Справа № 1519/117/2012
№ пр. 2/1519/4792/2012
3лютого 2012 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого судді Целуха А.П.,
при секретарі судового засідання Корнієнко Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Одеської міської ради про визнання права власності на нежитлове приміщення, -
В Малиновський районний суд м. Одеси звернулася ОСОБА_1 з позовом до Виконавчого комітету Одеської міської ради про визнання права власності на нежитлове приміщення. В обґрунтування заявленого позову позивачка посилається на те, що вона є користувачем нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м.Одеса, вул.Ген.Петрова, 17/2. З метою захисту своїх прав, неможливості вирішення цього питання в іншому порядку, ніж судовому, позивачка звернулася до суду з цим позовом. В звязку з чим позивачка, просила постановити рішення яким визнати за нею право власності на нежитлове приміщення, загальною площею 83, 3 кв.м., що розташоване за адресою: м.Одеса, вул.Ген.Петрова, 17/2.
Представник позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, на обґрунтування яких посилалася на обставини, викладені у позовній заяві та просила задовольнити позов в повному обсязі.
Представник Виконавчого комітету Одеської міської ради у судове засідання не зявився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причин своєї неявки суду не повідомив. Заперечень на позов не надходило. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо доказів для встановлення фактичних відносин сторін, суд, зі згоди представника позивача, відповідно до ст. 224 ЦПК України, вважає можливим постановити рішення при заочному розгляді справи.
У звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1, є користувачем нежитлового приміщення, розташованого за адресою: м. Одеса, вул.Ген.Петрова, 17/2. Після отримання відповідних письмових погоджень від сусідів позивачкою за власні кошти була проведена реконструкція та ремонтні роботи у зазначеному приміщенні. Відповідно до ч. 4 ст.355 ЦК України спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.
Відповідно до ч. 2, 3 ст. 357 ЦК України якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна.
Статтею 358 ЦК України передбачено, що співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.
Згідно ч. 2 ст. 10 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду, допоміжні приміщення передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Таким чином вважаю, що визнання за позивачкою права власності на нежитлове приміщення по вул.Ген.Петрова, 17/2 у м. Одесі не порушить прав інших мешканців будинку.
Згідно із нормами СНІП 08.01-89 Житлові будівлі, жилі приміщення, які є не можуть використовуватися як житлові, можуть розміщуватися у жилих домах на першому, другому та цокольному поверхах та повинні мати входи та евакуаційні виходи, ізольовані від житлової частини будівлі та використовуватися за призначенням.
Після реконструкції, проведеної позивачкою, приміщення відповідає усім вищевказаним вимогам.
Згідно ст. 8 Житлового кодексу України, переведення придатних для проживання жилих будинків і жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду в нежилі, як правило, не допускається. У виняткових випадках переведення жилих будинків і жилих приміщень у нежилі може здійснюватися за рішенням органів, зазначених у частині другій статті 7 цього Кодексу.
Переведення жилих будинків і жилих приміщень відомчого і громадського житлового фонду в нежилі провадиться за пропозиціями відповідних міністерств, державних комітетів, відомств і центральних органів громадських організацій.
Переведення жилих будинків і жилих приміщень, що належать колгоспам, у нежилі здійснюється за рішенням загальних зборів членів колгоспу або зборів уповноважених. Переведення жилих будинків житлово-будівельних кооперативів у нежилі не допускається.
Статтею 4 Житлового Кодексу України передбачено, що до житлового фонду також відносяться житлові дома, частини домів, квартири, які належать громадянам на праві приватної власності (приватний житловий фонд).
Згідно з ч. 1 ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво (ст. 376 ЦК України).
Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. Згідно зі ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. З врахуванням того, що дії вчиненні позивачкою щодо свого майна, яке змінило свої кількісну характеристику, є правомірними, не порушують прав інших осіб, суд вважає можливим визнати за позивачкою право власності.
Згідно зі ст. 217 ЦК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 16, 20, 320, 331, 383, 392 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 208, 209, 212, 213-215, 224-226 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Одеської міської ради про визнання права власності на нежитлове приміщення задовольнити в повному обсязі.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на нежитлове приміщення, загальною площею 83,3 кв.м., що розташоване за адресою: м.Одеса, вул.Ген.Петрова, 17/2.
Встановити порядок виконання рішення, згідно з яким, після набуття ним законної сили є підставою для реєстрації за ОСОБА_1 право власності на нежитлове приміщення, загальною площею 83,3 кв.м., що розташоване за адресою: м.Одеса, вул.Ген.Петрова, 17/2.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
ГОЛОВУЮЧИЙ А.П. ЦЕЛУХ