Дата документу 05.03.2012 Справа № 2-6444/11
Провадження № 2/1622/937/2012
У Х В А Л А

Іменем України

19.01.2012 року суддя Октябрського
районного суду м. Полтави Тімошенко
Н.В., розглянувши цивільну справу за
позовом приватного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк»до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ст. 511 Цивільного кодексу
України зобов'язання не створює
обов'язку для третьої особи.

ПАТ «ПриватБанк»та ОСОБА_1 уклали
договір поруки.

Відповідно до ч. 2 ст. 556 ЦК України до
поручителя, який виконав зобов'язання,
забезпечене порукою, переходять усі
права кредитора у цьому зобов'язанні, в
тому числі й ті, що забезпечували його
виконання.

Таким чином, виконання поручителем
зобов'язання є підставою для
виникнення в нього права регресу до
ОСОБА_2.

У провадженні судді Тімошенко Н.В.
знаходиться 124 цивільні справи за
позовом приватного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк»про стягнення
заборгованості, у яких поручителем
позичальників виступає ОСОБА_1 на суму
100 грн..

У вказаних позовних заявах ОСОБА_1
зазначений першим відповідачем, який
зареєстрований в ОСОБА_3 районі
м.Полтави, що, в свою чергу, вказує на те,
що розгляд справи має проводитися за
правилами підсудності в ОСОБА_3
районному суді м.Полтави, у той час як
позичальники зареєстровані на
території Полтавського району та
області або ж в районах міста, не
підсудних ОСОБА_3 райсуду м.Полтави, у
тому числі й ОСОБА_2 (м.Лубни
Полтавської області).

Відповідно до ч. 5 ст. 203 ЦК України
правочин має бути спрямований на
реальне настання правових наслідків,
що обумовлені ним.

Вказані обставини викликають сумніви у
тому, що зазначений договір поруки
спрямований не на реальне настання
правових наслідків, а на зміну
підсудності, оскільки порукою
забезпечується зобов»язання лише на
100,00 грн..

Сумнів також викликає наявність
повідомлення банком самого
позичальника про існування договору
поруки та з цього приводу згоду
останнього.

У протилежному ж випадку передача ПАТ
КБ «ПриватБанк»кредитного договору,
який був укладений із позичальником,
для ознайомлення гр. ОСОБА_1 є
порушенням банківської таємниці
відповідно до ч. 1 ст. 1076 ЦК України, якою
банк гарантує таємницю банківського
рахунка, операцій за рахунком і
відомостей про клієнта.

Згідно ст.109 ч.1 ЦПК України позови до
фізичної особи пред»являються в суд за
зареєстрованим у встановленому
законом порядку місцем її проживання
або за зареєстрованим у встановленому
законом порядку місцем її перебування.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 зареєстрована
у ІНФОРМАЦІЯ_1, а також те, що відповідно
до матеріалів, доданих позивачем до
позовної заяви, у діях позивача
вбачаються ознаки злочину ст.366 КК
України (службове підроблення), суд
приходить до висновку про те, що
позовна заява повинна бути подана за
місцем реєстрації основного боржника,
а отже подана до суду із порушенням
правил підсудності.

Згідно ст.115 ЦПК України якщо суддя,
вирішуючи питання про відкриття
провадження у справі, встановить, що
справа не підсудна цьому суду, заява
повертається позивачеві для подання до
належного суду, про що постановляється
ухвала. Ухвала суду разом із заявою та
всіма додатками до неї надсилаються
позивачеві.

Керуючись ст.ст. 109, 115 ЦПК України,
суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву приватного акціонерного
товариства комерційного банку
«ПриватБанк»до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості – повернути
позивачеві для звернення до належного
суду.

Ухвала може бути оскаржена до
Апеляційного суду Полтавської області
через районний суд шляхом подання
протягом п’яти днів з дня проголошення
ухвали апеляційної скарги.

У разі якщо ухвалу було постановлено
без участі особи, яка її оскаржує,
апеляційна скарга подається протягом
п»яти днів з дня отримання копії
ухвали.

СуддяОСОБА_4