БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1507/1470/12
Провадження № 2/1507/533/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.08.2012 року Болградський районний суд Одеської області в складі:

головуючої - судді Тимошенко І. В.

за участю секретаря Ябанжи М. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Болград цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до СВК «КУБЕЙ» Болградського району Одеської області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу ,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом , уточнивши позовні вимоги (а.с.53), просить постановити судове рішення, яким поновити його на роботі на посаді старшого рибака СВК «Кубей» Болградського району Одеської області з 1 лютого 2011 року , стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Позивач посилається на те, що він працював в СВК «Кубей» Болградського району на посаді старшого рибака. 12 грудня 2000 року між ним та СВК «Кубей» було укладено договір про передачу йому та членам його бригади водойму для його використовування за цільовим призначенням строком на 10 років. За цим договором він виконував обовязки старшого рибака. 16 квітня 2010 року до закінчення строку дії попереднього договору СВК «Кубей» склало новий договір, за умовами якого старшим рибаком призначено ОСОБА_2 До 1 січня 2011 року він продовжував виконувати обовязки старшого рибака та йому виплачувалась його заробітна плата. З 1 січня 2011 року його не допускають до роботи, обовязки старшого рибака виконує ОСОБА_2 Позивач вважає, що його незаконно відсторонили від виконання обовязків старшого рибака та перевели без його згоди з посади старшого рибака на посаду рядового рибака . Тому він підлягає поновленню на роботі на посаді старшого рибака, та на його користь підлягає стягненню середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

Представник відповідача позов не визнав , посилаючись на те, що позивач працював в СВК «Кубей» на посаді рибака і по теперішній час його з роботи не звільнено, а також від роботи він не відсторонювався. 16 квітня 2010 року правлінням СВК «Кубей» було прийняте рішення про передачу водойму в користування бригаді рибаків на умовах самофінансування. Відповідно до цього рішення правління 16 квітня 2010 року між СВК «Кубей» та бригадою рибаків було укладено новий договір про передачу водойму в користування , але позивач відмовився підписати цей договір. До 1 січня 2011 року , тобто до закінчення строку дії попереднього договору від 12 грудня 2000 року позивач виконував свої обовязки рибака і йому виплачувалась його заробітна плата. З 1 січня 2011 року позивач самовільно припинив виходити на роботу і з цього часу він не працює, тому заробітна плата йому не виплачується. Правлінням СВК «Кубей» будь яке рішення про звільнення позивача з роботи, його відсторонення від роботи або переведення на іншу посаду не приймалось. І на теперішній час позивач може приступити до виконання своїх обовязків та працювати на посаді рибака.

Суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.. 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини , на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що позивач з 1972 року був членом колгоспу ім.. Калиніна Болградського району , потім в звязку з реорганізацією колгоспу був членом КСП «Кубей» і по теперішній час є членом СВК «Кубей» Болградського району Одеської області та з 1988 року працює на посаді рибака , що підтверджується копією його трудової книжки (а.с.2-3) , а також довідкою СВК «Кубей» (а.с.10) .

12 грудня 2000 року між СВК «Кубей» та бригадою рибаків, в склад якої входив позивач, було укладено договір про передачу водойму в користування (внутрішньогосподарський договір) строком на 10 років (а.с.20). 16 квітня 2010 року правлінням СВК «Кубей» було прийняте рішення про передачу водойму в користування бригаді рибаків на нових умовах на умовах самофінансування (а.с.25). 16 квітня 2010 року на підставі зазначеного рішення правління СВК «Кубей» було укладено новий договір про передачу водойму бригаді рибаків, в складі якої зазначено і позивача (а.с.21). Але позивач відмовився підписати цей договір, про що він сам пояснив в судовому засіданні.

До 1 січня 2011 року позивач продовжував виконувати обовязки рибака , йому відповідачем нараховувалась та виплачувалась його заробітна плата. Цей факт не заперечував в судовому засіданні сам позивач.

З 1 січня 2011 року позивач в односторонньому порядку, самостійно припинив працювати та виконувати обовязки рибака и по теперішній час позивач на роботу не виходить і не працює. Це підтверджується поясненнями в судовому засіданні представника відповідача, поясненнями свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3, які пояснили, що вони як члени бригади рибаків з 1 січня 2011 року вдвох виконують всю необхідну роботу на водоймі , а позивач з 1 січня 2011 року на роботу не виходить і не працює.

Сам позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що з 1 січня 2011 року він регулярно виходить на роботу на водойм, контролює ситуацію на водоймі за допомогою біноклю , але до членів бригади рибаків він не підходить, оскільки у нього склалися з ними погані стосунки; будь кого з керівництва СВК «Кубей» про свої виходи на роботу він не повідомляє; будь-яку роботу, яку повинен виконувати рибак він не виконує, оскільки його не допускають до роботи. Разом з тим позивач пояснив , що ніхто з керівництва СВК «Кубей» не знайомив його з розпорядженням або рішенням правління про звільнення його з роботи, про відсторонення його від роботи або про переведення його на іншу роботу і йому не відомо чи маються таки розпорядження або рішення правління. Таки пояснення позивача безумовно свідчать про те, що він самовільно припинив виконувати обовязки рибака і з 1 січня 2011 року на роботу не виходить та не працює. Пояснення свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про те, що вони неодноразово протягом 2011 2012 року бачили позивача на водоймі, не є доказами того, що позивача виходив на роботу та виконував свої трудові обовязки у встановленому законодавством порядку.

В ході розгляду цієї справи в судовому засіданні 16 липня 2012 року представник відповідача пояснив, що позивача з роботи не звільнено та від роботи не відсторонено , рішення правлінням СВК «Кубей» про його звільнення з роботи або відсторонення від роботи не приймалось, що позивач може приступити до роботи і працювати рибаком . Але по теперішній час позивач на роботу не вийшов и не працює.

Відповідно до ст.. 21 Кодексу законів про працю України трудовий договір це угода між працівником і власником підприємства, установи , організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобовязується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи , організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобовязуються виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці , необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ст.. 94 ч.1 Кодексу законів України про працю заробітна плата це винагорода, обчислена як правило у грошовому виразі, яку власник виплачує працівникові за виконану ним роботу. Таким чином для одержання працівником заробітної плати обовязковою умовою є те, що працівник зобовязаний виконувати відповідну роботу за виконання якої він має право одержувати відповідну заробітну плату.

Під вимушеним прогулом розуміється прогул, який був здійснений працівником в результаті незаконного звільнення працівника з роботи чи незаконного переведення працівника на іншу роботу.

Оскільки судом встановлено, що позивач з 1 січня 2011 року самостійно припинив свою роботу на посаді рибка СВК «Кубей» Болградського району і з власної ініціативи з цього часу не працює , рішення правління СВК «Кубей» про його звільнення з роботи, або відсторонення від роботи, або переведення на іншу роботу не приймалось, суд вважає, що вимоги позивача, про поновлення його на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є безпідставними і задоволенню не підлягають.

Той факт, що відповідачем по теперішній час не прийнято рішення про звільнення позивача з роботи за прогули, а також не притягнено позивача до дисциплінарної відповідальності за прогули , не є підставою для задоволення вимог позивача , оскільки вирішення питання про звільнення з роботи та притягнення до дисциплінарної відповідальності є правом , а не обовязком відповідача.

Посилання позивача на те, що він працював в СВК «Кубей» Болградського району на посаді старшого рибака та його незаконно було переведено рядовим рибаком без його згоди є безпідставним. З трудової книжки позивача, а також з наданої відповідачем довідки вбачається , що з 1988 року позивач працює в СВК «Кубей» Болградського району на посаді рибака. Представник відповідача в судовому засідання пояснив, що позивач ніколи не переводився з посади рибака на посаду старшого рибака, що посади старшого рибака в СВК «Кубей» взагалі немає. Позивач не надав суду рішення правління СВК «Кубей» про призначення його або переведення на посаду старшого рибака, а також в судовому засіданні пояснив, що він не знає чи приймалось правлінням СВК «Кубей» будь коли таке рішення та не памятає щоб керівництво СВК знайомило його з таким рішенням. Той факт, що після укладення внутрішньогосподарського договору з бригадою рибаків від 12 грудня 2000 року з позивачем було укладено договір про матеріальну відповідальність як з старшим рибаком та на нього було покладено обвязки матеріально відповідальної особи за майно і інвентар (а.с.45) не є доказом того, що позивач працював в СВК «Кубей» на посаді старшого рибака , оскільки відсутнє рішення правління СВК про призначення позивача на посаду старшого рибака або про переведення його на таку посаду. Позивач , працюючі з 1988 року на посаді рибака, не будучі у встановленому порядку переведеним на посаду старшого рибака, погодився з умовами праці за договором від 12 грудня 2000 року та працював на зазначених умовах з виконанням обовязків матеріально відповідальної особи до 1 січня 2011 року.

З укладенням 16 квітня 2010 року нового внутрішньогосподарського договору фактично було змінено істотні умови праці рибаків , в тому числі і позивача. Про зміну умов праці позивача було попереджено ще 16 квітня 2010 року при підписання зазначеного договору бригадою рибаків. Позивач відмовився підписати зазначений договір, необхідність укладення якого була викликана змінами в організації виробництва і праці та затверджена рішенням правління СВК «Кубей» від 16 квітня 2010 року. Таким чином позивач виразив свою не згоду на продовження роботи на нових умовах. 3 вересня 2010 року позивач звернувся до Болградського районного суду з позовом про визнання незаконним відсторонення його від трудових обовязків та переведення на іншу роботу в звязку з укладенням договору від 16 квітня 2010 року та поновлення його на роботі на посаді старшого рибака. Рішенням Болградського районного суду від 13 жовтня 2010 року в задоволенні позову позивачу було відмовлено (а.с.66). Це рішення суду позивач не оскаржив та продовжував працювати на посаді рибака до 1 січня 2011 року, а з 1 січня 2011 року самовільно залишив роботу і з цього часу не працює. Таким чином позивач фактично висловив свою незгоду та небажання працювати на нових умовах, що відповідно до ст.. 43 Конституції України є його правом.

За викладених обставин підстав для задоволення позову суд не знаходить.

Керуючись ст. 10,11,60,131,212-215,294 ЦПК України, ст. 21, 32, 46, 94, 232 Кодексу законів про працю України , суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до СВК «КУБЕЙ» Болградського району Одеської області про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Болградський районний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя : Тимошенко Ірина Вольдемарівна