Справа №2-428 Головуючий у суді у 1 інстанції - Мальована
Номер провадження 22-ц/1890/473/12 Суддя-доповідач - Дубровна
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2012 року м.Суми

Колегія суддів з розгляду справ цивільного судочинства Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Дубровної В. В.,

суддів - Лузан Л. В., Маслова В. О.,

за участю секретаря - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду виділені матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Зарічного районного суду м.Суми від 05 січня 2012 року про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову

у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,

про поділ майна подружжя,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Зарічного районного суду м.Суми від 16 січня 2012 року відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

В апеляційній скарзі ставиться питання про її скасування та постановлення нової про задоволення її заяви про забезпечення позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що ст.151 ЦПК України не зобовязує сторону, яка порушує питання про забезпечення позову, надавати докази на обґрунтування своїх вимог. Відмова суду в забезпеченні позову посприяє відповідачеві у продажі спірного майна.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_1, яка апеляційну скаргу підтримує, пояснення ОСОБА_2, який покладається на розсуд суду, перевіривши ухвалу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з постановленням нової ухвали.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, місцевий суд виходив з того, що заявником не надано суду належних доказів як щодо необхідності забезпечення позову, так і доказів того, що відповідач має намір здійснити відчуження належного йому спірного нерухомого майна.

Але з таким висновком суду погодитись не можливо.

Як вбачається з матеріалів справи у провадженні Зарічного районного суду м.Суми знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, позивачка просила суд заборонити відчуження відповідачем нерухомого майна, а саме: цегляного гаража по пров.Громадянському у м.Суми в кооперативному товаристві «Восход-2» під №62 та земельної ділянки під ним, автомобіля марки М-21,1959 року випуску, двигун № НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_2, шасі № 0056958, реєстраційний номер НОМЕР_3 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії ГЕ № 973388, видане Сумським ОРЕВ ДАІ УВС Сумської області 21.12.1991 року) .

Відповідачем у справі визнається та обставина, що спірне майно, з приводу якого заявлений позов, є спільно нажитим майном подружжя, на нього маються правовстановлюючі документи, видані на його імя, які ним надані суду першої інстанції та долучені до матеріалів справи.

З розяснень, викладених в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вбачається, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Без врахування зазначених положень суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для забезпечення позову.

У відповідності до ч.2 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

У відповідності до ст. 312 ЦПК України розглядаючи скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Керуючись ст.ст.307 ч.2 п.2, 312 ч.1 п.2, 313, 314 ч.1п.6, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Зарічного районного суду м. Суми від 05 січня 2012 року скасувати.

Задовольнити заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Забезпечити позов шляхом заборони відчуження ОСОБА_2 нерухомого майна, а саме: цегляного гаража по пров. Громадянському у м.Суми в кооперативному товаристві «Восход-2» під №62 та земельної ділянки під ним, автомобіля марки М-21, 1959 року випуску, двигун № НОМЕР_1, кузов № НОМЕР_2, шасі № 0056958, реєстраційний номер НОМЕР_3 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії ГЕ № 973388, видане Сумським ОРЕВ ДАІ УВС Сумської області 21.12.1991 року) .

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий -

Судді -