Справа №2-2719/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 грудня 2012 року м.Львів

Галицький районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді - Городецької Л.М.,

при секретарі - Мойсевич С.І.,

з участю представників

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 «ОСОБА_4 та кредит»в особі філії «Західного регіонального управління»ПАТ «Банк «ОСОБА_4 та кредит»про визнання недійсним валютного кредитного договору № 20/07-МК від 22 лютого 2007 року,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 «ОСОБА_4 та кредит»в особі філії «Західного регіонального управління»ПАТ «Банк «ОСОБА_4 та кредит»про визнання недійсним валютного кредитного договору.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 22 лютого 2007 року між ним та ПАТ «Банк «ОСОБА_4 та кредит»було укладено кредитний договір №20/07-МК. Згідно з даним договором, ОСОБА_3 зобовязався повністю повернути кредит до 20 лютого 2017 року. У звязку з відсутністю у відповідача індивідуальної та генеральної ліцензії Національного банку України позивач вважає, що оспорюваний ним договір є недійсним відповідно до ст. 215, 227 ЦК України. Вважає, що наявність у спірних кредитних договорах положень щодо розрахунків за грошовими зобовязаннями в доларах США та використання відповідачем доларів США як засобу платежу за кредитним договором, суперечить ст. 99 Конституції України, ст. 524 ЦК України, ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», ст. 35 ЗУ «Про національний банк України». Просить визнати недійсним кредитний договір №20/07-МК від 22 лютого 2007 року; зобовязати ПАТ «ОСОБА_4 та кредит»надати матеріали кредитної справи, Положення про порядок видачі Банком валютних кредитів, резидентам України, виписку з банку про порядок погашення кредитних зобовязань відповідачем із зазначенням валюти погашення кредитних зобовязань, а також належним чином завірені копії ліцензій, письмових дозволів тощо, які видані Національним Банком України для здійснення валютних операцій на території України.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, викладених в позовній заяві. Просять позов задоволити.

Представник відповідача в судовому засіданні позов заперечив з підстав, викладених у письмових запереченнях ( а.с. 15-17). Просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши пояснення учасників учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 22 лютого 2007 року між позивачем та ТзОВ «Банк «ОСОБА_4 та кредит»було укладено кредитний договір №20/07-МК. Згідно з п. 2.5 оспорюваного договору, ОСОБА_3 зобовязався повністю повернути кредит до 20 лютого 2017 року. Ліміт максимальної заборгованості за даним договором, передбачений п.1.1.1 договору 76 000 доларів США( а.с.5-8).

З наданих суду документів вбачається, що Національним Банком України було надано банківську ліцензію (а.с. 19 ) на право здійснювати банківські операції, визначені ч.1 та п. 5-11 ч.2 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність», а також письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями (а.с. 20 ), на право здійснювати банківські операції, визначені п.1-4 ч.2 та ч.4 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Згідно з ст. 192 ЦК України, іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Пунктом 1 ч.2 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність»в редакції, що діяла на момент укладення між сторонами оспорюваного договору передбачено, що банки мають право здійснювати також операції з валютними цінностями.

Таким чином, банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті. Письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями у даному випадку, до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VI "Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків", є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій.

Щодо вимоги Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», яка передбачає наявність індивідуальної ліцензії Національного банку України на здійснення операцій щодо надання та одержання резидентами кредитів у іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, то, оскільки на цей час законодавством України не встановлено термінів і сум кредитів у іноземній валюті як критеріїв їх віднесення до сфери дії режиму індивідуального ліцензування, ця норма не може застосовуватись судами.

В звязку з вищенаведеним, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_4 «ОСОБА_4 та кредит»в особі філії «Західного регіонального управління»ПАТ «Банк «ОСОБА_4 та кредит»про визнання недійсним валютного кредитного договору № 20/07-МК від 22 лютого 2007 року не підлягає до задоволення у звязку з його безпідставністю.

Керуючись ст.ст.10, 60, 212- 215, 223 ЦПК України, ст. 192 ЦК України, Законом України «Про банки і банківську діяльність», суд, -

в и р і ш и в :

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 про визнання недійсним валютного кредитного договору № 20/07- МК від 22 лютого 2007 року відмовити повністю.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.М.Городецька