєструвати право власності на квартиру.

Також, у ході судового розгляду справи, з зустрічним позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2П, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа ХДНК № 7 Комінтернівського району м. Харкова, ХДНК № 6 Дзержинського району м. Харкова, про визнання права власності на 1/3 частину квартири в порядку спадкування за законом, надання додаткового строку для прийняття спадщини, звернулася ОСОБА_5

Треті особи в судове засідання не зявились, про час, дату та місце слухання справи повідомлені своєчасно та належним чином, надали письмові заяви про розгляд справи в їх відсутність.

Заслухавши у судовому засіданні пояснення позивачів за первісним позовом, - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та їх представника, які підтримали свій позов та заперечували проти зустрічних позовних вимог, відповідачів за первісним позовом та одночасно позивачів за зустрічним позовом, - ОСОБА_3, ОСОБА_4 та їх представника, також, відповідача за первісним позовом та одночасно позивача за зустрічним позовом ОСОБА_5, які проти первісного позову заперечували, та підтримали свій зустрічний позов, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 придбав у власність у житловому будівельному кооперативі «Рубін» за ордером № 6374 серія «К» 2-х кімнатну ізольовану квартиру № 3 у будинку № 3-А по Садовому проїзді в м. Харкові, загальною площею 31 кв.м. на першому поверсі 5-ти поверхового будинку. За вищеозначену квартиру, відповідно до квитанції № 23 від 23.08.1988 року ОСОБА_7 був повністю виплачений пай у сумі 3629,13 коп. 06.05.1989 року ОСОБА_7 зареєстрував шлюб з відповідачкою по справі, ОСОБА_8, яка в шлюбі стала ОСОБА_5 10.02.1994 року ОСОБА_7 помер, про що складено запис акту про смерть № 77 від 11.02.1994 року.

18.02.1994 року в 7-ю ХГНК ОСОБА_9 була подана заява № 75 (спадкова справа № 56/95) від імені неповнолітнього ОСОБА_2, а також, ОСОБА_1 про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_7, що постійно мешкав за адресою: квартира № 3 у будинку № 3-А по Садовому проїзді в м. Харкові.

18.02.1994 року після звернення до державної нотаріальної контори № 7 у м. Харкові із заявою про прийняття спадщини, позивачам стало відомо, що від імені ОСОБА_7 на ім'я ОСОБА_5 мається заповіт, відповідно до якого, ОСОБА_5 спадкує квартиру № 3 у будинку № 3-А по Садовому проїзду в м. Харкові.

04.03.1994 року зазначена квартира за договором купівлі - продажу № 2-214 від 04.03.1994 року, між померлим к тому часу ОСОБА_7 та ОСОБА_6 була відчужена на користь ОСОБА_6. Від імені ОСОБА_7, договір купівлі продажу № 2-214 від 04.03.1994 року підписала ОСОБА_5, що діяла за довіреністю від 09.12.1993 року реєстровий № 3-8974, засвідченої державним нотаріусом ОСОБА_10 6-ой ХДНК.

06.04.1994 року ОСОБА_9, що діяла в інтересах свого неповнолітнього сина ОСОБА_2, та ОСОБА_1, звернулися в Комінтернівський районний суд м. Харкова з позовною заявою (вхідний реєстраційний № 2463/76 від 06.04.1994 року) до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсними заповіту й договору купівлі продажу квартири, надалі доповнили свої позовні вимоги визнанням недійсним також й довіреності (справа № 2 -293/2000).

Згідно відповіді КП «ХМБТІ» від 16.05.1994 року право власності на кв. № 3 у будинку № 3-А по Садовому проїзду в м. Харкові, зареєстровано на імя ОСОБА_6, реєстровий № 58964 за договором купівлі - продажу, посвідченого Харківською товарною біржею 04.03.1994 року, реєстровий № 2-214.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07.04.1994 року було накладено арешт на квартиру № 3 у будинку № 3-А по Садовому проїзду в м. Харкові, заборонивши ОСОБА_6 відчуження вищеозначеної квартири до вирішення справи по суті.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.02.1997 року (головуючий суддя Юр'єва А.Н.) позов ОСОБА_9 і ОСОБА_1 був задоволений.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.02.1997 року в касаційному порядку не оскаржувалося і набуло законної чинності

Судом був визнаний недійсним заповіт і довіреність від імені ОСОБА_7, підпис якого, згідно висновку почеркознавчої експертизи, проведеної ХНДІСЄ їм ОСОБА_11 виконана не ОСОБА_7, у зв'язку із чим був визнаний недійсним і договір купівлі - продажу квартири, а сторони за договором були приведені у начальне положення, - покупець ОСОБА_6 був виселений зі спірної квартири й на його користь з ОСОБА_5 стягнено 400 гривень.

18.03.1998 року ОСОБА_12 і ОСОБА_1 до 7-ї ХДНК була подана заява про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 2/3 частини квартири № 3 у будинку № 3-А по Садовому проїзду в м. Харкові після смерті ОСОБА_7

На підставі реєстраційного посвідчення про реєстрацію за ОСОБА_7 права власності на квартиру № 3 у будинку № 3-А по Садовому проїзду в м. Харкові на підставі довідки ЖБК «Рубін» № 48 від 21.11.1993 року й рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.02.1997 року, реєстровий № 58038/58964 від 14.04.1997 року, - на ім'я ОСОБА_2 і ОСОБА_1, було видане свідоцтво про право на спадщину за законом від 18.03.1998 року реєстр. № 3-1055, було засвідчене державним нотаріусом 7-ої ХДНК ОСОБА_13

ОСОБА_6, за договором купівлі - продажу № Н-3-77 від 22.04.1994 року, оформленому на ХТБ, продав, а ОСОБА_3 купив квартиру № 3 у будинку № 3-а по Садовому проїзду в м. Харкові.

У червні 1998 року ОСОБА_1 і ОСОБА_2 звернулися в Комінтернівський районний суд м. Харкова з позовом до ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю й виселенні із квартири № 3 по Садовому проїзду № 3 у м. Харкові, пізніше доповнивши свій позов вимогою до ОСОБА_3 і ОСОБА_6 про визнання недійсним договору купівлі продажі від 22.04.1994 року квартири № 3 по Садовому проїзді №3 у м. Харкові (справа № 2 -281/2000).

24.02.1999 року ОСОБА_3 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_1 про визнання права власності на спірну квартиру.

У травні 1999 року заступником голови Харківського обласного суду у президію Харківського обласного суду був внесений протест у порядку нагляду, у якому ставилося питання про скасування рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.02.1997 року з направленням справи на новий розгляд у той же суд в іншому складі суду. Постановою президії Харківського обласного суду від 14.05.1999 року рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.02.1997 року було скасовано, а справа направлена на новий розгляд у Комінтернівський районний суд м. Харкова в іншому колегіальному складі суду.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22.07.1999 року справа за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, про виселення, визнання недійсним договору купівлі - продажу квартири, та зустрічному позову ОСОБА_3 до ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_1 про визнання права власності на квартиру, - було припинено до розгляду по суті позову ОСОБА_9, що діє в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_2 і ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсними заповіту, довіреності й договору купівлі - продажу квартири.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 28.03.2000 року (головуючий суддя Хачатуров Н.Н.) цивільна справа № 2 -293/2000 за позовом ОСОБА_9, ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання заповіту, довіреності, договору купівлі продажу, - недійсними, було залишено без розгляду через неявку сторін у справі в судове засідання.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 17.05.2000 року (головуючий суддя Юр'єва А.М.) цивільна справа № 2 -281/2000 за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, про виселення, про визнання недійсним договору купівлі продажу квартири, зустрічному позову ОСОБА_3 до ОСОБА_6, ОСОБА_2, ОСОБА_1 про визнання права власності на квартиру, - було залишено без розгляду через неявку сторін у справі в судове засідання.

У березні 2003 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_2 і ОСОБА_1 з позовом про визнання права власності на квартиру й анулюванні свідоцтва про право на спадщину.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 27.05.2005 року (головуючий суддя Богдан М.В.) цивільна справа № 2 -49/2005 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про визнання права власності на квартиру й анулюванні свідоцтва про право на спадщину було закрито за заявою позивача ОСОБА_3, який відмовився від позову й просив справу провадженням закрити.

Згідно до свідоцтва про смерть серії 1-ВЛ № 102837 від 09.01.2007 року, ОСОБА_6 помер 31.12.2006 року актова запис 63 від 02.01.2007 року.

В судовому засіданні були оглянути оригінали та копії документів, яких долучено до матеріалів справи у якості письмових доказів, зокрема, договір купівлі - продажу № 2-214 від 04.03.1994 року, оформлений на ХТБ, яким ОСОБА_7 в особі ОСОБА_5, продав, а ОСОБА_6 купив квартиру № 3 у будинку № 3-а по Садовому проїзді в м. Харкові; договір купівлі - продажу № Н-3-77 від 22.04.1994 року, оформлений на ХТБ, яким ОСОБА_6 продав, а ОСОБА_14 купив квартиру № 3 у будинку № 3-а по Садовому проїзді в м. Харкові від імені ОСОБА_7 на ОСОБА_5 від 09.12.1993 року, реєстр. № 3-8974, засвідчену державним нотаріусом ОСОБА_10 6-ой ХДНК; заповіт ОСОБА_7 на ОСОБА_5 від 09.12.1993 року реєстр. № 3-8973, засвідчений державним нотаріусом ОСОБА_10 6-ой ХДНК; ордер на житлове приміщення № 6374 серії «К» від 26.08.1988 року; довідка жилищно - будівельного кооперативу «Рубін» від 22.11.1993 року; реєстраційне свідоцтво про реєстрацію за ОСОБА_7 права власності на квартиру № 3 у будинку № 3-А по Садовому проїзді в м. Харкові на підставі довідки ЖБК «Рубін» № 48 від 21.11.1993 року, реєстр. № 58964 від 04.01.1994 року, видане ХМБТІ, заява від 11.02.1994 року від імені ОСОБА_2, ОСОБА_1 в 7-ю ХМНК про прийняття спадщини за законом на квартиру № 3 у будинку № 3-А по Садовому проїзді в м. Харкові після смерті ОСОБА_7; висновок судово почеркознавчої експертизи № 3770 від 25.10.1994 року, що проведена експертом ХНДІСЄ ім. засл. проф. ОСОБА_11, згідно висновку якої, підпис від імені ОСОБА_7, що розташована в другому екземплярі довіреності від 09.12.1993 року, - виконана не самим ОСОБА_7, а іншою особою; висновок судово - почеркознавчої експертизи № 1570 від 30.04.1996 року, що проведена експертом ХНДІСЄ ім. засл. проф. ОСОБА_11, згідно висновку якої, підпис від імені спадкодавця ОСОБА_7, що розташована на зворотному боці другого екземпляра заповіту на ім'я ОСОБА_5 від 09.12.1993 року, зареєстрованого в реєстрі під № 3-8973, - виконана не ОСОБА_7, а іншою особою; два рукописні записи прізвища й ініціалів «ОСОБА_15А.», у другому екземплярі довіреності від 09.12.1993 року, і в другому екземплярі заповіту від 09.12.1993 року, - виконана однією особою, але не ОСОБА_7, а іншою особою; підпис у вигляді запису прізвища «Подлесный», розташована на 51- ом аркуші реєстру № 3-9 6-ої ХДНК за 1993 рік, проти записів 3-8973 - 3-8976, - виконана не ОСОБА_7, а іншою особою.

Приймаючи до уваги, що правовідносини щодо складання заповіту від 09.12.1993 року від імені ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5, засвідченого 6-ою Харківською державною нотаріальною конторою, реєстровий № 3 8973; довіреності від 09.12.1993 року від імені ОСОБА_7 на ім'я ОСОБА_5, засвідченої 6-ою Харківською державною нотаріальною конторою, реєстровий № 3-8974; договору купівлі - продажу між ОСОБА_7, в особі ОСОБА_5 (за довіреністю від 09.12.1993 року, реєстровий № 3 8974), і ОСОБА_6, засвідченого Харківською товарною біржею 24.03.1994 року, реєстровий № 2-214, та договору купівлі - продажу між ОСОБА_6 і ОСОБА_3, засвідченого Харківською товарною біржею 22.04.1994 року, реєстровий № Н-3-77, - виникли і реалізовувалися до набрання чинності нового Цивільного Кодексу України, суд застосовує до них положення Цивільного Кодексу України в редакції 1963 р.

З матеріалів справи, зокрема висновку судової - почеркознавчої експертизи № 1570 від 30.04.1996 року, проведеної експертом ХНДІСЄ ім. засл. проф. ОСОБА_11, вбачається, що підпис від імені спадкодавця ОСОБА_7, що розташована на зворотному боці другого екземпляра заповіту на ім'я ОСОБА_5 від 09.12.1993 року, зареєстрованого в реєстрі під № 3-8973, - виконана не ОСОБА_7, а іншою особою, з наслідуванням почерку ОСОБА_16

Відомостей про те, що спадкодавець ОСОБА_7 за обставинами, перерахованим у ст. 543 ГК України (1963 року) доручав будь кому від його імені підписати заповіт, - не має.

За таких обставин позовні вимоги позивачів про визнання недійсним заповіту ОСОБА_7 на ОСОБА_5 від 09.12.1993 року реєстр. № 3-8973, засвідчений державним нотаріусом ОСОБА_10 6-ой ХГНК, слід визнати обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, за висновком судової - почеркознавчої експертизи № 3770 від 25.10.1994 року, проведеної експертом ХНДІСЄ ім. засл. проф. ОСОБА_11, - підпис від імені ОСОБА_7, що розташована в другому екземплярі довіреності від 09.12.1993 року, - виконана не самим ОСОБА_7, а іншою особою.

За таких обставин позовні вимоги позивачів про визнання недійсною довіреність від 09.12.1993 року від імені ОСОБА_7 на ім'я ОСОБА_5, засвідчену 6-ой Харківською державною нотаріальною конторою, реєстровий № 3-8974, слід визнати обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

18.02.1994 року до 7-ої ХМНК ОСОБА_9, від імені неповнолітнього ОСОБА_2, а також, ОСОБА_1 була подана заява № 75 (спадкова справа № 56/95) про прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_7, що постійно мешкав за адресою: квартира № 3 у будинку № 3-А по Садовому проїзді в м. Харкові. Крім ОСОБА_2 й ОСОБА_1, - у ОСОБА_7, інших дітей не було. ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, свідоцтво про народження, видано 15.08.1972 року, актовий запис № 7705; ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, свідоцтво про народження видано 01.12.1977 року актовий запис № 10069.

У відповідності із ст. 545 ЦК України (1963 року), якщо заповіт буде визнано недійсним, то спадкоємець, що був цим заповітом позбавлений спадщини, одержує право успадковувати на загальних підставах. У відповідності зі ст. 548 ЦК України (1963 року), для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець його прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві із часу відкриття спадщини. У відповідність зі ст. 549 ЦК України (1963 року), визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив у керування або володіння спадковим майном або якщо він протягом шести місяців подав у державну нотаріальну контору по місцю відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

ОСОБА_5, як дружина померлого ОСОБА_7, будь яких заяв про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті ОСОБА_7, до нотаріальної контори не подавала, фактично у керування або володіння спадковим майном не вступила, про що заявила у судовому засіданні по справі. Також, суд зазначає, що обставини викладені у позовної заяві з додатковими вимогами, щодо надання ОСОБА_5 додаткового строку для прийняття спадщину, в обґрунтування яких, зазначено, що ОСОБА_5 фактично прийняла спадщину, зокрема, ощадні книжки що належали померлому ОСОБА_7, - рахунки № 09243 та № 07700264 у філії Ощадбанку № 6896 0289 Комінтернівського району м. Харкова, - є такими що не підтверджуються матеріалами справи, та фактично спростовуються поясненнями самої ОСОБА_5, яка у судовому засіданні неодноразово вказувала на те, що будь якого майна після смерті ОСОБА_7 вона не отримала, та не надала суду ані оригіналів ані копій вищезазначених ощадних книжок.

При таких обставинах, заявлений ОСОБА_5 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 зустрічний позов про визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/3 частину квартири та надання додаткового строку для прийняття спадщини, є необґрунтованим та безпідставним, та таким, що задоволенню не підлягає.

Згідно ст.48 ЦК України недійсною є угода, що не відповідає вимогам закону.

Це ж підтверджено п.5 та п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 28 квітня 1978 року «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», за якими, стаття 48 ЦК застосовується при порушенні встановленого порядку вчинення громадянами й організаціями дій, спрямованих на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав і обовязків;

У відповідність зі ст. 48 ЦК України (1963 року), недійсної вважається угода, що не відповідає вимогам закону, у тому числі, що ущемляє особисті або майнові права неповнолітніх дітей. По недійсній угоді кожна зі сторін зобов'язана повернути іншій стороні все отримане по угоді.

Договір купівлі - продажу квартири № 3 будинку № 3-А по Садовому проїзді в м. Харкові, був укладений між ОСОБА_7 (від його імені за довіреністю від 09.12.1993 року реєстровий № 3-8974 підпис виконано ОСОБА_5І.), і ОСОБА_6, та був засвідчений Харківською товарною біржею 24.03.1994 року, реєстровий № 2-214 .

За висновком судової - почеркознавчої експертизи № 3770 від 25.10.1994 року, проведеної експертом ХНДІСЄ ім. засл. проф. ОСОБА_11, - підпис від імені ОСОБА_7, що розташована в другому екземплярі довіреності від 09.12.1993 року, - виконана не самим ОСОБА_7, а іншою особою.

Крім того, згідно до вимог ст. 9 ЦК України (1963 року) правоздатність громадянина виникає в момент його народження й припиняється смертю. Згідно до вимог п. 6 ч. 1 ст. 69 дія довіреності припиняється внаслідок смерті громадянина, яким видана довіреність.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_5, пояснила, що вона мешкала разом з ОСОБА_7 на час його смерті, та саме вона його поховала.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_5 підтвердила, що на момент підписання нею на Харківській товарній біржі від імені ОСОБА_7 за довіреністю від 09.12.1993 року реєстровий № 3-8974, договору купівлі продажу квартири від 24.03.1994 року реєстровий № 2-214, вона безумовно знала про смерть ОСОБА_7, тобто особи яка видала вищеозначену довіреність.

Таким чином, з моменту смерті ОСОБА_16, припинилася дія взагалі будь яких довіреностей, які були видані ним за його життя.

Вбачається, що договір купівлі - продажу (реєстровий № 2-214) квартири № 3 будинку № 3-А по Садовому проїзді в м. Харкові, був підписаний ОСОБА_5 від імені ОСОБА_16, на підставі вищеозначеної довіреності, вже після смерті ОСОБА_16

Між тим, неповнолітній ОСОБА_2, так саме як й ОСОБА_1, у встановленому законом порядку прийняли спадщину після померлого ОСОБА_7

Оскільки заповіт від 09.12.1993 року від імені ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5, засвідчений 6-ой Харківською державною нотаріальною конторою, реєстровий № 3 8973, було виконано не ОСОБА_7, а іншою особою, тобто заповіт від 09.12.1993 року, реєстровий № 3 8973 є недійсним, - відповідно, до ст. 548 ГК України (1963 року), з часу відкриття спадщини, саме ОСОБА_2 та ОСОБА_1, як спадкоємцям за законом, належало й спадкове майна до складу якого входила й квартира № 3 у будинку № 3-А по Садовому проїзді в м. Харкові.

Таким чином, відчуження квартири № 3 у будинку № 3-А по Садовому проїзді в м. Харкові за договором купівлі - продажу від 24.03.1994 року реєстровий № 2-214 від імені померлого ОСОБА_7, поза волевиявленням ОСОБА_1 та неповнолітнього на той час ОСОБА_2, - є недійсним як невідповідний вимогам закону, та таким, що порушує права неповнолітнього, що згідно до ст. 48 ЦК України є підставою для визнання угоди недійсною.

Згідно до постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 22.02.2010 року ЖРЗПЗ № 9773 від 25122009 року 9773/1 від 18.01.2010 року, 9773/2 від 19.02.2010 року, з посиланням на висновок судової почеркознавчої експертизи ХНДІСЕ ім. засл. Проф.. ОСОБА_11 № 3770 від 25.10.1994 року та № 1570 від 30.04.1996 р., за якими підписи від імені ОСОБА_7 у довіреності та заповіті на імя ОСОБА_5 виконані не ОСОБА_5, а іншою особою, - встановлено ознаки складу злочину, передбаченого ст. 190 КК України, але, у порушені кримінальної справи за ст. 190 КК України відмовлено, оскільки строки притягнення до кримінальної відповідальності, передбачені ст.. 49 КК України стекли

За ЦК 1963 p. недійсність нікчемного правочину повинна обов'язково бути підтверджена судом.

За таких обставин позовні вимоги позивачів за первісним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі - продажу між ОСОБА_7, в особі ОСОБА_5 (за довіреністю від 09.12.1993 року, реєстровий № 3 8974), і ОСОБА_6, засвідченого Харківською товарною біржею 24.03.1994 року, слід визнати обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

За нікчемною угодою, яка підпадає під ознаки ст.48 ЦК України (в ред.1963р.), вважається, що правовідносини між сторонами взагалі не виникали, тобто у сторін відсутні права та обовязки, виходячи з норми такі юридичні наслідки виникають незалежно від волі сторін.

У відповідність зі ст. 59 ЦК України (1963 р.) угода визнана недійсної, уважається недійсної з моменту її здійснення.

Оскільки договір купівлі - продажу від 24.03.1994 року реєстровий № 2-214, недійсним з моменту його здійснення, - був підставою для укладення наступного договору купівлі продажу квартири № 3 у будинку № 3-А по Садовому проїзду в м. Харкові, між ОСОБА_6 і ОСОБА_3, засвідченого Харківською товарною біржею 22.04.1994 року, реєстровий № Н-3-77, - означений договір не є законним, і підлягає скасуванню, як такий, що не відповідає вимогам закону.

Оскільки ОСОБА_6 за договором купівлі - продажу від 24.03.1994 року реєстровий № 2-214 не набув права власності на предмет договору, а саме квартиру № 3 у будинку № 3-А по Садовому проїзду в м. Харкові, він, тобто ОСОБА_6 не мав права розпоряджатися спірною квартирою.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.п. 5, 6, 11 Постанови «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» за № 3 від 28 квітня 1978р. з подальшими змінами та доповненнями, за правилами ст.48 ЦК України угода визнається недійсною при невідповідності її не тільки законові, а й іншим актам, виданим органами державної влади і управління в межах наданої їм компетенції.

Згідно ст. 4 Закону України «Про власність», лише власник має право розпоряджатися майном, а тому договір купівлі продажу квартири № 3 у будинку № 3-А по Садовому проїзду в м. Харкові, між ОСОБА_6 та ОСОБА_3, засвідчений Харківською товарною біржею 22.04.1994 року, реєстровий № Н-3-77, - є угодою, яка не відповідає вимогам ст. 2, ст. 4 Закону України «Про власність», який діяв на час укладення угоди.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 07.04.1994 року за заявою ОСОБА_9 за її позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсними заповіту й договору купівлі продажу квартири (справа № 2 -293/2000), тобто ще задовго до укладення оспорюваного договору купівлі продажу від 22.04.1994 року, засвідченого Харківською товарною біржею реєстровий № Н-3-77, - на квартиру № 3 у будинку № 3-А по Садовому проїзду в м. Харкові, було накладено арешт, тобто заборона відчуження будь кому. Лише 19.12.2002 року, цей арешт було знято за заявою ОСОБА_3 ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 19.12.2002 року.

За таких обставин позовні вимоги позивачів за первісним позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири № 3 у будинку № 3-А по Садовому проїзду в м. Харкові між ОСОБА_6 і ОСОБА_3, засвідченого Харківською товарною біржею 22.04.1994 року, реєстровий № Н-3-77, слід визнати обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Уточнений зустрічний позов ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа ХДНК № 7 Комінтернівського району м. Харкова, КП «ХМБТІ», з остаточними вимогами про анулювання реєстрації права власності на квартиру, та зобовязання зареєструвати право власності на квартиру є необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає з наступних підстав.

На підставі реєстраційного посвідчення про реєстрацію за ОСОБА_7 права власності на квартиру № 3 у будинку № 3-А по Садовому проїзду в м. Харкові та на підставі довідки ЖБК «Рубін» № 48 від 21.11.1993 року й рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.02.1997 року, реєстровий № 58038/58964 від 14.04.1997 року, - на ім'я ОСОБА_2 і ОСОБА_1, було видане свідоцтво про право на спадщину за законом від 18.03.1998 року реєстр. № 3-1055, яке було засвідчене державним нотаріусом 7-ої ХДНК ОСОБА_13, саме на підставі якого, КП «ХМБТІ» й було зареєстровано право власності на частину квартири № 3 у будинку № 3-А по Садовому проїзду в м. Харкові. З огляду на те, що судом визнано обґрунтованими та задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2, в частині визнання недійсними заповіту від 09.12.1993 року від імені ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5, засвідчений 6-ой Харківською державною нотаріальною конторою, реєстровий № 3 8973; довіреності від 09.12.1993 року від імені ОСОБА_7 на ім'я ОСОБА_5, засвідчену 6-ой Харківською державною нотаріальною конторою, реєстровий № 3-8974; договору купівлі - продажу квартири № 3 у будинку № 3-А по Садовому проїзду в м. Харкові, укладений між ОСОБА_7, в особі ОСОБА_5 (за довіреністю від 09.12.1993 року, реєстровий № 3 8974), і ОСОБА_6, засвідчений Харківською товарною біржею 24.03.1994 року, реєстровий № 2-214; договору купівлі - продажу квартири № 3 у будинку № 3-А по Садовому проїзду в м. Харкові, укладений між ОСОБА_6 і ОСОБА_3, засвідчений Харківською товарною біржею 22.04.1994 року, реєстровий № Н-3-77.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Також, розглянувши клопотання позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про поновлення строку позовної давності, суд вважає поважною причину пропуску строку позовної давності, а порушене право позивачів таким, що підлягає судовому захисту, за тими підставами, що рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.02.1997 року за позовом ОСОБА_9 і ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсними довіреності та заповіту, договору купівлі продажу квартириі (справа № 2 -293/2000) було задоволено. На ім'я ОСОБА_2 і ОСОБА_1, було видане свідоцтво про право на спадщину за законом від 18.03.1998 року реєстр. № 3-1055 засвідчене державним нотаріусом 7-ої ХДНК. Згідно пояснень позивачів, вони не знали про те, що Постановою президії Харківського обласного суду від 14.05.1999 року рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 10.02.1997 року було скасовано, а справа була направлена на новий розгляд у Комінтернівський районний суд м. Харкова в іншому колегіальному складі суду. Судових повісток про явку до суду вони не отримували. Дізналися про те, що судове рішення скасоване лише після ознайомлення їх представника з матеріалами справи у квітні 2008 року, після чого й звернулися з відповідним позовом до суду. Матеріали справи доводів позивачів не спростовують, оскільки не містять доказів отримання ними судових повісток по справі за їх позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсними довіреності та заповіту, договору купівлі продажу квартири (справа № 2 -293/2000), після скасування рішення за цією справою.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про власність», ст.ст. 9, 48, 59, 545, 548, 549 ЦК України (1963 року) суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити.

Поновити позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 строк позовної давності на звернення до суду.

Визнати недійсним заповіт від 09.12.1993 року від імені ОСОБА_7 на користь ОСОБА_5, засвідчений 6-ой Харківською державною нотаріальною конторою, реєстровий № 3 8973.

Визнати недійсною довіреність від 09.12.1993 року від імені ОСОБА_7 на ім'я ОСОБА_5, засвідчену 6-ой Харківською державною нотаріальною конторою, реєстровий № 3-8974.

Визнати недійсним договір купівлі - продажу квартири № 3 у будинку № 3-А по Садовому проїзду в м. Харкові, укладеного між ОСОБА_7, в особі ОСОБА_5 (за довіреністю від 09.12.1993 року, реєстровий № 3 8974), і ОСОБА_6, засвідчений Харківською товарною біржею 24.03.1994 року, реєстровий № 2-214.

Визнати недійсним договір купівлі - продажу квартири № 3 у будинку № 3-А по Садовому проїзду в м. Харкові, укладений між ОСОБА_6 і ОСОБА_3, засвідчений Харківською товарною біржею 22.04.1994 року, реєстровий № Н-3-77.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3, ОСОБА_4, - відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5, - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова у 10-ти денний строк, починаючи з наступного дня після проголошення рішення.

Суддя: ОСОБА_17