АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/2690/3485/2012 Головуючий у І інстанції Маринченко М.М.
Доповідач Рубан С.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2012 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі :

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Шиманського В.Й.., ОСОБА_1

при секретарі Дубик Ю.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Києва апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 22 грудня 2011 року у справі за позовною заявою ОСОБА_2, діючої в

своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, до відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, третя особа Комунальне підприємство «Житлосервіс «Приозерне» у Оболонському районі м. Києва, про визнання дій державного виконавця незаконними та зняття арешту з нерухомого майна, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 22 грудня 2011 року

відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_2, діючої в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, до відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, третя особа Комунальне підприємство «Житлосервіс «Приозерне» у Оболонському районі м. Києва, про визнання дій державного виконавця незаконними та зняття арешту з нерухомого майна.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу районного суду , а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В судовому засіданні позивач підтримала апеляційну скаргу з підстав, викладених в

ній.

Представник відповідача та представник третьої особи в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України, їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Звертаючись з позовною заявою позивачка вказувала на те, що вона з 21.08.1999 р. перебувала у шлюбі з ОСОБА_4, від якого мають неповнолітнього сина ОСОБА_3.

Всією сім»єю вони були зареєстровані та проживали в квартирі №144 в будинку

№10-в по пр.-ту Оболонському в м. Києва, яка на праві власності належала її чоловіку.

25 листопада 2011 року її чоловік ОСОБА_4 помер.

Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входила і квартира АДРЕСА_1. В установлений законом строк вона звернулась до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Проте державним нотаріусом одинадцятої державної нотаріальної контори

ОСОБА_5 було повідомлено про неможливість оформлення права власності на нерухоме майно, так як на спірну квартиру накладено арешт згідно постанови про накладення арешту на майно від 20.09.2004 року, винесеної ВДВС Оболонським РУЮ в м. Києві.

09 вересня 2011 року вона звернулась до ВДВС Оболонським РУЮ в м. Києві із заявою про зняття арешту. Листом від 07. жовтня 2011 року за №49565 їй було повідомлено, що арешт було накладено в 2004 році на примусове виконання рішення Оболонського

районного суду м. Києва від 17.08.2004 р. по справі про стягнення з ОСОБА_4 на користь КП «УЖК» боргу в розмірі 5 797,54 грн. за виконавчим листом від 17.08.2004 р.

Також позивачці було роз»яснено, що 31.12.2007 р. виконавче провадження було завершено в зв»язку з повним фактичним виконанням, а виконавчий документ було повернуто до Оболонського районного суду м. Києва. Постанову про зняття арешту державний виконавець ВДВС Оболонського РУЮ м. Києва не виніс. Станом на сьогоднішній день винесення такої постанови не вбачається можливим, оскільки виконавче провадження було знищено у звязку з закінченням терміну зберігання виконавчих проваджень та з цих підстав арешт не можливо зняти.

Посилаючись на те, що при закінченні виконавчого провадження державний виконавець повинен був вирішити питання про скасування вжитих заходів по забезпеченню виконання рішення суду, але не вжив цих заходів, що порушує її права, як спадкоємця першої черги на оформлення спадщини, а саме спірної квартири, щодо якої і був накладений арешт, просила задовольнити позов.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх

права чи свободи.

Відмовляючи у відкритті провадження суд першої інстанції вірно виходив з того, що позивач не є учасником виконавчого провадження, рішення суду, в ході примусового виконання якого було накладено арешт на нерухоме майно, ухвалено до 01 вересня 2005 року, та з урахуванням роз»яснень, викладених в постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 13 грудня 2010 року №3 правильно відмовив у

прийнятті позовної заяви, так як даний спір повинен розглядатись за правилами адміністративного судочинства.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не впливають на правильність постановленої по справі ухвали.

Оскільки ухвала суду постановлена з дотриманням норм процесуального права, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 22 грудня 2011 року залишити

без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

та кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :