АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2012 року м. Дніпропетровськ 26 січня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Деревянка О.Г.

суддів: Красвітної Т.П., Черненкової Л.А.

при секретарі: Горлаковій Ю.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3

на заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2011 року

за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2010 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів посилаючись на те, що 02 жовтня 2004 року між нею та відповідачкою укладено договір міни земельної ділянки, за яким від ОСОБА_5 до неї переходило право власності на земельну ділянку площею 3,13 га (пай № 606), яка розташована на території Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області.

Рішенням постійно діючого третейського суду «Південно-східний Міжрегіональний» від 04 травня 2006 року Договір міни визнано дійсним. Проте на вимогу ОСОБА_5 вимушена була заплатити їй 126250,00 грн. про що складено розписку від 18 серпня 2005 року.

10 квітня 2007 року ОСОБА_5 звернулася до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області із заявою про скасування рішення третейського суду від 04 травня 2006 року, яка судом була задоволена. Оскільки ОСОБА_5 передані грошові кошти не повертає, позивачка просила стягнути з відповідачки 126250,00 грн. та проценти за користування цими грошима в сумі 61493,84 грн., а всього 187743,84 грн.

Заочним рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 - представник ОСОБА_5 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції в частині стягнення на користь позивачки процентів за користування коштами у розмірі 61493 грн.84 коп. скасувати, та ухвалити в цій частині нове рішення, яким відмовити в задоволенні цих позовних вимог.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є обґрунтованою і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4, та стягуючи на її користь зі ОСОБА_5 проценти у розмірі 61493,84 грн. за користування безпідставно отриманими грошовими коштами, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка, як позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір процентів повинен визначатися на рівні облікової ставки Національного банку України.

Проте погодитись з такими висновками суду першої інстанції не можна.

Відповідно до ч.І ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана

повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відповідно до ч.І ст.715 ЦК України за договором міни (бартеру) кожна із сторін зобов'язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар.

Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Новомосковського міськрайонного суду від 21 березня 2008 року скасовано рішення третейського суду № 0405/06-1 від 04 травня 2006 року, яким було визнано дійсним договір міни земельної ділянки на сільськогосподарську продукцію.(а.с.17).

Згідно розписки, ОСОБА_5 отримала від ОСОБА_4 за належну їй земельну ділянку кошти у розмірі 126250 грн.(а.с.б).

В судовому засіданні представники сторін пояснили, що спірна земельна ділянка за іншим судовим рішенням повернута ОСОБА_5, тому представник ОСОБА_5 - ОСОБА_2 не заперечував проти стягнення з відповідачки на користь ОСОБА_4 коштів у розмірі 126250 грн. і рішення суду першої інстанції в цій частині не оскаржує.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині стягнення з відповідачки процентів за користування грошима в сумі 61493,84 грн. підлягає скасуванню, як постановлене в порушення норм матеріального права.

Звертаючись до суду із зазначеним позовом, представник позивачки посилався на те, що до да-

них правовідносин повинно бути застосовано аналогію закону, а саме положення ст.. 1048 ЦК України.

Колегія суддів вважає, що суд задовольняючи в цій частині позов, прийшов до помилкового висновку про те, що ОСОБА_6 як позикодавець має право на одержання від позивальника - ОСОБА_5 процентів від суми позики, оскільки чинним законодавством не передбачено можливість застосування до договору міни положень про позику, договори міни та позики є різними зо своєю правовою природою та регулюють різні види правовідносин, тому застосування до спірних правовідносин положення ст.. 1048 ЦК України є безпідставним.

За таких обставин, заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2011 року в частині стягнення коштів у розмірі 61493,84 грн. підлягає скасуванню, з постановою в цій частині нового рішення про відмову ОСОБА_4 в задоволенні цих позовних вимог.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.209,218,303,307,308,316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - представника ОСОБА_5 задовольнити.

Заочне рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2011 року в частині стягнення коштів у розмірі 61493,84 грн. скасувати, та в задоволенні цих позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 - відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення Апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: