Справа № 22-ц-1282/12 Головуючий у 1 інстанції: Свірідова
Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 К. П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 січня 2012 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Зубарєвої К.П.

суддів Монастирецького Д.І., Бакуса В.Я.

секретаря Мариняк О.І.

з участю ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 25 жовтня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання,-

встановила:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 25 жовтня 2011 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно, починаючи з 28.07.2011 року до припинення навчання ОСОБА_3 у Львівському національному університеті ім..Франка до 30.06.2014 року. Стягнуто з відповідача в користь держави судовий збір в сумі 51 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2. В апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позові, оскільки вважає його таким, що суперечить нормам матеріального і процесуального права. Суд не врахував, що в нього на утриманні неповнолітній син та вагітна дружина, його заробітна плата є конкретно визначеною, яка йде на витрати сімї а також і на позивачку. Суд не врахував реальних можливостей надавати матеріальну допомогу позивачці у тому розмірі, як визначив, чим порушив принцип справедливості щодо інших утриманців. Н враховано, що з моменту розірвання шлюбу він продовжував спілкування з позивачкою, надавав їй матеріальну допомогу та сприяв у навчанні.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно свідоцтва про народження, відповідач є батьком ОСОБА_3, народженої 08.06.1993 року. Відповідно до рішення суду відповідач сплачував аліменти на утримання позивачки до досягнення нею повноліття. Позивачка на даний час навчається у Львівському національному університеті ім..Франка і є студенткою другого курсу денного відділення, закінчує навчання у червні 2014 року, стипендії не отримує.

Відповідно д о ст..199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно ст..200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і ( або) у частці від заробітку ( доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відтак ні мінімального, ні максимального розміру аліментів на повнолітніх дочку, сина, Сімейний кодекс України не встановлює.

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на утримання позивачки у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму щомісячно до припинення навчання позивачкою суд не врахував вищезазначених положень СК України та реальну можливість відповідача надавати таку допомогу.

Як вбачається із довідки про доходи відповідача, його заробітна плата в місяць становить 980-1000 грн., з якої до червня 2011 року ним сплачувалися аліменти на утримання позивачки в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, що становило 230 грн.( а.с.51). На даний час на утриманні в нього перебуває двоє неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується свідоцтвами про народження, яких він відповідно до ст..180 СК України зобовязаний утримувати до досягнення ними повноліття незалежно від матеріального стану, а також дружина ОСОБА_6, яка не працює у звязку з народженням 05.01.2012 року дитини. Відтак суд, задовольняючи позовні вимоги, не врахував зазначених обставин та прийшов до невірного висновку про спроможність відповідача надавати позивачці матеріальну допомогу, яку вона потребує на час навчання, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму. При зміні матеріального стану відповідача та спроможності надавати матеріальну допомогу позивачці на період її навчання, остання вподальшому вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду з підстав, передбачених ст..309 ч.1 п.1,3 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1. п.2 , 309 ч.1 п.1,3, 313, 314 ч.2 ,316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити. Рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 25 жовтня 2011 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з дня проголошення, але може бути оскарженим у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Зубарєва К.П.

Судді Монастирецький Д.І.

ОСОБА_7