Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-3355/2012 р. Головуючий у 1-й інстанції: Дацюк О.І.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2012 р. м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Осоцького І.І.,

суддів Дашковської О.В.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Свинаренко О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 квітня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5, про зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА :

У грудні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5, про зобовязання вчинити певні дії.

В позові зазначив, що 20.08.2006 року та 01.10.2007 року між сторонами було укладено два договори позики на суму 25 000 грн. та 7500 грн. відповідно, за якими ОСОБА_3 отримав зазначені суми, зобовязавшись повернути їх у строк до 01.06.2010 року. В якості забезпечення виконання зобовязань за договорами, позивачем були передані відповідачу боргові розписки ОСОБА_5 від 10.06.2005 року на 20 000 доларів США, від 20.07.2005 року на 5000 доларів США, від 29.07.2005 року на 25 000 грн., від 01.08.2005 року на 3000 доларів США та 1000 грн., від 03.11.2005 року на 190 000 грн., від 16.06.2006 року на 11 000 грн., від 01.03.2007 року на 280 000 грн., від 01.07.2007 року на 2000 Євро, а всього розписки на суму 505 000 грн., 39 000 доларів США та 2000 Євро.

Позивач ОСОБА_3 гроші ОСОБА_4 повернув різними сумами загалом 28 500 грн., однак, відповідач відмовляється повернути боргові розписки. У звязку з чим ОСОБА_3А, просив суд зобовязати відповідача повернути йому боргові розписки видані ОСОБА_5.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 квітня 2012 року у задоволенні позову відмовлено.

2

ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для зміни рішення суду є неправильне застосування норм матеріального права, якщо не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Відмовляючи у задоволені позову суд помилково виходив з того, що нормами цивільно-процесуального законодавства не передбачено захисту порушених цивільних прав у заявлений позивачем спосіб.

Судом встановлено, що 20.08.2006 року та 01.10.2007 року між сторонами було укладено два договори позики на суму 25 000 грн. та 7500 грн. відповідно, за якими ОСОБА_3 отримав зазначені суми, зобовязавшись повернути їх у строк до 01.06.2010 року. В якості забезпечення виконання зобовязань за договорами, позивачем були передані відповідачу боргові розписки ОСОБА_5 від 10.06.2005 року на 20 000 доларів США, від 20.07.2005 року на 5000 доларів США, від 29.07.2005 року на 25 000 грн., від 01.08.2005 року на 3000 доларів США та 1000 грн., від 03.11.2005 року на 190 000 грн., від 16.06.2006 року на 11 000 грн., від 01.03.2007 року на 280 000 грн., від 01.07.2007 року на 2000 Євро, а всього розписки на суму 505 000 грн., 39 000 доларів США та 2000 Євро.

Позивач ОСОБА_3, посилаючись на те, що він гроші ОСОБА_4 повернув різними сумами загалом 28 500 грн., просив суд зобовязати відповідача повернути йому боргові розписки видані ОСОБА_5.

Згідно до норм ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобовязання.

Отже застосування сторонами при укладнні договору позики такого виду забезпечення виконання зобовязання як передача на зберігання позикодавцю боргових розписок іншої особи до повного виконання зобовязань між сторонами у цій справі не є забороненим способом забезпечення боргових зобовязань.

Тому при виконанні зобовязання боржником, тобто при повернення ним боргу позикодавцю, останній у відповідності до п. 5 ч.2 ст.16 ЦК України має право обрати такий спосіб захисту своїх цивільних прав та інтересів як зобовязання позикодавця до примусового виконання обовязку щодо повернення боргових розписок.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 за договором позики від 20.08.2006 року зі змінами від 16.05.2008 року за розписками від 16.09.2009 року та від 20.05.2010 року повернув у визначені у зміненому договорі строки, а саме до 01.06.2010 року лише 18 500 грн. замість 25 000 грн..

У відповідності до ч. 3 ст. 538 ЦК України у разі невиконання однією із сторін у зобовязанні свого обовязку, друга сторона має право зупинити виконання свого обовязку, відмовитися від його виконання частково або повністю.

Отже оскільки за договором позики від 20.08.2006 року зі змінами від 16.05.2008 року ОСОБА_3 борг у розмірі 25 000 грн. до 01.06.2010 року повернуто не було, то позичальник ОСОБА_4 має право зупинити чи відмовитися від виконання свого обовязку щодо повернення боргових розписок ОСОБА_5 від 10.06.2005 року на 20 000 доларів США, від 20.07.2005 року на 5000 доларів США, від 29.07.2005 року на 25 000 грн., від 01.08.2005 року на 3000 доларів США та 1000 грн., від 03.11.2005 року на 190 000 грн., від 16.06.2006 року на 11 000 грн..

З матеріалів справи не вбачається, що сума боргу у розмірі 7 500 грн. за договором від 01.10.2007 року у строк до 01.06.2010 року була повернута позикодавцем ОСОБА_3 позикодавцю ОСОБА_4, а тому у останнього не виникло зобовязання щодо повернення розписок ОСОБА_5 від 01.03.2007 року на 280 000 грн., від 01.07.2007 року на 2000 Євро.

3

Розписки від 19.07.2011 року про отримання ОСОБА_4 від ОСОБА_6 6 000 грн. в рахунок погашення заборгованості по договору позики від 20.08.2011 року та від 23.04.2011 року про отримання ОСОБА_4 від ОСОБА_6 4 000 грн. в рахунок погашення заборгованості по договору позики від 20.08.2011 року не свідчать про своєчасне, а саме до 01.06.2010 року, виконання умов договору позики від від 20.08.2006 року зі змінами від 16.05.2008 року.

Тому розписки від 19.07.2011 року та від 20.08.2011 року, тобто про повернення боргу після спливу строку його повернення, можуть бути враховані як підстави для поверенння розписок ОСОБА_5 від 10.06.2005 року на 20 000 доларів США, від 20.07.2005 року на 5000 доларів США, від 29.07.2005 року на 25 000 грн., від 01.08.2005 року на 3000 доларів США та 1000 грн., від 03.11.2005 року на 190 000 грн., від 16.06.2006 року на 11 000 грн...

Враховуючи вищенаведене, судова колегія рішення суду про відмову у задоволенні позову змінює в частині правового обгрунтування підстав в його відмові, вказуючи про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3 у звязку з не виникненням підстав для зобовязання ОСОБА_4 повернути йому боргові розписки.

Керуючись ст., ст. 307, 309, 313, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 23 квітня 2012 року у цій справі змінити в частині правового обгрунтування підстав відмови у задоволенні позову ОСОБА_3, викладеного у мотивувальній частині цього рішення суду.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, проте воно може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: