Справа № 1003/9399/12
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 вересня 2012 року Білоцерківський міськрайоний суд у складі:

головуючого судді Гапоненко А. П. ,

при секретарі Миронова Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Біла Церква, справу за позовом Профспілкового комітету Білоцерківської станції швидкої медичної допомоги Київської області в інтересах членів профспілкової організації ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до головного лікаря Білоцерківської станції швидкої медичної допомоги ОСОБА_5 про вирішення трудового спору, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулися до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 09 червня 2011 року відповідач видав наказ № 126 «Про тривалість робочої зміни водіїв санітарного транспорту», яким встановлено новий графік чергувань. 22 серпня 2011 року відповідач, по-суті, продублювавши попередній наказ № 126, видав новий наказ № 200 «Про зміну графіків роботи водіїв санітарного транспорту», яким також встановлювався новий графік чергувань. У звязку з виданням зазначених наказів 12 травня 2012 року до профспілкового комітету надійшло звернення старших водіїв: ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про незаконність наказу і з проханням захистити їхні права в судовому порядку, тому просять суд визнати неправомірними та скасувати накази головного лікаря Білоцерківської станції швидкої медичної допомоги ОСОБА_5 за № 126 від 09 червня 2011 року та № 200 від 22 серпня 2011 року. Позивачі обґрунтовують свої вимоги тим, що зазначені накази суперечать колективному договору Білоцерківської станції швидкої медичної допомоги, інтересам працівників, суперечать діючому законодавству про працю та видані без погодження з виборним органом профспілкової організації.

Під час розгляду справи представник позивачів уточнив позовні вимоги та просить суд поновити строки звернення до суду за захистом порушених прав з врахуванням обєктивних причин їх пропуску.

В судовому засіданні представник позивачів голова профспілкового комітету Білоцерківської станції швидкої медичної допомоги ОСОБА_6 та позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 підтримали позовні вимоги в повному обсязі, пославшись на ті ж обставини та підстави, викладені у позовній заяві.

Відпо відач ОСОБА_5 і представник відповідача позов не визнали та пояснили суду, що зазначені накази видані на підставі наказу Міністерства охорони здоров'я від 18.12.2000 № 204-О «Про затвердження Галузевих правил внутрішнього трудового розпорядку» в п. 16 якого зазначено: «За рішенням трудового колективу дозволяється встановлювати тривалість робочої зміни до 24 годин (крім водіїв санітарного транспорту)». Відповідно до даного наказу і були розроблені нові Правила внутрішнього трудового розпорядку та видані зазначені накази про зміну графіків роботи водіїв санітарного транспорту з переведенням їх на 12 годинну зміну за їх згодою. Про видання наказу № 200 від 22.08.2011 року водії були повідомлені письмово за 2 місяці, тому зазначений наказ відповідає вимогам діючого законодавства, просять суд відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення сторін, покази свідків, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, дійшов висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що підтверджується наявними у справі доказами і не заперечується сторонами, відповідачем головним лікарем БЦ СШМД ОСОБА_5 були видані і підписані накази № 126 від 9.06.2011 року «Про тривалість робочої зміни водіїв санітарного транспорту» та № 200 від 22.08.2011 року « Про зміну графіків роботи водіїв санітарного транспорту», якими водії швидкої медичної допомоги переведені з 24-годинного графіку на 12 годинну зміну за їх згодою.

Зазначеними наказами відповідач фактично вніс зміни в організацію роботи водіїв швидкої медичної допомоги та в односторонньому порядку встановив новий режим роботи, який не відповідає затвердженому колективному договору, укладеного між сторонами та затвердженого на засіданні трудового колективу 09.03.2010 року, згідно якого водіям встановлена тривалість робочої зміни 24 години з врахуванням галузевих правил внутрішнього розпорядку, затверджених наказом МОЗ України від 18.11.2000 року № 204-0. Зміна, чи встановлення режиму роботи це право відповідача, що реалізується трудовим колективом за погодженням із профспілковим комітетом (ст.ст. 58, 142, 244 КЗпП; п.4 ч.1 ст. 38 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», в якому зазначено, що профспілкова організація разом з роботодавцем вирішує питання робочого часу і часу відпочинку, погоджує графіки змінності та надання відпусток тощо;).

У відповідності до п. 31 розяснень Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» зазначено, що згідно з ч.3 ст.32 КЗпП в межах спеціальності, кваліфікації і посади, обумовленої трудовим договором, зміна істотних умов праці: систем і розмірів оплати, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміни розрядів і найменування посад та інших допускається за умови, що це викликано змінами в організації виробництва і праці та що про ці зміни працівник був повідомлений не пізніше ніж за 2 місяці. Якщо при розгляді трудового спору буде встановлено, що зміна істотних умов трудового договору проведена не у звязку зі зміною в організації виробництва і праці на підприємстві, в установі, організації, то така зміна з урахуванням конкретних обставин може бути визнана судом неправомірною з покладенням на власника або уповноважений ним орган обовязку поновити працівникові попередні умови праці.

Згідно ч.3 ст. 32 КЗпП України зміна істотних умов праці без згоди працівника допускається у випадках зміни в організації виробництва і праці. При зазначених обставинах відповідачем не доведено суду, що в організації праці позивачів відбулась зміна, яка не потребує згоди позивачів і водіїв взагалі на зміну істотних умов їхньої праці.

При вирішені зазначеного трудового спору суд також враховує ту обставину, що в наказі № 200 від 22.08.2011 року « про зміну графіків роботи водіїв санітарного транспорту» зазначено про переведення водіїв на 12 годинну зміну за їх згодою, яку водії та позивачі не надавали, а лише були ознайомлені після видання наказу, що підтвердили у судовому засіданні свідки: ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11.

Допитана у судовому засіданні інспектор відділу кадрів БЦ СШМД ОСОБА_12 показала суду, що після видання наказу № 200 і до дня його дії водії були повідомлені завчасно письмово шляхом підпису про ознайомлення. Письмової згоди водії не надавали.

Крім цього при видані зазначених наказів відповідач керувався ст..103 КЗпП України, яка регламентує повідомлення працівників про запровадження нових або зміну діючих умов оплати праці.

Вирішуючи позовні вимоги в частині поновлення строку позовної давності звернення до суду за захистом порушених прав суд враховує, що позивачі неодноразово звертались за захистом своїх прав до адміністрації БЦ СШМД, керівників міськвиконкому, області, до первинної профспілкової організації намагаючись врегулювати спір у позасудовому порядку, що підтвердили позивачі, свідки і не заперечується відповідачем, тому суд причини пропуску визнає поважними і вважає за можливе їх поновоти у відповідності до ст. 234 КЗпП України, 72 ЦПК України. При цьому суд також враховує,що позовна заява подана до суду представником позивачів у відповідності до ст.19 ч. 5 Закону України « Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності».

У відповідності до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим у відповідності до норм ЦПК в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін.

Згідно ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Судом були надані рівні права сторонам процесу щодо подання доказів, їх дослідження і доведення перед судом їх переконливості.

Враховуючи, що відповідач видав накази № 126 від 9.06.2011 року «Про тривалість робочої зміни водіїв санітарного транспорту» та № 200 від 22.08.2011 року « про зміну графіків роботи водіїв санітарного транспорту», які не відповідають вимогам діючого законодавства, позовні вимоги слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 32, 58, 142, 234, 244 КЗпП України; п.4 ч.1 ст. 19,38 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності» п. 31 розяснень Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів», ст. ст. 10, 11, 60, 72, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Уточнені позовні вимоги задовольнити повністю.

Поновити строк позовної давності звернення про вирішення трудового спору до суду за захистом порушених прав.

Визнати неправомірними та скасувати накази головного лікаря Білоцерківської станції швидкої медичної допомоги ОСОБА_5 за № 126 від 09 червня 2011 року та № 200 від 22 серпня 2011 року.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

З текстом повного рішення сторони можуть ознайомитись в приміщені суду 7.09.2011 року.

Суддя ОСОБА_13