_____________________________________________________________________________
Справа№2-5125/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2012 р. року Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого -судді Чванкіна С.А.

за участю:

секретарів - Варгаракі С.М., Захарченко П.В.,

представника прокуратури - Левченко А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Приморська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Приморська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення способу участі у її вихованні,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, в якому просить позбавити батьківських прав ОСОБА_3 у відношенні його малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Свої позовні вимоги ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що з 2005 по 2009 рік вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 Від шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_6 року народився син ОСОБА_4 Фактично шлюбні відносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були припинені в 2008 році, однак офіційно шлюб було розірвано у 2009 році. Після розірвання шлюбу відповідач ОСОБА_3 ігнорує свої обов'язки як батько дитини, не займається її вихованням, не цікавиться її долею та станом здоров'я, навіть не спілкується з сином, у зв'язку з чим, вона звернулася до суду з даним позовом.

Відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду з зустрічним позовом про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та встановлення способу участі у вихованні та спілкуванні з сином. Свої позовні вимоги ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що він перебував у шлюбі з позивачем ОСОБА_2 та є батьком малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб з ОСОБА_2 було розірвано та колишня дружина порушує його право на належне виховання його сина, створюючи перешкоди у зустрічах та спілкуванні з дитиною, у зв'язку з чим, він звернувся до суду з зустрічним позовом.

У судове засідання позивач з'явилася, позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав, викладених у позові та додатково пояснила, що малолітній ОСОБА_4 є хворою дитиною та потребує не тільки значних матеріальних витрат на лікування, а й фізичної та моральної підтримки. Нажаль батько дитини -ОСОБА_3 не приділяє дитині необхідної уваги, не піклується про її фізичний та духовний розвиток, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, при цьому зловживає спиртними напоями та ігнорує навіть спілкування з дитиною. У задоволенні зустрічного позову просила суд відмовити у повному обсязі, посилаючись на те, що у відповідача ОСОБА_3 було достатньо часу, щоб виявити себе турботливим батьком, однак він свідомо усунувся від виховання та спілкування з сином

Представник позивача -ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримав пояснення позивача ОСОБА_2 та просив суд первісний позов задовольнити, а у задоволенні зустрічного позову відмовити у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання з'явився, зустрічний позов підтримав з підстав викладених у зустрічній позовній заяві та додатково пояснив, що позивач ОСОБА_2 всіляко намагається вивезти дитину в Австралію, оскільки сама є громадянкою Австралії та навіть просила його надати дозвіл на вивезення дитини до Австралії, більш того, він вчасно сплачує аліменти та фактично позбавлений можливості бачити сина і спілкуватися з ним через перешкоди, які створює ОСОБА_2 У 2011 році він навіть звернувся до органів внутрішніх справ, оскільки це було єдиною можливістю дізнатися про долю свого сина. У задоволенні первісного позову про позбавлення його батьківських прав просив суд відмовити у повному обсязі посилаючись на те, що не спілкування з сином викликане перешкодами, які створює ОСОБА_2 На даний час у ОСОБА_3 нова сім'я.

Представники відповідача -ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у судовому засіданні підтримали пояснення відповідача ОСОБА_3 та просили суд зустрічний позов задовольнити, а у задоволенні первісного позову відмовити у повному обсязі.

Представник третьої особи Приморської районної адміністрації Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування у судове засідання з'явилася, підтримала висновок Приморської районної адміністрації Одеської міської ради від 30 березня 2011 року № Б-907 та пояснила, що вважає доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно його малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зустрічний позов про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановленням способу участі у її вихованні залишила на розсуд суду.

Представник прокуратури у судове засідання з'явилася, вимоги первісного позову підтримала та вважала доцільним позбавлення ОСОБА_3 батьківський прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зустрічний позов ОСОБА_3 не підтримала.

Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що первісний позов підлягає задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, від шлюбу у них народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 332.

У 2009 році шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданим 26 лютого 2009 року першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції.

За взаємною згодою малолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 залишився проживати разом з матір'ю за адресою: АДРЕСА_1.

За вказаною адресою також проживають та зареєстровані: ОСОБА_9, ОСОБА_2 та малолітній ОСОБА_4, що підтверджується довідкою-випискою з домовою книги про склад сім'ї та реєстрацію від 27.09.2012 року.

Відповідно до листа Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області, ОСОБА_2 має громадянство Австралії та постійно зареєстрована в АДРЕСА_2 по посвідці на постійне проживання серії НОМЕР_1, виданій 22 вересня 2010 року ВГІРФО ОМУ ГУ МВС України в Одеській області.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2008 року було стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дитини -ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 3770 гривень щомісячно до досягнення повноліття дитиною, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 31 травня 2012 року зменшено розмір аліментів, визначених на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2008 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1000 гривень, починаючи з дня набрання рішенням законної чинності і до досягнення ОСОБА_4 повнолітнього віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_7

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15 серпня 2012 року, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 31 травня 2012 року залишено без змін.

Малолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з дитинства є хворою дитиною, відповідно до медичних документів та карток міської дитячої лікарні (центр) імені академіка Б.Я. Резніка, Одеської обласної дитячої клінічної лікарні та дитячої міської лікарні № 3, малолітньому ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлений діагноз: синдром ліквородинамічних порушень на резидуальному фоні, близорукий астигматизм, помірно виражена вторинна кардіоміопатія, аномальна хорда у лівому шлуночку, НКо, плисковальгусна установка обох стоп.

У грудні 2010 року дитині була зроблена операція в Одеській обласній дитячій клінічній лікарні, де вона перебувала на стаціонарному лікуванні в урологічному відділенні в період з 07 грудня 2010 року по 14 грудня 2010 року з приводу кили сім'яного канатика, стан після оперативного лікування.

Відповідно до довідки дільничного лікаря комунальної установи "дитяча міська поліклініка № 3"від 04 квітня 2011 року, малолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає за адресою: АДРЕСА_3 та з 12 березня 2008 року при огляді дитини на дому та амбулаторних прийомах, батька дитини ніколи не було.

Відповідно до довідки Міської дитячої лікарні № 1 ім. Б.Я. Резніка, малолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає за адресою: АДРЕСА_3, дитина періодично оглядається у дитячому діагностичному центрі, при цьому з дитиною постійно приходить мама з бабусею, інколи дід, батька дитини ніколи не бачили.

Відповідно до довідки від 10 грудня 2012 року № 22320, малолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 оглядається в Одеському обласному благодійному фонді реабілітації дітей-інвалідів "Майбутнє"з приводу: церебростенічний синдром на фоні нестабільності у шийному відділі хребта, пірамідний правосторонній гемісіндром у хворої дитини. З 26 вересня 2012 року дитина відвідує в центрі реабілітації лікувальне плавання довгостроково.

Відповідно до повідомлення адміністрація комунальної позашкільного навчального закладу "Одеський центр дитячої та юнацької творчості "Самоцвіт", малолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в 2011-2012 навчальному році дійсно навчається у групі № 1 з 01.09.2012 року по теперішній час.

Відповідно до довідки головного лікаря комунальної установи "Дитяча міська поліклініка № 3", малолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 згідно наказу МОЗ України № 595 від 16 листопада 2011 року, дитина щеплена у відповідності з календарем профілактичних щеплень за віком.

З 26 березня 2012 року ОСОБА_3 був знятий з обліку як безробітний у зв'язку з реєстрацією в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців, як фізична особа підприємець. Позивач ОСОБА_2 не працює.

За місцем проживання ОСОБА_3 характеризується з позитивної сторони, що підтверджується характеристикою з місця проживання від 22 жовтня 2012 року, підписаною сусідами та завірену начальником ЖБК "Чорноморський".

Дані обставини підтверджуються матеріалами справи та сторонами не оспорюються.

У судовому засіданні були допитані свідки: ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, які пояснили, що фактично ОСОБА_3 бачили тільки на весіллі з ОСОБА_2, після припинення шлюбу, ОСОБА_3 ніколи не приїжджав до дитини, навіть не навіщав сина на свята та дні народження.

Також у судовому засіданні була допитана свідок: ОСОБА_15, яка пояснила, що після того як ОСОБА_2 забрала дитину та переїхала проживати до своїх батьків, вона всіляко перешкоджала ОСОБА_3 у спілкуванні з дитиною, у зв'язку з чим ОСОБА_3 був позбавлений можливості бачити сина.

Відповідно до висновку від 30 березня 2011 року № Б-907, Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, питання про доцільність позбавлення батьківських прав громадянина ОСОБА_3 у відношенні малолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 залишила на розсуд суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до 6 принципу Декларації прав дитини - дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства", кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя і праці.

Відповідно до приписів ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Ст. 164 СК України містить вичерпний перелік підстав, коли батьки можуть бути позбавлені батьківських прав. Кожна з них має самостійних характер і підлягає окремому доказуванню.

Позивач ОСОБА_2 у своїй позовній заяві та поясненнях посилається на ухилення ОСОБА_3 від виконання своїх обов'язків по вихованню малолітнього сина ОСОБА_4, як на підставу позбавлення його батьківських прав.

Відповідно до п.п. 15, 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року за № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення, та про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батьками до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Відповідно до ч. 1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши докази у їх наявності та сукупності, прийшов до висновку про ухилення ОСОБА_3 від виконання батьківських обов'язків відносно малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Так, судом встановлено та доказами підтверджено, що ОСОБА_3 тривалий час з сім'єю не проживає, вихованням та лікуванням свого сина не займається, здоров'ям та долею не цікавиться.

Суд критично ставиться до пояснень відповідача ОСОБА_3 стосовно того, що він не спілкувався та не навіщав сина через перешкоджання ОСОБА_2, оскільки будь-яких фактичних доказів, які б підтверджували факт перешкоджання, суду надано не було. Так, навіть у своєму зверненні до органів внутрішніх справ від 23 лютого 2011 року, ОСОБА_3 просив лише перевірити чи знаходиться його син ОСОБА_4 за місцем проживання його колишньої дружини ОСОБА_2, при цьому посилань на перешкоджання у спілкуванні та зустрічах з дитиною не було, більш того, переконавшись, що дитина проживає за зазначеною адресою, ОСОБА_3 написав заяву, в якій просив раніше подану заяву не розглядати.

Суд також приймає до уваги, що в той час коли відповідач ОСОБА_3, відповідно до своїх пояснень, вказує на ніби то перешкоджання у спілкуванні та зустрічах з сином з боку ОСОБА_2, ним було подано до Приморського районного суду м. Одеси позовну заяву про оспорювання батьківства та виключення з актового запису відомостей про батьківство, та лише після проведення судової генетичної експертизи позов був залишений без розгляду, що на думку суду свідчить про небажання виконувати свої батьківські обов'язки.

Твердження відповідача ОСОБА_3 щодо зміни ОСОБА_2 номерів телефонів не відповідають дійсності та спростовуються довідками ПАТ "МТС Україна"від 01 жовтня 2012 року та ПАТ "Укртелеком"від 20 серпня 2012 року.

Факт ухилення відповідача ОСОБА_3 від виконання своїх батьківських обов'язків підтверджується довідкою комунальної установи "Дитяча міська поліклініки № 3"від 04 квітня 2011 року; довідкою Міської дитячої лікарні № 1 ім. Б.Я. Резніка від 15.03.2011 року; показами свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської

гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

На думку суду, безперечно доведено ухилення ОСОБА_3 від виконання своїх батьківських обов'язків стосовно малолітнього сина ОСОБА_4 та не надано жодного доказу на підтвердження перешкоджання ОСОБА_3 у спілкуванні та вихованні малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4.

На підставі досліджених по справі доказів, суд приходить до висновку, що первісний позов ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 153 СК України, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене

законом.

Судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_3 було подано зустрічний позов про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановленням способу участі у її вихованні було подано на підставі ст.ст. 153, 157, 158 Сімейного кодексу України.

Враховуючи, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін, суд приходить до переконання, що з даних підстав зустрічний позов ОСОБА_3 не підлягає задоволенню, оскільки ОСОБА_3 позбавлений батьківських прав відносно свого малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В даному випадку відповідачу ОСОБА_3 слід звернутися до суду з позовною заявою на підставі ст. 168 Сімейного кодексу України, яка передбачає побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав.

Однак, суд вважає за необхідне роз'яснити ОСОБА_3, що у разі зміни його ставлення до виконання батьківських обов'язків щодо малолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, він має право звернутися до суду з позовом про поновлення його батьківських прав.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення, та про позбавлення та поновлення батьківських прав", Декларацією прав дитини, Конвенцією "Про права дитини", ст.ст. 150, 153, 155, 163, 164, 165 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 8, 12 Закону України "Про охорону дитинства", ст.ст. 11, 60, 212-215, 218, 223 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Приморська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, батьківських прав відносно його малолітнього сина -ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Приморська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлення способу участі у її вихованні - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення, шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : Чванкін С. А.