КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 2/1414/1049/12
Провадження № 2/1414/1049/2012 р.
05.06.2012 року м. Миколаїв
Корабельний районний суд м. Миколаєва в складі:
головуючої у справі судді Циганок В.Г.,
при секретарі судового засідання Спільній Ю.В.,
за участю позивача- Єршової Л.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа: Товарна біржа „Нерухомість-Південь, про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом,-
В січні 2012 року позивач звернулася в суд до відповідачів з вказаним позовом, в якому просила визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 дійсним та визнати право на спадщину за законом на спадкове майно- вказану квартиру, що залишилося після смерті ОСОБА_7. В обгрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що 25 лютого 2002 року між матірю позивачки ОСОБА_7 та відповідачами було укладено договір № 4803 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_2, який був укладений на Товарній Біржі „Нерухомість-Південь, записаний в Журналі реєстрації біржових договорів з нерухомістю № 4803 від 25.02.2002р. та зареєстрований 05.03.2002 р. в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 86 за реєстровим № 7609. Покупцем квартири була її мати ОСОБА_7, яка померла 29.05.2011р., після її смерті вона не може оформити спадщину через те, що договір не посвідчений нотаріально. Оскільки вона не має можливості здійснити свої права як спадкоємця, тому що не дотримане діюче на данний момент законодавство- договір не посвідчений нотаріально- вона вимушена звернутися до суду. Зазначений договір купівлі-продажу виконаний обома сторонами. Посилаючись на наведене, просила позов задовольнити.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала на підставах, викладених в заяві, просила визнати договір купівлі-продажу зазначеної квартири дійсним та визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на вказану квартиру.
Відповідач ОСОБА_8 в судовому засіданні позовні вимоги визнала, підтвердила наведені позиваем обставини.
Відповідачі в судове засідання не зявилися, були повідомлені належним чином, про що свідчать наявні у справі поштові повідомлення, заяв про розгляд справи в їх відстність суду не надали. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Представник третьої особи Товарна біржа „Нерухомість-Південь- в судове засідання не зявився, з поштового повідомлення вбачається, що за вказаною адресою адресат не значиться.
Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.
25 лютого 2002 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_4, яка діяла від свого імені та від імені ОСОБА_3, а також в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_6, і ОСОБА_5, діючої за згодою матері, було укладено договір № 4803 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири № 103, розташованої за адресою: м.Миколаїв, вулиця Металургів, будинок № 6. Договір був укладений на Товарній Біржі „Нерухомість-Південь, записаний в Журналі реєстрації біржових договорів з нерухомістю № 4803 від 25.02.2002р.
05.03.2002р. право власності на зазначену квартиру було зареєстровано на імя ОСОБА_7 в Миколаївському МБТІ, та записано в реєстрову книгу №86 за реєстровим № 7609.
ОСОБА_7 померла 29.05.2011р., що підтверджується свідоцтвом про смерть. На випадок своєї смерті ОСОБА_7 залишила заповіт від 29.01.1999р., яким вона заповіла все належне їй майно ОСОБА_2. Проте, як вбачається з листа Пятої Миколаївської державної нотаріальної контори, позивач не має можливості отримати Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, оскільки договір купівлі-продажу був укладений з порушенням вимог Закону України „Про товарну біржу.
В судовому засіданні встановлено, що договір виконаний сторонами в повному обсязі: ОСОБА_7 уплатила продавцям вартість квартири, вселилися в неї, зареєструвалися та користувалася нею, а відповідачі отримали оплату договірної вартості квартири, звільнили її від побутового майна та здійснили виселення з неї.
Згідно з вимогами ст.227 ЦК УРСР в редакції ГК 1963 р., що діяв на момент укладення договору, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин, недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Відповідно до ст.47 ЦК УРСР (в ред.1963р.) недодержання у випадках, зазначених в законі, нотаріальної форми угоди, тягне за собою її недійсність. Ст.128 ЦК УРСР передбачає, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі.
Відповідно до ст.657 ЦК України в редакції ЦК 2003 р. договор купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлого будинку (квартири) чи іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.
Із пунктів 3,4 ст.334 ЦК України вбачається, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним.
Оскільки відносини виникли до набрання чинності ЦК України 2003 р., то відповідно до п.п.1,4 заключних та перехідних положень ЦК України 2003р. необхідно керуватися нормами ЦК УРСР 1963 р.
Таким чином суд дійшов до висновку, що позов в частині визнання договору купівлі-продажу дійсним обгрунтований та підлягає задоволенню.
Що стосується позовних вимог щодо визнання права на спадщину за заповітом на спадкове майно- вказану квартиру, що залишилося після смерті ОСОБА_7, суд вважає необхідним залишити їх без задоволення.
Як передбачає ст.60 ЦПК кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Позивачем не надано достатніх доказів того, що наявний спір про право на вказану спадщину.
Керуючись ст. ст. 10,11, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України суд,
Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.
Визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3, укладений 25 лютого 2002 року між ОСОБА_7, з одного боку, та ОСОБА_4, яка діяла від свого імені та від імені ОСОБА_3, а також в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_6, і ОСОБА_5, діючої за згодою матері, з іншого боку, на Товарній Біржі „Нерухомість-Південь, записаний в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю № 4803 від 25.02.2002р. та зареєстрований 05.03.2002 р. в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 86 за реєстровим № 7609, згідно якого ОСОБА_4, яка діяла від свого імені та від імені ОСОБА_3, а також в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_6, і ОСОБА_5, діюча за згодою матері, продали, а ОСОБА_7, купила квартиру АДРЕСА_3.
В частині позовних вимог про визнання права власності на спадщину за заповітом на спадкове майно- квартиру № 103 в будинку № 6 по вулиці Металургів в місті Миколаєві- відмовити.
Копію заочного рішення направити відповідачам.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, який ухвалив рішення за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом 10 днів з дня отримання копії рішення. Позивачем рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Миколаївської області через Корабельний районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги до суду протягом 10 днів з дня проголошення рішення.
Суддя В. Г. Циганок