Справа № 2-п-113/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2012 року року Подільський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Захарчук С.С.

при секретарі - Власенко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, який діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа служба у справах дітей Подільської районної у м. Києві державної адміністрації, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей: ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Зазначав, що він, його діти та відповідач зареєстровані у ІНФОРМАЦІЯ_1.

ОСОБА_4 у зазначеній квартирі не проживає більше трьох років.

Посилаючись на те, що відповідач більше трьох років не проживає у спірній квартирі, а лише формально зареєстрована та фактично проживає у приватному будинку в с. Нові Петрівці та забезпечена житлом, просив визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою № 63 у будинку № 4 по вул. Новомостицькій у м. Києві.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов з викладених у ньому підстав та просили позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач та її представник у судовому засіданні проти позову заперечили, просили у задоволенні позову відмовити у повному обсязі, пославшись на те, що відповідачка вселилася у квартиру АДРЕСА_1 на підставі ордеру, виданого у 1985 році. У подальшому у спірній квартирі було зареєстровано відповідача. Крім них, у зазначеній квартирі по день своєї смерті до 2010 року проживала та була зареєстрована її мати ОСОБА_5 У 2002 році позивач одружився та виїхав із спірної квартири. Вона весь час проживала у спірній квартирі, сплачувала комунальні послуги, отримувала поштову кореспонденцію. У 2011 році стосунки у неї з відповідачем погіршилися. 14 квітня 2011 року позивач самовільно змінив замки у квартирі та не впускав її у квартиру, не дав можливості їй забрати особисті речі, які були у квартирі. Вона звернулася до КП «Мостицьке» з відповідними заявами про неможливість проживання у квартирі та просила опечатати квартиру до вирішення питання в суді.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази у їх сукупності, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задовлення позову, виходячи з наступного.

Судом установлено, що згідно з довідкою форми 3, виданої КП «Мостицький» 15 серпня 2011 року у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_4 з 6 травня 1985 року, ОСОБА_1 з 6 травня 1985 року, ОСОБА_2 з 18 січня 2008 року, ОСОБА_3 з 19 липня 2009 року, власником особового рахунку є ОСОБА_4 (а.с. 46).

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги ОСОБА_1 посилався на те, що відповідач більше трьох років не проживає у спірній квартирі, а лише формально зареєстрована та фактично проживає у приватному будинку в с. Нові Петрівці та забезпечена житлом.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно з ст. ст. 58-59 ЦПК України докази повинні бути належними та допустимими.

Відповідно до акту від 15 квітня 2011 року, складеного комісією КП «Мостицький», та наданого позивачем на обґрунтування своїх позовних вимог, ОСОБА_4 понад три роки у квартирі АДРЕСА_1 не проживає, в квартирі проживали квартиранти, на час проведення обстеження зазначеної квартири 15 квітня 2011 року у ній проживають ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3 (а.с. 6).

У судовому засіданні, допитаний у якості свідка майстер ОСОБА_6, який був у складі комісії, яка складала зазначений акт, вказав суду про те, що зазначений акт був складений зі слів сусідів.

У судовому засіданні свідки: ОСОБА_7, ОСОБА_8, зі слів яких було складено акт, вказали на те, що останні 2-3 роки у спірній квартирі проживали квартиранти, ОСОБА_4 не бачили, одночасно вказали на те, що у квартирі не бували.

Виходячи з положень ст. ст. 58-59 ЦПК України показання свідків: ОСОБА_7, ОСОБА_8 суд не приймає до уваги як належні докази, оскільки зазначенні особи вказали на те, що у спірній квартирі не бували.

Виходячи з вищевикладеного, суд не приймає до уваги як належний доказ, що підтверджує факт не проживання відповідача у спірній квартирі понад три роки і акт від 15 квітня 2011 року, оскільки як вбачається зі змісту акту і наданих суду пояснень у якості свідка майстра ОСОБА_6, зазначений акт був складений зі слів сусідів: ОСОБА_7 і ОСОБА_8, працівники КП «Мостицький», при складанні зазначеного акту в квартиру не заходили.

До того ж, судом установлено, що 20 квітня 2011 року ОСОБА_4 було подано заяву до КП «Мостицікій», у якій остання вказала на те, що 14 квітня 2011 року ОСОБА_1 змінив замки у квартирі № 63, вона викликала міліцію, про що було складено протокол, проживати за цією адресою не має можливості до вирішення цього питання у суді. У квартирі залишилися особисті речі, меблі, посуд, сплачувати за квартиру не має можливості (а.с. 81). Крім того, у заяві від 13 квітня 2011 року просила опечатати квартиру (а.с. 82).

Одночасно суд не приймає до уваги і покази свідків: ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, оскільки останні є друзями відповідача. Також суд не приймає до уваги і покази свідка ОСОБА_14, яка є дружиною позивача та свідка ОСОБА_15, який є сусідом, вказав на те, що ОСОБА_4 не проживає у спірній квартирі 2 роки, одночасно вказав на те, що у спірній квартирі не бував.

Разом з тим, судом установлено, що відповідачка ніколи не втрачала інтересу до цієї квартири, сплачувала квартплату та комунальні послуги (а.с. 67, 141-147, 200-209, 221-233), між нею та КП «Мостицький» укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (а.с. 159-161), відповідачка у 2005-2010 роках та у січні 2011 року проводила звірку по сплаті по лічильниках ХВП та ГВП (а.с. 155-157), отримувала поштову кореспонденцію за вказаною адресою (а.с.105-106), проживає та зареєстрована у зазначеній квартирі.

Доказів того, що відповідачка фактично проживає у приватному будинку в с. Нові Петрівці та забезпечена житлом позивачем суду не надано.

Суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що квартира здавалася в оренду, оскільки суду не надано відповідних доказів, надані конверти адресовані ОСОБА_16 датовані 4 та 14 листопада 2011 року (а.с. 117-118), не можуть розцінюватися як належні та допустимі докази факту не проживання відповідача у спірній квартирі.

Не приймає до уваги суд і постанову Подільського районного суду м. Києва від 24 лютого 2012 року (а.с. 8-9 т.2) як доказ того, що ОСОБА_4 у спірній квартирі не проживала три роки.

Частиною 1 ст. 71 ЖК України передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Суд, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову про визнання ОСОБА_4 такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 57, 58, 59, 60, 209, 212-215, 223 ЦПК України, ст. ст. 71, 72 ЖК України, суд -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1, який діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа служба у справах дітей Подільської районної у м. Києві державної адміністрації, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду м. Києва через Подільській районний суду м. Києва.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ Захарчук С. С.