КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 1414/90/2012
Провадження № 2/1414/1073/2012 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

11.04.2012 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючої у справі судді Циганок В.Г.,

при секретарі судового засідання Спільній Ю.В.,

за участю позивачів- Ярема Г.П., ОСОБА_2,

відповідача- Овчарової Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3, ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 треті особи: Товарна біржа „Нерухомість-Миколаїв, Пята Миколаївська державна нотаріальна контора, Станіславовича про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на 1/3 частини квартири в порядку спадкування за законом,-

В С Т А Н О В И В:

В січні 2012 року позивачі звернулися в суд до відповідачів з вказаним позовом, в якому просили визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 дійсним та визнати право на спадщину за законом на спадкове майно- 1/3 частину вказаної квартири, що залишилося після смерті ОСОБА_7. В обгрунтування своїх позовних вимог посилалися на те, що 26 червня 2001 року між ними та відповідачами було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири № 23 в рівних частках, розташованої в будинку № 46 по вулиці Артема в м.Миколаєві, який був укладений на Товарній Біржі „Нерухомість-Миколаїв, записаний в Журналі реєстрації біржових договорів з нерухомістю № 1-798 від 26.06.2001р. та зареєстрований 17.07.2001 р. в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 172 за реєстровим № 5449. Працівники біржи завірили, що подальшого нотаріального посвідчення договір не потребує. Серед покупців квартири був також ОСОБА_7, який помер 07.07.2011р., після його смерті вони не можуть оформити спадщину через те, що договір не посвідчений нотаріально. Оскільки вони не мають можливості розпорядитися купленою ними на законних підставах у свій час квартирою, тому що не дотримане діюче на данний момент законодавство- договір не посвідчений нотаріально- вони вимушені звернутися до суду. Зазначений договір купівлі-продажу виконаний обома сторонами. Посилаючись на наведене, просила позов задовольнити.

В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали на підставах, викладених в заяві, просили визнати договір купівлі-продажу зазначеної квартири дійсним та визнати право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7, якому на підставі укладеного договору належить 1/3 частини вказаної квартири.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги визнала, підтвердила наведені позиваем обставини.

Відповідачі ОСОБА_8, ОСОБА_6 в судове засідання не зявилися, надали заяви про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги визнали, проти задоволення позову не заперечували.

Представник третьої особи Товарна біржа „Нерухомість-Миколаїв- в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення про вручення рекомендовнаої кореспонденції, ніяких заяв до суду не направив.

Представник третьої особи Пята Миколаївська державна нотаріальна контора- надалт до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

26 червня 2001 року між ОСОБА_7, ОСОБА_3, яка також діяла в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2, та ОСОБА_4, яка також діяла в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_8, ОСОБА_6, було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири № 23 в рівних частках, розташованої за адресою: м.Миколаїв, вулиця Артема, будинок № 46. Договір був укладений на Товарній Біржі „Нерухомість-Миколаїв, записаний в Журналі реєстрації біржових договорів з нерухомістю № 1-798 від 26.06.2001р.

17.07.2001р. право власності на зазначену квартиру було зареєстровано на імя ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_2 по 1/3 частині в Миколаївському МБТІ, та записано в реєстрову книгу №172 за реєстровим № 5449.

ОСОБА_7 помер 07.07.2011р., що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Договір виконаний сторонами в повному обсязі: позивачі уплатили продавцям вартість квартири, вселилися в неї, зареєструвалися та користуються нею, а відповідачі отримали оплату договірної вартості квартири, звільнили її від побутового майна та здійснили виселення з неї.

Згідно з вимогами ст.227 ЦК УРСР в редакції ГК 1963 р., що діяв на момент укладення договору, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин, недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Відповідно до ст.47 ЦК УРСР (в ред.1963р.) недодержання у випадках, зазначених в законі, нотаріальної форми угоди, тягне за собою її недійсність. Ст.128 ЦК УРСР передбачає, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі.

Відповідно до ст.657 ЦК України в редакції ЦК 2003 р. договор купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлого будинку (квартири) чи іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Із пунктів 3,4 ст.334 ЦК України вбачається, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.

Оскільки відносини виникли до набрання чинності ЦК України 2003 р., то відповідно до п.п.1,4 заключних та перехідних положень ЦК України 2003р. необхідно керуватися нормами ЦК УРСР 1963 р.

Таким чином суд дійшов до висновку, що позов в частині визнання договору купівлі-продажу дійсним обгрунтований та підлягає задоволенню.

Що стосується позовних вимог щодо визнання права на спадщину за законом на спадкове майно- 1/3 частину вказаної квартири, що залишилося після смерті ОСОБА_7, суд вважає необхідним залишити їх без задоволення.

Як передбачає ст.60 ЦПК кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачами не надано достатніх доказів того, що наявний спір про право на вказану частину спадщини.

Керуючись ст. ст. 10,11, 209, 212, 214-215 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3, ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири № 23 (в рівних частках) в будинку № 46 по вулиці Артема в місті Миколаєві, укладений 26 червня 2001 року між ОСОБА_7, ОСОБА_3, яка також діяла в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2, з одного боку, та ОСОБА_4, яка також діяла в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_8, ОСОБА_6, з іншого боку, на Товарній Біржі „Нерухомість-Миколаїв, записаний в Журналі реєстрації біржових договорів з нерухомістю № 1-798 від 26.06.2001р. та зареєстрований 17.07.2001 р. в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 172 за реєстровим № 5449, згідно якого ОСОБА_4, яка також діяла в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_8, ОСОБА_6, продали, а ОСОБА_7, ОСОБА_3, яка також діяла в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2, купили квартиру АДРЕСА_2.

В частині позовних вимог про визнання права власності на спадщину за законом на спадкове майно- 1/3 частину квартири АДРЕСА_3.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Миколаївської області через Корабельній районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: В. Г. Циганок