Справа № 2036/2-1231/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«04» травня 2012 р. м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Карімова І.В.,

при секретарі Молчановій О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Чугуївського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод користування приватною власністю та зняття з реєстрації,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до колишньої дружини ОСОБА_2, третя особа Чугуївський СГРІФО Чугуївського РВ УМВС України в Харківській області про усунення перешкод в користуванні належній йому на праві приватної власності 1/2 частині жилого будинку № 48 по вулиці Харківській в місті Чугуєві Харківської області шляхом виселення відповідача з цього будинку. Просив зобовязати Чугуївський СГРІФО Чугуївського РВ УМВС України в Харківській області зняти ОСОБА_2 з реєстрації за вказаною адресою.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилався на те, що колишня дружина ОСОБА_2 не бажає покинути у добровільному порядку вказаний жилий будинок, користується належною йому власністю без його згоди, що позбавляє його можливості як власника розпорядитися своїм майном, у тому числі продати будинок.

Вважає, що відповідно до вимог ст.ст. 98,157, ч.1 ст.116 ЖК України ОСОБА_2 підлягає виселенню з належного йому будинку, а він, як власник цього майна має право згідно ст.ст. 15,391 ЦК України на захист своїх прав шляхом усунення перешкод в користуванні належного йому майна.

Відповідач ОСОБА_2 проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на те, що вона після реєстрації шлюбу з позивачем вселилася в спірний будинок зі згоди попереднього власника будинку батька позивача ОСОБА_3, була зареєстрована постійно в цьому будинку як член його сім»ї. В цьому будинку також був зареєстрований й син ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, який у зв'язку з навчанням в м. Харкові був виписаний, однак після закінчення навчання позивач не дав згоди на його реєстрацію в спірному будинку. Сам позивач не проживає в спірному будинку біля 10 років. Вона не ставила йому перепон у проживанні та володінні будинком, за яким доглядає, оплачує всі комунальні та інші платежі, іншого місця проживання не має.

Представник третьої особи до суду не з'явився, пояснень на позов не надіслав.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 15.10.1983 р. по 25.11.2003 р., мають сина ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2.(а.с. 27,29,30).

1/2 частина жилого будинку № 48 по вулиці Харківській в місті Чугуєві Харківської області належала ОСОБА_3 (батькові позивача) на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Чугуївською держнотконторою 06.12.1985 року та зареєстрованого в Чугуївському МБТІ.

Зазначений жилий будинок належить позивачу ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3, посвідченого Чугуївською держнотконторою 06.05.2005 року та зареєстрований в Чугуївському МБТІ 28.05.2005 року(а.с. 9).

Згідно записів будинкової книги для прописки громадян, що проживають в ІНФОРМАЦІЯ_3 по справі проживали і були постійно зареєстровані в спірному будинку з 11.07.1987 р. як члени сім»ї ОСОБА_3, який на той час був власником спірного будинку.(а.с. 32-33,27).

Тому посилання позивача на те, що відповідач без належних правових підстав проживає в спірному будинку та згідно ст.. 98 ЖК України є тимчасовим мешканцем і не набула права користуванням цим жилим будинком є безпідставними. Крім того, вказана норма права не застосовується до спірних правовідносин, оскільки регулює відносини користування жилими приміщеннями у будинках державного і громадського житлового фонду, а не в будинках приватного житлового фонду.

Відповідно до ч.1 ст. 156 ЖК України члени сім»ї власника жилого будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку не позбавляє їх права користуватися займаним приміщенням ( ч.3).

Будь-яких доказів щодо встановлення між колишнім власником будинку ОСОБА_3 та сторонами по справі іншої домовленості про порядок користування жилим будинком позивачем ОСОБА_1 не надано.

Підстави виселення членів сім»ї ( у тому числі колишніх членів сім»ї )власника жилого будинку передбачені ст.. 157 ЖК України.

Однак ОСОБА_1 не надано відповідно до вимог ст.ст. 10, 58-60 ЦПК України доказів щодо наявності передбачених ч.1 ст. 116 ЖК України підстав виселення відповідача ОСОБА_2 з спірного жилого будинку без надання іншого жилого приміщення.

Оскільки ОСОБА_1 став власником спірного будинку з травня 2005 року, між ним та відповідачем ОСОБА_2 виникли правовідношення, які регулюються ч.1 ст. 402 та ст.. 405 ЦК України.

Однак підстав для виселення відповідача, зазначених ОСОБА_1 в позові ці норми права не передбачають.

За таких обставин суд вважає, що перешкод в користуванні власністю спірним жилим будинком ОСОБА_1 не доведено і у задоволенні його позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11, 209. 212-215 ЦПК України, ст.ст. 116, 150,157 ЖК України, суд-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод користування приватною власністю та зняття з реєстрації відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Чугуївський міський суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 10-денного строку з дня проголошення рішення.

Суддя: