Апеляційний суд Одеської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2012р. м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого судді - Сидоренко І.П., суддів Цюри Т.В., Сєвєрової Є.С., при секретарі Пугачовій Н.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 17лютого 2011 року по справі за позовом Приватного підприємства Буялик до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги та за позовом ОСОБА_1 до Приватного підприємства Буялик про визнання дій незаконними та стягнення моральної шкоди,

встановила:

07.03.2008року ПП «Буялик» звернулося до Іванівського районного суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_1, посилаючись на те, що ОСОБА_1 з жовтня 2005року є споживачем житлово-комунальних послуг ПП «Буялик». Від укладення договору з позивачем ОСОБА_1 відмовився, однак комунальні послуги отримує, оплату за них проводить нерегулярно та не в повному обсязі. ОСОБА_2 період з 01.10.2005р. до 31.12.2007р. у відповідача перед позивачем виникла заборгованість в сумі 1463грн.57коп., яку ПП «Буялик» просило стягнути з відповідача (т.2 а.с.3).

Відповідач ОСОБА_1 позов не визнав та 31.03.2008р. звернувся до суду з позовом до ПП «Буялик» про визнання дій незаконними та стягнення на його користь моральної шкоди в розмірі 50002грн.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказав, що у звязку з відсутністю договору про надання комунальних послуг з ПП «Буялик» не має підстав для стягнення з нього оплати за комунальні послуги відсутні, що ПП «Буялик» комунальні послуги йому не надавало, та у ПП «Буялик» відсутня відповідна ліцензія (т.2 а.с.1-4).

Представник ПП «Буялик» позов ОСОБА_1 не визнав, посилаючись на його необґрунтованість.

Ухвалою Іванівського районного суду Одеської області від 10 червня 2010року справа була передана до Комінтернівського районного суду Одеської області.

Ухвалою суду від 14.12.2010р. справа була прийнята до провадження Комінтернівського районного суду Одеської області (том 1 а.с.74).

Рішенням Комінтернівського районного суду від 17 лютого 2011р. позов ПП «Буялик» задоволений. Суд стягнув із ОСОБА_1 на користь ПП «Буялик» заборгованість за квартирною платою та житлово-комунальні послуги в сумі 1463грн.57коп., судові витрати на сплату судового збору у розмірі 51грн., на сплату витрат ІТЗ у розмірі 30грн., а всього 1544грн.57коп. У задоволенні позову ОСОБА_1 - відмовлено (а.с.т.2 а.с.120,121-123).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову ПП «Буялик» та задоволення його позову у повному обсязі. При цьому апелянти посилаються на те, що рішення суду постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права, без всесторонього та повного дослідження та зясування обставин, які мають значення для справи, що позовна заява ПП «Буялик» підписана не уповноваженою особою, підстав для стягнення з нього на користь ПП «Буялик» заборгованості не було, так як відсутні договори між ним та ПП «Буялик». Судом не враховано, що його квартира є приватизованою, тому він не повинен за неї платити, а у задоволенні його позову невмотивовано відмовлено (т.2 а.с.125-127).

Колегія суддів, заслухав суддю доповідача, представника апелянта та представника ПП «Буялик», вивчивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд 1 інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги ПП «Буялик», суд виходив з того, що відповідач фактично отримував комунальні послуги від позивача, тому виникла заборгованість в сумі 1463грн.57коп., яка підлягає стягненню з відповідача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки він відповідає обставинам справи, зібраним доказам, яким суд дав належну оцінку, та нормам діючого законодавства України.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло видане Одеською КЕЧ квартира АДРЕСА_1 належить в рівних частках ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, яки зареєстровані за вказаною адресою, що підтверджується довідкою форми А (том 2 а.с.4).

Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004р. споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Частиною 3 ст.156 ЖК України передбачено, що повнолітні члени сім`ї власника зобовязані брати участь у витратах по утриманню квартири і при домової території та проведенню ремонту. Згідно ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» утримання приватизованих квартир здійснюється за рахунок коштів їх власників, які зобов'язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги та квартирну плату.

Як вбачається з матеріалів справи між ПП «Буялик» та ОСОБА_1 договір на надання житлово-комунальних послуг та утримання будинку та прибудинкової території не укладався, але ОСОБА_1 не відмовлявся у встановленому законом порядку від надання вказаних послуг та споживав їх.

ОСОБА_2 від 10 листопада 2003року затвердженим головою Іванівської районною адміністрацією, згідно з рішенням Петрівської селищної ради № 181-ХХІУ від 16.12.2003р., Петрівська селищна рада прийняла в комунальну власність територіальної громади житловий фонд військових містечок №1,2,3,4 в смт.Петрівка; комунальні споруди, обладнання, зовнішні мережі водопроводу, каналізації, тепло- і енергопостачання; об'єкти упорядження.

На підставі свідоцтва про державну реєстрацію ПП «Буялик» серія А00 № 273961, виданого Іванівською районною державною адміністрацією Одеської області зареєстровано, дата проведення державної реєстрації - 19.09.2005р. (т. 1 а.с.29).

Згідно довідки з ЄДРПОУ за №13 відділу статистики в Іванівському районі вбачається, що основними видами діяльності ПП «Буялик» є виробництво та розподілення тепла, загальне будівництво будівель, водопровідні і каналізаційні роботи, інша діяльність з прибирання сміття та очищення територій (т.1 а.с.30). Розпорядженням селищного голови Петрівської селищної ради за №19 від 18 жовтня 2005року уповноважено керівника ПП «Буялик» для надання комунальних послуг населенню з 20 жовтня 2005року.

27 жовтня 2005р. ПП «Буялик» отримало в Одеській обласній державній адміністрації ліцензію надання житлово-комунальних послуг. Строк дії ліцензії з 26.10.2005р. до 26.10.2010р. (т.1 а.с.28).

01.11.2006р. між Петрівською селищною радою та ПП «Буялик» було укладено Договір про передачу в оперативне управління об'єктів комунальної власності. Згідно з п.1.1 Договору, Рада безкоштовно передає, а Підприємство приймає в довгострокове оперативне управління об'єкти комунальної власності Петрівської селищної ради згідно додатку № 1 до Договору. Відповідно до п.1.2 Договору, мета Договору - надання комунальних послуг жителям смт.Петрівка, забезпечення жителів смт.Петрівка питною водою від свердловин, переданих Підприємству в оперативне управління, та проведення санітарної очистки вулиць селища, з мешканцями яких заключаються договори на подальше обслуговування. П.8.1 Договору передбачає, що його укладено на довгостроковий термін (т.1 а.с.23-27).

Згідно з Додатком 1 до Договору від 01.11.2006р. до переліку об'єктів комунальної власності Петрівської селищної ради, які передаються в оперативне управління ПП «Буялик», входить і житловий будинок №7 по вулиці Лядова.

З наявного на аркуші справи 15 у томі 1 акту обстеження від 09.07.2008р., комісія встановила фактичне проживання та користування житлово-комунальними послугами в період з жовтня 2005р. по грудень 2007р. за адресою: АДРЕСА_2 власниками ОСОБА_1, 1963р.н., ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, сином ОСОБА_6, 1985р.н., а саме: централізованою каналізацією, централізованим внутрішнім та зовнішнім водопроводом, збором та вивезенням сміття, прибирання території. Від отримання житлово-комунальних послуг не відмовлялись.

Судом встановлено, що за період з жовтня 2005р. по грудень 2007р. у відповідача ОСОБА_1 утворилась заборгованість за комунальні послуги в сумі 1463грн.57коп., у тому числі: за воду 549грн.96коп.; за каналізацію 291грн.09коп.; за квартплату чи внутріексплуатаційні витрати 1204грн.38коп., побутові відходи 21грн. (з них сплатив 602грн.86коп.) т.2 а.с.5

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції вірно дійшов до висновку, що оскільки відповідач ОСОБА_1 фактично отримує комунальні послуги, то виникла заборгованість у сумі 1463грн.57коп. підлягає стягненню на користь позивача.

Посилання апелянта на ту обставину, що позовна заява ПП «Буялик» підписана неповноважною особою, оскільки ОСОБА_7 була звільнена з посади 24.12.2007року, є необґрунтованими та нічим не підтвердженими. В матеріалах справи є данні, що ОСОБА_7 і досі є директором ПП «Буялик».

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, однак, відповідач ОСОБА_1 не довів суду обґрунтованість своїх заперечень.

Судова колегія не приймає до уваги доводи апелянта про не бажання сплачувати заборгованість з тих підстав, що позивач фактично не надає йому житлово-комунальні послуги, оскільки його квартира приватизована і він сплачує тільки за електроенергію, газ та воду за лічильниками, що тарифи занадто великі, що у позивача взагалі відсутні витрати на утримання будинку і прибудинкової території.

Відносно великих тарифів на сплату питного водопостачання слід зазначити, що вказані тарифи визначені не позивачем.

Відповідно до Правил надання населенню послуг водотеплопостачання і водовідведення, які затверджені Кабінетом Міністрів України від 30.12.1997р. за № 1497, споживачем є власник квартири, якому надаються послуги з централізованого гарячого і холодного водопостачання, теплопостачання і водовідведення, в житловому фонді і підсобних приміщеннях. Пунктом 32 Правил надання населенню послуг з водопостачання, тепла передбачено, що споживач має право на несплату не наданих послуг за період мешкання в квартирі за умови відключення виконавцем холодної і гарячої води за письмовою заявою споживача. Однак, відповідач ніяких заяв відносно відключення від опалення, від використання холодної водою позивачу не подавали.

Не заслуговують уваги доводи апелянтів відносно відсутності витрат у позивача на утримання будинку і прибудинкової території, так як в матеріалах справи знаходиться калькуляція вартості надання таких послуг.

Суд апеляційної інстанції прийшов до висновку, що оскільки послуги відповідачем потреблялись, то повинні бути сплачені.

Крім того, статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладання договору на надання житлово-комунальних послуг.

Відповідно до ст.20 ч.3 п.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний сплачувати житлово-комунальні послуги в строки, встановлені договором або законом.

Колегія суддів, погоджується з висновком суду першої інстанції щодо необґрунтованості позовних вимог ОСОБА_1 до ПП «Буялик», оскільки діючим законодавством не передбачено стягнення моральної шкоди з договірних відносин. Крім того, позивач не довів суду обґрунтованість своїх позовних вимог.

Судова колегія, вважає, що ні є підставою для скасування рішення суду і то, що судом не були залучені до участі у справі співвласники квартири, а саме: ОСОБА_3 і ОСОБА_4, оскільки ОСОБА_3 весь час приймала участь при розгляді справи як в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції, та не ні вона ні ОСОБА_4 не оскаржували рішення суду з цих підстав.

Також судом апеляційної інстанції не може бути змінено рішення суду з ухваленням нового рішення суду про стягнення заборгованості зі всіх власників квартири, оскільки ЦПК України не передбачає залучення до участі у справі інших відповідачів на стадії розгляду справи у суді апеляційної інстанції, а відповідь в цієї частині в інформаційному листі Вищого Спеціалізованого Суду України ні є підставою для прийняття таких змін рішенням апеляційного суду (п.5 абзц.8 Інформаційного листа ВСС України, вих. №6-1466/0/4-11 від 10 листопада 2011року).

Суд першої інстанції, розглядаючи спір, повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.303, 307, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 17лютого 2011 року залишити без змін.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: І.П.Сидоренко

Судді: Є.С.Сєвєрова

ОСОБА_8