АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/1690/1920/2012 Номер провадження 22-ц/1690/1920/2012Головуючий у 1-й інстанції Андрієнко Г.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2012 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.,

суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,

при секретарі - Філоненко О.В.,

за участю: позивача ОСОБА_4, представника позивача ОСОБА_5,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 06 квітня 2012 року

по справі за позовом ОСОБА_4 до ТОВ «Центр міжнародного обміну» про захист прав споживача, відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок неналежного виконання умов договору.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 06 квітня 2012 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ТОВ «Центр міжнародного обміну» (далі -ТОВ «ЦМО») про захист прав споживача, відшкодування матеріальної та моральної шкоди внаслідок неналежного виконання умов договору відмовлено за безпідставністю.

З вказаним рішенням не погодилася ОСОБА_4, яка в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального права, просила рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, стягнувши з ТОВ «ЦМО» на її користь 300 доларів США.

Апеляційну скаргу обгрунтовує тим, що відповідачем не було використано його право на розірвання договору №62-1112 від 05.01.2011 року в порядку п.п.7.3.3 і 4.2.8 та 3.1.4 Договору, який не було розірвано 15 лютого 2011 року з огляду на те, що ОСОБА_4, яка вказала в Анкеті передбачувану дату вильоту за межі України 15 травня 2011 року, на виконання п. 4.2.8 договору зобов»язана була не пізніше, ніж за три місяці до зазначеної дати самостійно знайти роботодавця та надати ЦМО запрошення на роботу не пізніше 15.02.2011 року. Про те, що договір не було розірвано ЦМО свідчить укладення між сторонами договору №12 від 10.03.20ІІ року про внесення змін та доповнень до договору №62-1112 від 05.01.2011 року, здійснення позивачем проплат відповідно до умов основного та додаткового договорів від 05.01.2011 року згідно платіжних доручень від 14.03.2011р. №1 та від 13.05.2011р. №1, що свідчить про продовження правовідносин між сторонами, тому посилання відповідача на п.п.7.3.3 та 4.2,8 як на підставу розірвання договору та неповернення суми вступного внеску (300 доларів США) неправомірні.

Зазначає, що договір №62-1112 від 05.01.2011 року був фактично розірваний позивачем ОСОБА_4 22.06.2011 року, коли нею було подано заяву про повернення коштів у сумі 990 доларів США, сплачених відповідно до умов укладених з відповідачем договорів.

Тому вважає, що договір №62-1112 від 05.01.2011 року було розірвано в порядку п.7.2 договору, та, оскільки форма DS -2019 не була отримана ТОВ «ЦМО» до 10.07.2011 року, Учаснику повертаються раніше здійснені платежі, передбачені п.п.6.1.1 та 6.1.2 договору.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідача прохав скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін, посилаючись на безпідставність та необгрунтованість тверджень позивача, яка не вказала, в чому саме полягає порушення норм матеріального права, а сама скарга не відповідає вимогам, встановленим законодавством до її змісту (п.п.5-6 ч.2 ст.295 ЦПК України).

Зазначає, що, оскільки Договір був розірваний на підставі п.7.3.7. у зв»язку з поданою позивачем заявою про повернення коштів по причині припинення її участі в Програмі, думка позивача про його розірвання на підставі п.7.2 є хибною. Тому у відповідності до п.п.7.4.2 договору при розірванні Договору Учаснику було повернуто всі раніше здійснені нею платежі, передбачені п.п.6.1.1 і 6.1.2, за винятком правомірно утриманої Товариством суми в розмірі 300 доларів США,-у випадках, передбачених пунктами 7.3.3.-7.3.12 цього Договору.

Вказує, що серед випадків, коли Відповідач утримує 300 доларів США і, відповідно, не повертає такий платіж позивачу, зі сторони останнього мали місце також обставини, передбачені п.7.3.3. та п.7.3.4. Договору.

У судовому засіданні позивач та її представник доводи апеляційної скарги підтримали та прохали її задовольнити.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 05 січня 2011 року між ТОВ «Центр міжнародного обміну» та ОСОБА_4 було укладено Договір №62-1112 про надання послуг щодо участі в програмі міжнародного студентського обміну "WORK AND TRAVEL USA" (далі-Договір) та Додатковий договір №7 до нього, а 10 березня 2011 року сторони уклали Договір №12 про внесення змін та доповнень до Договору №62- 1112.

Згідно умов Договору №62-1112 та Додаткового договору №7 ОСОБА_4 було перераховано Відповідачу суму, еквівалентну 1045 доларам США (у т.ч. вступний внесок у сумі, еквівалентній 300 доларам США, збір SEVIS в розмірі 35 доларів США, витрати в розмірі 445 доларів США за п.6.1.2 Договору, вартість додаткової медичної страховки 20 доларів США та суму, еквівалентну 245 доларам США за надання додаткової послуги з пошуку роботодавця відповідно до п.3.1 Додаткового договору).

22.06.2011року ОСОБА_4 звернулася до Генерального директора ТОВ «Центр міжнародного обміну» з заявою про повернення сплачених нею коштів у зв»язку з припиненням її участі в програмі.

На виконання умов п.7.4.2 Договору відповідачем було повернуто позивачу сплачені відповідно до п.6.1.2 Договору грошові кошти в розмірі, еквівалентному 445 доларів США та за власною ініціативою,- кошти за надання додаткової послуги з пошуку роботодавця (у сумі, еквівалентній 245 доларів США), незважаючи на те, що Відповідачем було виконано всі умови Додаткового договору, а саме отримано запрошення від Роботодавця (Hyatt Place Cincinnati), яке було підтверджено Спонсором програми. Всього ОСОБА_4 було перераховано грошові кошти в розмірі 710 доларів США, в т.ч. вартість сплаченої нею медичної страховки за додатковий місяць перебування у США в розмірі 20 доларів США однак позивач не отримала зазначену суму у повному обсязі у зв»язку з банківськими комісіями та витратами, пов»язаними з конвертуванням валюти (згідно умов договору ці витрати несе Учасник програми).

Згідно Розділу 2 Договору №62-1112 ЦМО зобов»язався на умовах, визначених у Договорі, надати послуги, пов»язані із організацією і забезпеченням вступу Учасника до програми та його участі в ній, а Учасник зобов»язався прийняти зазначені послуги та виконати всі умови цього Договору (п.2.1).

Під послугами розуміється, зокрема, допомога у формуванні пакету документів, необхідних для вступу до Програми та участі в ній (форма DS-2012 та віза США); допомога в отриманні медичного страхування на час перебування в США; надання інформації щодо особливостей Програми; інші послуги, пов»язані зі вступом Учасника до програми та його участі в ній.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов»язковим для виконання сторонами.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог місцевий суд обгрунтовано виходив з того, що всі обов»язки за договором відповідачем виконані, в той час, як деякі обов»язки позивача останнім невиконані або виконані неналежним чином.

Так, згідно п.4.2.8 Договору Учасник зобов»язався не пізніше,за три місяці до передбачуваної дати вильоту за межі України, вказаної в Анкету, самостійно знайти роботодавця, а також надати запрошення на роботу.

Оскільки ОСОБА_4 вказала в Анкеті передбачувану дату вильоту за межі України 15 травня 2011 року, вона зобов»язана була надати ЦМО запрошення на роботу не пізніше

15.02.2011року.

Пунктом 4.2.9 Договору передбачено, що до надання запрошення на роботу, яке Позивач самостійно отримав, він зобов»язаний самостійно перевірити його достовірність. У випадку не підтвердження Спонсором запрошення на роботу, наданого учасником, Відповідач мав право припинити участь Учасника в програмі за цим договором незалежно від наявності у Учасника візи та авіаквитків.

При цьому виконання Позивачем зазначених обов2язків за Договором не залежить від того, що за додатковим договором Відповідач взяв на себе додаткові обов»язки щодо пошуку роботодавця в США.

Місцевим судом вірно встановлено, що в порушення умов договору ОСОБА_4 надала запрошення на роботу пізніше вказаного терміну та не виконала обов»язку щодо перевірки його достовірності, оскільки дане запрошення не було підтверджене Спонсором Програми.

Друге ж запрошення на роботу на ім»я ОСОБА_4, яке відповідно до п.2.2 Додаткового договору могло бути оформлене тільки після надання позивачем заявки на обрану вакансію, пройшло перевірку та було підтверджене Спонсором Програми, однак із вини Позивача, який несвоєчасно подав заявку на обрану вакансію, було подане із значним запізненням (11 травня 2011 року).

Також, відповідно до п.4.2.11 Договору у випадку неотримання повідомлення від Відповідача про отримання форми DS -2019 не менш ніж за один місяць до дати вильоту з України, вказаної в Анкеті, позивач був зобов»язаний особисто звернутися до Відповідача для підтвердження отримання форми DS -2019 (яка, згідно чинних у 2011 році правил, встановлених посольством США, надсилалася спонсорами програми безпосередньо до Посольства США), однак позивачка цього не зробила як у зазначений період, так і пізніше.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що відповідачем не було використано його право на розірвання договору №62-1112 від 05.01.2011 року, який ніби-то було розірвано ОСОБА_4 внаслідок подання нею заяви про повернення коштів є неспроможними з огляду на наступне.

Пунктом 3.1.4. Договору передбачено право ЦМО у випадку невиконання або неналежного виконання учасником Договору односторонньо частково або в повному обсязі призупинити або зупинити виконання послуг та розірвати Договір.

При цьому Договір не пов»язує його розірвання ЦМО з конкретною датою чи подією, зокрема, з зобов»язанням ОСОБА_4 не пізніше, ніж за три місяці до передбачуваної дати вильоту за межі України ( 15 травня 2011 року) самостійно знайти роботодавця та надати ЦМО запрошення на роботу не пізніше 15.02.2011 року, як про це довільно тлумачить позивачка в апеляційній скарзі.

Аналіз змісту Розділів 4 (права та обов»язки Учасника) та 7 (Умови припинення дії договору) Договору свідчить про те, що умовами договору не передбачено право Учасника на його розірвання.

Твердження в апеляційній скарзі про те, що, визначаючи підставу розірвання договору та неповернення суми вступного внеску (300 доларів США) відповідач посилається на п.п.7.3.3 та 4.2.8 є некоректним та не відповідає доводам, наведеним у запереченні на позовну заяву, де, з огляду на те, що 22 червня 2011 року Позивач подала відповідачу заяву про повернення коштів у зв»язку з припиненням участі в Програмі, підставою зазначено п.7.3.7 Договору, відповідно до якого Договір вважається розірваним у випадку, коли Учасник відмовився від виконання цього Договору (участі в програмі) до настання дати, вказаної в п.7.2 цього договору, тобто до 10 липня 2011 року.

Відповідно до п.7.4.2 Договору при його розірванні Учаснику повертаються раніше здійснені платежі, передбачені п.п.6.1.1 і 6.1.2, за винятком утримуваних Товариством сум в розмірі 300 (трьохсот) доларів США-у випадках, передбачених в п.п. 7.3.3-7.3.12. цього Договору.

Таким чином, оскільки позивач відповідно до п. 7.3.7 Договору відмовилася від виконання цього Договору (участі в програмі) до настання дати, вказаної в п.7.2 цього договору, їй мали бути повернуті раніше здійснені платежі, передбачені п.п.6.1.1 і 6.1.2, за винятком утримуваних Відповідачем сум в розмірі 300 (трьохсот) доларів США.

За таких обставин суд першої інстанції, повно та об»єктивно встановивши фактичні обставини справи і давши їм належну правову оцінку, дослідивши надані сторонами докази, дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

При цьому суд першої інстанції вірно застосував норми матеріального права відповідно до характеру правовідносин, що склалися між сторонами та в межах заявлених позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обгрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

З огляду на те, що рішення суду відповідає вимогам закону, зібраним по справі доказам, обставинам справи, підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія суддів не вбачає.

Відповідно ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,304,307,308,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, - відхилити.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 06 квітня 2012 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

ГОЛОВУЮЧИЙ /підпис/ ОСОБА_1

СУДДІ: /підпис/ ОСОБА_2

/підпис/ ОСОБА_3

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1