АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Головуючий у 1 інстанції Римар Є.П.
Доповідач Антоненко Н.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 жовтня 2012 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі

за участю

головуючої судді

суддів

при секретарі

представника позивача представника відповідача

ОСОБА_1,

ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4

ОСОБА_5

ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, який на підставі довіреності діє в інтересах ОСОБА_7, на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13 липня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ДПІ ДПС у Оболонському районі м. Києва, Міністерства юстиції України, ГУ МВС України в м. Києві про звільнення майна з-під арешту, зобовязання вчинити дії.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія

встановила:

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 13 липня 2012 року у задоволенні позову ОСОБА_7 до ОСОБА_8, ДПІ ДПС у Оболонському районі м. Києва, Міністерства юстиції України, ГУ МВС України в м. Києві про звільнення майна з-під арешту, зобовязання вчинити дії - відмовлено.

Судом першої інстанції встановлено, що постановою від 10.07.2009 слідчим СВ Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_9 було накладено арешт на спірне майно як майно, придбане за кошти, якими особа заволоділа злочинним шляхом, з метою забезпечення цивільного позову та можливої конфіскації по кримінальній справі №05-15665/09, порушеній відносно ОСОБА_8, провадження по якій постановою слідчого Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві старшого лейтенанта міліції ОСОБА_10 від 14.02.2012 закрито на підставі п.2 ст. 6 КПК України. Вважаючи, що позовні вимоги ОСОБА_7 не грунтуються на вимогах закону, вважав позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_7 просить скасувати рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13.07.2012 та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі; Посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній доводів, просив її задовольнити. Представник відповідача ГУ МВС України в м. Києві проти апеляційної скарги заперечував, вважаючи законним та обґрунтованим оскаржуване рішення суду першої інстанції. Інші відповідачі в судове засідання не з'явились, про час та

місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених в суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції у даній справі з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої, інстанції правильно виходив з того, що оскільки постановою слідчого від 10.07.2009 у кримінальній справі було накладено арешт на спірне майно як на майно, придбане за кошти, якими особа заволоділа злочинним шляхом, з метою забезпечення можливої подальшої конфіскації, то і питання зняття арешту з такого майна підлягає вирішенню у кримінально-процесуальному порядку.

Як вбачається зі змісту поданого позову, матеріалів справи та пояснень сторін в судовому засіданні, за захистом права власності з наведених у позовній заяві підстав ОСОБА_7 звернулась до суду не у зв'язку з арештом належного їй на праві власності майна на підставі постанови слідчого від 10.07.2009, а у зв'язку з тим, що після зняття арешту з усього майна постановою слідчого від 19.08.2011 (т.2 ас38) ця постанова не виконана щодо певного майна, у звязку з чим ОСОБА_7 та її адвокат зверталися до слідчого з клопотаннями про зняття арешту з квартири по проспекту Героїв Сталінграду, з автомобілів Мерседес, Бентлі та ОСОБА_11, а також з квартири АДРЕСА_1 у серпні-вересні 2011 року (т.1 ас141-143,т.2 ас39-40), проте це клопотання не розглянуто.

Оскільки на спірне майно накладено арешт як на майно, придбане на здобуті злочинним шляхом кошти, належність його на праві власності іншим особам не може бути підставою для вирішення питання про скасування (зняття) арешту, адже вирішення питання, чи належить арештоване майно до придбаного на здобуті злочинним шляхом кошти, віднесено до компетенції органів досудової підготовки і підлягає вирішенню у передбаченому КПК України порядку, а не у порядку цивільного судочинства.

Бездіяльність слідчого щодо не вирішення долі арештованого майна у кримінальній справі, провадження по якій закрито, може бути оскаржена у передбаченому КАС України порядку.

За таких обставин обраний позивачем-спосіб захисту порушених прав виходить за рамки правовідносин, що регулюються нормами цивільного права (власності). Питання звільнення майна з-під арешту у даному випадку залежить не від доведеності права власності, яке, до речі, ніким не оспорюється, а від того, чи не є спірне майно здобутим злочинним шляхом, що є предметом кримінальної, а не цивільної юрисдикції і вирішується у передбаченому КПК України порядку,

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303,308,313,315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, який на підставі довіреності діє в інтересах ОСОБА_7, відхилити. Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 13 липня 2012 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді