Справа № 0306/5422/2012
Провадження № 2/0306/1316/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Ковель 07.11.2012

Ковельський міськрайсуд Волинської обл.

в складі: головуючого - судді Логвинюк І.М.,

при секретарі Щесюк Н.Й.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ковелі Волинської обл. цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що з відповідачем перебував у шлюбі з 2007 р.. Від шлюбу сторони мають одну неповнолітню дитину - сина ОСОБА_3, 08 р. н.. Відповідач звернулась до суду з позовом про розірвання вказаного шлюбу. Та після винесення судом ухвали про надання сторонами строку для примирення, сторони спільно не проживали. Неповнолітня дитина сторін проживає з ним. Він бажає поділити спільне сумісне майно подружжя. Зазначає що за час спільного проживання сторони заощадили кошти, що складаються з тих, що подаровані їм на весілля в сумі 2 000 доларів США, 1 500 Евро, що було покладено на депозитний рахунок на імя відповідача у Приватбанку по вул. Грушевського, 2 у м. Ковелі. За час спільного проживання сторони мали певні доходи, що складались з його заробітків на будівництвах, за договорами підрядів, допомог на дитину. Частину грошей сторони витрачали на проживання, а частину заощаджували, клали кошти на вже відкритий депозитний рахунок на імя відповідача. Рахунок у доларах був закритий декілька років назад, а рахунок у Еврах вони продовжували поповнювати. Зважаючи на поведінку відповідача, те, що вона заклала позов про розірвання шлюбу, забрала документи та гроші в сумі 5 000 грн. з будинку, де сторони проживали, він звертався до Ковельського МВ У МВС України у Волинській області, за яким було винесено постанову про відмову у порушенні кримінальної справи. Побоюється того, що відповідач може розпорядитись спільними коштами. Просить позов задовольнити та провести поділ грошових заощаджень, що знаходяться на рахунках на імя відповідача у відділеннях ПАТ КБ Приватбанку м. Ковелі, як спільного сумісного майна подружжя, виділивши йому ? грошових заощаджень на суму 16 171 грн. 50 коп.. Просить також стягнути з відповідача на його користь судові витрати у справі, що складаються, у т.ч., із оплати правової допомоги адвоката.

За ухвалою суду від 05.09.12 р. задоволено заяву позивача від 03.09.12 р. про забезпечення доказів.

За ухвалою суду від 03.09.12 р. задоволено заяву позивача від 20.08.12 р. про забезпечення позову шляхом накладення арешту на депозитні рахунки на імя відповідача у ПАТ КБ Приватбанк.

В судовому засіданні позивач позов підтримав повністю, обгрунтувавши його вищенаведеними доводами. Просить позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні зазначила, що позов визнає, однак, у подальшому дала суду слідуючі пояснення, що свідчать про невизнання нею позову, зазначивши, що, дійсно, сторони перебувають у шлюбі, що не розірваний. Вони за час шлюбу, дійсно, заощаджували кошти, кладучи їх на рахунки у банку, що відкривались на її імя. Однак, зазначає, що за спільні кошти сторони придбавали предмети побуту, витрачали кошти на проживання, а тому суми, зазначеної позивачем, на рахунках немає. Зазначає, що у сторін є інше спільне сумісне майно, що не включене позивачем до переліку такого.

В судове засідання 07.11.12 р. відповідач не зявилась, хоча належно оповіщена, про причини неявки суду не повідомила. На думку суду, справу можливо розглянути у відсутності відповідача.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги безпідставні та не підлягають до задоволення.

Так, як слідує з копії свідоцтва про шлюб серії 1 - ЕГ № 020562, виданого 09.02.07 р. Радошинською сільрадою Ковельського р - ну Волинської обл., сторони уклали шлюб 09.02.07 р. у с. Радошині Ковельського р - ну Волинської обл..

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії 1 ЕГ № 076598, виданого 07.07.08 р. Радошинською сільрадою Ковельського р - ну Волинської обл., сторони мають спільну неповнолітню дитину сина ОСОБА_3, 08 р. н..

Як слідує з копії постанови про відмову у порушенні кримінальної справи від 20.06.12 р., винесеної Ковельським МВ У МВС України у Волинській області, дійсно, за зверненням позивача розглядалось питання про те, що відповідач без його відома забрала з будинку документи та дві банківські картки на її імя. При цьому відповідач заперечила наявність заощаджень сторін на банківських рахунках та ствердила про наявність у неї картки для отримання коштів як допомоги на дитину; позивачем, на відміну від його посилання у позовній заяві, не заявлялось до міліції про те, що відповідач забрала кошти в сумі 5 000 грн.. випадок своєї смерті спадкодавець зробив заповідальне розпорядження щодо грошових заощаджень, що знаходяться на його рахунках, на користь позивача.

Відповідно до змісту ст. 60 СК України, майно, набуде подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу).

За змістом ч. ч. 1 3 ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Стаття 69 СК України визначає наявність у подружжя права на поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до вимог ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Як слідує з листа ПАТ КБ Приватбанк№ 30.1.0/2- 20121022/132 від 23.10.12 р., на імя відповідача значиться депозитний рахунок, що відкритий у 2011 р., є 5 карток. Відомостей про наявність у вказано ви вище банку депозитних рахунків, що були б відкриті після укладення сторонами шлюбу у 2007 р., немає.

За змістом ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Серед способів захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання правочину недійсним, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.

Згідно вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 2, 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті. Особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На думку суду, в судовому засіданні достовірно встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 2007 р.. За час шлюбу сторін відкривались на імя відповідача банківські рахунки, однак, позивач не довів суду тієї обставини, що заощадження сторін витрачались відповідачем без його відома та не в інтересах сімї в період, коли сторони припинили спільне проживання. Відповідач же заперечує використання нею грошових заощаджень без відома позивача та не в інтересах сімї в період, коли сторони припинили спільне проживання. Тому підстав стягувати з відповідача спірну суму коштів як половину спільних грошових заощаджень сторін суд не вбачає.

А тому позов не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 10, 11 60, 79, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 223 ЦПК України, на підставі ст. ст. 57, 60, 69, 70 СК України, ст. 372 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Волинської обл. через

Ковельський міськрайсуд Волинської обл. у слідуючому порядку: апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справ, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу подано не було.

У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий:ОСОБА_4