Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 1616/3610/2012
Провадження № 2/1616/1383/2012
У Х В А Л А

01.11.2012м. м. Полтава

Суддя Ленінського районного суду у місті Полтаві ОСОБА_1, розглянувши позовну заяву ОСОБА_2 в інтересах малолітнього ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, треті особи: Центральна Товарна Біржа, УДАЇ УМВС України в Полтавській області, Орган опіки та піклування Виконкому Ленінської у м. Полтаві ради, про визнання договору купівлі-продажу недійсним та повернення сторін договорів у початкове положення, вилучення з власності і користування автомобіля та передачу його позивачу,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду із вищезазначеним позовом до відповідача про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля Lexusмодель RX 350 універсал, 2008 року випуску, ДНЗ ВІ 10133 АТ (до продажу), ДНЗ ВІ 8787 ВС (після продажу), укладеного у вигляді біржового контракту № ТЗ/44/168 від 26.09.2009 р., з підстав визначених ч.ч. 1, 3, 6 ст. 215, ст.ст. 229, 230, 233 ЦК України.

Згідно зі п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК. У звязку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Позивачі звернулися до суду із позовом до відповідача про визнання недійсним договору купівлі-продажу, укладеного у вигляді біржового контракту № ТЗ/44/168 від 26.09.2009 р., з підстав визначених ч.ч. 1, 3, 6 ст. 215, ст.ст. 229, 230, 233 ЦП України, які є взаємовиключними та самостійними для визнання правочину недійсним. Тобто визнання правочину недійсним можливо лише з однієї з вище перелічених підстав.

Відповідно до статей 229 - 233 ЦК України правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним.

Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення.

Таким чином вимагаючи визнання недійсним правочину з підстав помилки позивач повинен довести наявність помилки, в чому полягає помилка та істотність її значення.

Правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману (ст. 230 ЦК України) повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.

Правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 ЦК, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Особа має вчиняти такий правочин добровільно, без наявності насильства, обману чи помилки.

Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах.

Зясування підстави позову має суттєве значення для встановлення судом фактів матеріально-правового значення для вирішення спору по суті.

У позовні заяві позивачі обставин, з якими вони повязують недійсність оспорюваного правочину (біржового контракту № ТЗ/44/168 від 26.09.2009 р.) не вказали, що свідчить про невідповідність позову п. 5 ч. 2 ст. 119 ЦПК України.

Згідно з свідоцтвом про реєстрацію ТЗ серії САА № 116009, виданого 19.09.2009 р. власниками автомобіля Lexusмодель RX 350 універсал, 2008 року випуску, ДНЗ ВІ 10133 АТ (до продажу) значаться ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Як вбачається з Біржового контракту (Договору купівлі-продажу) № ТЗ/44/168 від 26.09.2009 р. Продавцем автомобіля Lexusмодель RX 350 універсал виступала ОСОБА_5, яка діяла за згодою співвласників ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У зв'язку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути пред'явлена тільки стороні недійсного правочину і тільки стороною недійсного договору.

У позовних вимог окрім визнання недійсним договору купівлі-продажу, укладеного у вигляді біржового контракту № ТЗ/44/168 від 26.09.2009 р., позивачі просять передати автомобіля Lexusмодель RX 350 універсал, 2008 року випуску, ДНЗ ВІ 10133 АТ (до продажу), ДНЗ ВІ 8787 ВС (після продажу) позивачу ОСОБА_2.

ОСОБА_2 є законним представником малолітнього ОСОБА_3, ні власником автомобіля, ні стороною біржового контракту № ТЗ/44/168 від 26.09.2009 р., остання не була.

Вищезазначені позовні вимоги за своїм змістом не відповідають ані обставинам справи, ані способі захисту цивільного права, передбаченого ч. 1 ст. 216 ЦК України.

Крім того первісна позовна заява не має дати складання її, а уточнений позов не містить обгрунтування уточнених позовних вимог.

За таких обставин суд дійшов висновку, що позовна заява на відповідає п. 3 ч. 2 ст. 119 ЦПК України в частині змісту позовних вимог та п. 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України в частині не зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, в т.ч. обставини помилки позивачів, їх омани, впливу тяжкої обставин і вкрай невигідних для них умов.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

З метою приведення позову у відповідність ст. 119 ЦПК України та сприяння всебічному і повному зясуванню обставин справи позов суд вважає за необхідне залишити позов без руху, надавши позивачам строк для усунення недоліків.

Під час усунення недоліків позивачам необхідно визначити підстави позову (підстави недійсності), зміст позовних вимог та зазначити докази, що підтверджують кожну обставини з урахуванням підстав недійсності.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, суддя ,-

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 в інтересах малолітнього ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_6, треті особи: Центральна Товарна Біржа, УДАЇ УМВС України в Полтавській області, Орган опіки та піклування Виконкому Ленінської у м. Полтаві ради, про визнання договору купівлі-продажу недійсним та повернення сторін договорів у початкове положення, вилучення з власності і користування автомобіля та передачу його позивачу залишити без руху.

Надати позивачам строк для усунення недоліків на протязі пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_1