№ 216/714/12
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

03 жовтня 2012 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді Коломійцевої В.І.

при секретарі Мельник А.О.,

з участю позивача ОСОБА_1, його представника - адвоката ОСОБА_2, відповідачки ОСОБА_3, її представника адвоката ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя, -

в с т а н о в и в:

30.07.2012 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачки ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя грошових коштів в сумі 80000 грн., що були подаровані їм на весілля. Свої вимоги мотивує тим, що 15 жовтня 2011 року він зареєстрував шлюб з відповідачкою. Від спільного подружнього життя 21 квітня 2012 року народився син ОСОБА_5. У день весілля, їм були подаровані гроші в сумі 80000 гривень. Вказані гроші відповідачка залишила у себе і розділити їх добровільно не бажає. Тому, просить суд постановити рішення, яким стягнути з відповідачки на його користь ? частину грошей, що становить 40 000 гривень.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, суду пояснив, що 15.10.2011 року уклав шлюб з відповідачкою. У день весілля, що відбулося того ж дня в приміщенні кафе „Шанс, їм були подаровані гроші в сумі 80000 грн. Вказані гроші відповідачка одразу ж поклала в одну із кімнат будинку її батьків, де вони на той час мешкали. Гроші вони не витрачали, боргів в них не було. Після народження сина 21 квітня 2012 року відношення між ними почали погіршуватися. В травні 2012 року вони фактичного припинили шлюбні відносини, гроші залишились у відповідачки. Розділити гроші добровільно відповідачка не бажає. Просить суд задовольнити позов у повному обсязі.

Представник позивача захисник ОСОБА_2 позов свого довірителя підтримала. Просила задоволити.

Відповідачка позов не визнала, зазначивши, що їй не відомо, яку саме суму подарували їм на весілля, так як гроші вони з чоловіком не рахували. В день весілля вони повернулися додому стомлені і одразу лягли спати. Вважала, що гроші знаходяться у позивача або у його матері. На той час вона перебувала у стані вагітності, тому не цікавилася подарованими грішми. В подальшому позивач на ці гроші пропонував придбати автомобіль. Просила в позові відмовити.

Представник відповідача - захисник ОСОБА_4 позов не визнав. Просив в позові відмовити в звязку з недоведеністю.

Свідок ОСОБА_6 матір позивача, суду пояснила, що вони з чоловіком подарували дітям на весілля 1000 євро. ЇЇ дочка подарувала 200 доларів. На другий день весілля, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розповіли, що їм подарували 80 000 гривень. Відповідачка сказала, що це будуть дитячі гроші, оскільки вони чекали на дитину.

Свідок ОСОБА_7 тітка позивача, суду пояснила, що вона з чоловіком подарували на весілля ОСОБА_1 та ОСОБА_3 200 доларів США. ЇЇ діти подарували також 200 доларів США. Зі слів ОСОБА_6 їй відомо, що молодим подарували на весілля 80 000 гривень.

Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши та оцінивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно із ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу).

Відповідно до ст.61 СК України обєктами права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Обєктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.

Відповідно до ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч.1 ст.71 СК України майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15.10.2011 року. У день весілля, що відбулося того ж дня в приміщенні кафе „Шанс смт.Муровані Курилівці, їм були подаровані гроші. В травні 2012 року сторони фактично припинили свої шлюбні відносини. За весь час проживання разом сторони не користувалися коштами, які їм були подаровані на весіллі. Яку суму грошей їм подарували та де вони знаходяться в судовому засіданні не доведено і на підтвердження або спростування розміру подарованих коштів жодна із сторін не надала докази, на підставі яких суд мав би можливість визначити реальну суму подарованих грошей, їх наявність або відсутність. Твердження позивача про наявність їхніх спільних коштів у сумі 80 000 гривень у відповідачки є голослівними та нічим не підтверджені в судовому засіданні, і докази про такі обставини у матеріалах доданих до позовної заяви відсутні.

Покази ж свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 суд не приймає до уваги, оскільки дані особи є близькими родичами позивача, і про обставини справи, а саме: про суму подарованих грошей їм стало відомо зі слів сторін.

Таким чином, позивач та його представник в судовому засіданні не навели суду доказів про обґрунтованість заявлених позовних вимог щодо наявності та розміру грошових коштів отриманих подружжям під час весілля, що дало підставу суду зробити висновки про недоведеність позовних вимог.

Керуючись ст.ст.60, 61, 69, 70, 71 ст.372 ЦК України, ст.ст. 10, 57, 60, 212, 213, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя відмовити за недоведеністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення виготовлено 08.10.2012 року.

Суддя: