Справа № 2-584/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 січня 2012 року Білоцерківський міськрайоний суд у складі:

головуючого судді Дмитренко А. М. ,

при секретарі Вангородська О. С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Білій Церкві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що з 01.11.1985 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, від якого мають дорослого сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, сімейне життя не склалося, оскільки між ними відсутнє взаєморозуміння, постійно виникали конфлікти, сварки із-за різних характерів та поглядів на сімейне життя, вони припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть з 13.08.2007 року, проживають окремо, а тому він вважає подальше збереження шлюбу неможливим і просить суд шлюб між ними розірвати.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги.

Відповідач після закінчення наданого судом строку на примирення позов визнала, щодо розірвання шлюбу не заперечує.

За п.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Так, судом встановлено, що сторони з 01.11.1985 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають дорослого сина ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується копією свідоцтва про одруження, поясненнями сторін.

Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка.

За ч.3 і ч.4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу.

Згідно ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, подружніх стосунків вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, наміру зберігати сімю не мають.

Враховуючи те, що сторони взагалі не мають наміру зберігати їхній шлюб, наданий судом строк для примирення не призвів до позитивних наслідків, суд вважає за можливе позов задовольнити, оскільки за даних обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін.

Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Після розірвання шлюбу відповідачка бажає залишити прізвище-Животова.

Отже, судом приймається до уваги визнання позову відповідачем, оскільки це не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

На підставі ст..4 Декрету КМ України «Про державне мито»сторони звільнені від сплати судового збору на користь держави, оскільки позовну заяву було подано до суду 10.10.2011 року, тобто, до введення в дію Закону України Про судовий збір.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 24,56, 110,112,113 Сімейного Кодексу України, ст.ст.10,60,88, 174, 212-215 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 1 листопада 1985 року відділом РАЦС Білоцерківського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 1552, - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_2 залишити прізвище-Животова.

Від сплати судового збору сторони звільнити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя ОСОБА_4