Справа № 22-ц/2690/3121/2012 Головуючий у 1-й інстанції Камбулов Д.Г.
Доповідач - Музичко С.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - судді: Музичко С.Г.,

суддів: Кравець В.А., Соколової В.В.,

при секретарі: Шияні М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційні скарги позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13 грудня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

встановила:

У серпні 2011 року позивач звернулась до Оболонського районного суду з позовом

до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позову зазначила, що шкода завдана транспортним засобом, яким керував відповідач ОСОБА_5 Внаслідок неправомірних дій останнього, 07.02.2011

року о 10.55 год. по проспекту Г.Сталінграду сталась ДТП. З урахуванням сплати СК «Оранта» страхового відшкодування в сумі 14490,55 гривень, відповідач, повинен відшкодувати матеріальну шкоду в сумі 14294,65 гривень, моральну шкоду в сумі 2000 гривень, витрати на правову допомогу в сумі 4000 гривень, судовий збір в сумі 150

гривень, 120 гривень витрат на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13.12.2011 року у позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено частково.

Постановлено стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 1500 грн. в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, 137 грн. судових витрат, а всього 1637 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, апелянти звернулись до суду з апеляційними скаргами.

Мотивуючи апеляційну скаргу, ОСОБА_1 зазначила, що суд не надав

належної оцінки письмовим доказам які містяться в матеріалах справи. Також, районний

суд не звернув увагу, на ту обставину, що страхові компанії не беруть на себе відповідальність за втрату товарного вигляду ТЗ та до розміру страхового відшкодування включають відсоток зносу та франшизу. Висновки суду про встановлені обставини та правові наслідки не є вичерпними, судом безпідставно відмовлено у стягненні витрат на правову допомогу. Просила суд рішення скасувати та постановити нове рішення яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Представник ОСОБА_4 - ОСОБА_3 в своїй апеляційній скарзі вказала,

що ОСОБА_1 не надано доказів на підтвердження вимог, які стосуються моральної шкоди. Просила рішення скасувати і винести нове, яким відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача, осіб які приймали участь в судовому засіданні, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і

обгрунтованість рішення суду в межах апеляційного оскарження, дійшла висновку, що апеляційні скарги слід відхилити, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що 07 лютого 2011 року о

10.55 год. відповідач ОСОБА_6 на проспекті ОСОБА_7, 16В у м. Києві,

керуючи автомобілем НОМЕР_1, під'їжджаючи до розгалуження доріг,

де черговість проїзду не встановлена, не дав дорогу автомобілю НОМЕР_2, який наближався до даного розгалуження з правого боку, внаслідок чого скоїв зіткнення з ним, що призвело до пошкодження обох транспортних засобів, порушивши тим самим п. 10.11 ПДР України.

Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 03.03.2011 року ОСОБА_6

С.В. визнаний винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди (а.с.11).

ОСОБА_1 керувала автомобілем НОМЕР_3 на підставі

довіреності від 6 лютого 2010 року. (а.с. 10).

Встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_2, на

час вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ВАТ HACK "Оранта", на підставі полісу ВЕ/1482727 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну становить 35000 грн. (а.с. 51).

За даними висновку автотоварознавчого дослідження № АА 0078ІР 23.03-4 дод від 23.03.2011 року, матеріальний збиток, визначений на підставі протоколу огляду автомобіля, складеного аварійним комісаром ОСОБА_8, завданий власникові КТЗ "Акура", в результаті його пошкодження при ДТП, складає 16750,05 грн. (а.с.90-92).

Вартість матеріальних збитків, визначена 27.05.2011 року звітом ФОП ОСОБА_9, внаслідок пошкодження колісного транспортного засобу "Акура", 2007 року

випуску, д.н.з. АА 0078 IP складає 28185,20 грн. (а.с. 31-39).

Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення матеріального збитку, суд першої інстанції, керуючись положеннями Закону України «"Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", вірно виходив з того, що сума завданої позивачці шкоди становить за різними оцінками

оцінювачів 16750,05 грн. та 28185,20 грн., що не перевищує ліміту відповідальності страховика, яка становить 35000 гривень.

Залишаючи без задоволення вимоги про стягнення суми 5779, 20 гривень,

пов'язаної з втратою вартості товарного вигляду, суд в силу п.п. "д" п. 8.6.2. Методики товарознавчої експертизи, прийняв до уваги протокол (акт) огляду пошкодженого транспортного засобу від 08.02.2010 року, в якому зазначено, що автомобіль мав пошкодження, які виникли внаслідок попередніх пригод (деформовані бампер передній,

арка передня ліва, двері задні ліві). (а.с. 99,100).

Такий висновок відповідає матеріалам справи та вимогам закону.

Колегія суддів, вважає, що районний суд дійшов вірного висновку щодо розміру стягнутої моральної шкоди з відповідача на користь ОСОБА_1, на підставі ст. 1167

ЦК України, в сумі 1500 гривень. При цьому, суд врахував характер, обсяг та тривалість заподіяних позивачу моральних страждань, отриманих при ДТП, істотність вимушених

змін у її життєвих стосунках, ступінь вини відповідача.

За відсутності документального підтвердження понесених позивачем витрат на юридичні послуги, суд правомірно відмовив у задоволенні цих вимог.

З огляду на вище викладене та керуючись ст. ст. 219, 303, 307,308, 315, 317 ЦПК України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та представника ОСОБА_2

ОСОБА_10 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13 грудня 2011 року -

залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її постановлення, але може бути

оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: