АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/1690/2977/2012 Номер провадження 22-ц/1690/2977/2012Головуючий у 1-й інстанції Крикливий В.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2012 року м. Полтава

колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді: Кузнєцової О.Ю.

суддів: Антонова В.М., Хіль Л.М.

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суд м. Полтави апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3

на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 19 червня 2012 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами,-

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2011 року ОСОБА_4 звернувся у суд з позовом, де вказав, що від шлюбу з ОСОБА_2 він має дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Шлюб між ними був розірваний у 1993 році, дочка залишилася проживати з матір'ю, а він добровільно надавав допомогу на її утримання.

Рішенням Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рога від 22.06.2004 року він був позбавлений батьківських прав, після чого з відповідачкою та дочкою ОСОБА_7 не спілкувався.

У липні 2010 року державний виконавець Інгулецького району м. Кривого Рогу повідомив його про надходження виконавчого листа про стягнення аліментів та про наявність заборгованості зі сплати аліментів.

З часу позбавлення його батьківських прав він не змінював адресу, нікуди не виїзджав і не ховався від сплати аліментів. 29 квітня 2010 року його дочка ОСОБА_7 стала повнолітньою, виконавчий лист про стягнення аліментів всупереч п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» був предявлений до виконання тільки в липні 2010 року, тобто через вісім років після його отримання. Крім цього, вважає, що суд повинен врахувати, що у нього на утриманні знаходиться троє неповнолітніх дітей, які мешкають разом з ним у його другій родині.

Таким чином, вважає, що відповідно до ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження», ч. З ст. 197 СК України він повинен бути звільнений від сплати заборгованості по аліментам.

Прохав ухвалити судове рішення, яким звільнити його від сплати заборгованості по аліментам на утримання ОСОБА_6.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 19 червня 2012 року позов ОСОБА_4 задоволено повністю та звільнено його від сплати заборгованості по аліментам, нарахованої на підставі виконавчого листа Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16 серпня 1995 року, на утримання доньки

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з лютого 20002 року по квітень 2010 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 оскаржила його в апеляційному порядку, де в апеляційній скарзі прохає рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Особи, які беруть участь у справі, будучи повідомленими про судове засіданні у порядку ст. 74 ч. 6, ст. 76 ч. 5 ЦПК України, у судове засідання не зявилися.

Враховуючи, що у відповідності до вимог ст. 305 ч. 2 ЦПК України, неявка сторін до апеляційного суду не перешкоджає розглядові справи, колегія суддів розглядає справу у відсутності сторін та їх представників.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами статті 214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Зазначеним вимогам закону судове рішення не відповідає.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що сторони у справі перебували у шлюбі з 02 серпня 1992 року по 28 січня 1993 року та від шлюбу мають дочку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі виконавчого листа № 2-546, виданого 16.08.1995 року Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з ОСОБА_4 стягнуті аліменти на користь ОСОБА_2 у розмірі 1/6 частини заробітку на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Центрально - Міського районного суду м. Кривого Рога від 22 липня 2004 року, яке набрало законної сили, ОСОБА_4 позбавлений батьківських прав відносно дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, оскільки батько не займався вихованням дитини, не піклувався про її духовний та фізичний розвиток, не надавав матеріальної допомоги та з дочкою не спілкувався і не проявляв мінімальної батьківської турботи.

Також, судом першої інстанції вірно встановлено, що виконавчий лист про стягнення аліментів перебував на виконанні в органах державної виконавчої служби

з

та постановою державного виконавця відділу ДВС Інгулецького РУЮ м. Кривого Рогу від 18.09.2002 року закінчено виконавче провадження щодо стягнення аліментів з ОСОБА_4 на підставі п. 10 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з направленням виконавчого листа на виконання за належністю до ДВС Центрально - Міського РУЮ м. Кривого Рогу (в даний час Центрально - Міський відділ ДВС Криворізького МУЮ), який при пересилці був втрачений.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що в ході судового розгляду не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що в період часу з 2002 року по 2010 рік існувало виконавче провадження щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_6 та що позивач ухилявся від сплати аліментів. Стягувану аліментів ОСОБА_2 було відомо місце знаходження платника аліментів та те, що виконавче провадження про стягнення аліментів закрито, що визнано її представником у судовому засіданні, а тому суд прийшов до висновку про те, що заборгованість по аліментам виникла з вини особи, на користь якої присуджено аліменти.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Так, згідно з листами відділу ДВС Головного управління юстиції у Дніпропетровській області від 22.03.2010 року, 08.06.2010 року, 16.12.2010 року, 09.11.2011 року останій провів перевірку скарг ОСОБА_2 з приводу неотримання аліментів та встановив, що за період з серпня 2002 року по теперішній час виконавчий лист про стягнення аліментів з ОСОБА_4 до Центрально - Міського відділу ДВС Криворізького МУЮ не надходив. За дорученням відділу ДВС Головного управління юстиції у Дніпропетровській області Інгулецький відділ ДВС Криворізького МУЮ, у звязку з втратою виконавчого листа, звернувся до Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу з заявою про видачу дублікату виконавчого листа.

Дублікат виконавчого листа Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу був виданий 31.05.2010 року, який надійшов на виконання до Центрально - Міського відділу ДВС Криворізького МУЮ 07.06.2010 року, де у відповідності до вимог ст. 24 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Державним виконавцем нарахована заборгованість по аліментам станом на 29.04.2010 року у розмірі 18855,02 грн. та вживаються примусові заходи, передбачені вищенаведеним законом, по її погашенню.

Таким чином, у період з 18.09.2002 року по 07.06.2010 року виконавчий лист про стягнення аліментів не перебував на виконанні в органах державної виконавчої служби, у звязку з тим, що він був втрачений при пересилці з відділу ДВС Інгулецького РУЮ м. Кривого Рогу до ДВС Центрально - Міського РУЮ м. Кривого Рогу.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно із ч. З ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Задовольняючи позов суд першої інстанції у порушення ст. ст. 213, 214 ЦПК України на зазначені положення закону уваги не звернув і не врахував, що статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення

Згідно із ч. З ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Задовольняючи позов суд першої інстанції у порушення ст. ст. 213, 214 ЦПК України на зазначені положення закону уваги не звернув і не врахував, що статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття та такий же обовязок покладено на ОСОБА_4 судовим рішенням про стягнення аліментів, яке він зобовязаний був виконувати.

Після ухвалення судового рішення про стягнення аліментів ОСОБА_2 виконавчий лист був предявлений до виконання своєчасно, він в установленому законом порядку до 18.09.2002 року виконувався, що сторонами не заперечувалося, а заборгованість по сплаті аліментів виникла внаслідок невиконання своїх обовязків, передбачених ст. 180 СК України позивачем ОСОБА_4 та відсутності контролю з боку державного виконавця за виконанням виконавчого листа боржником, внаслідок його втрати при пересилці.

Приписами частини 3 ст. 197 СК України встановлено, що суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непредявлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти.

Таким чином, судом не встановлено обставин за яких ст. 197 ч. З СК України надає можливість звільнити платника аліментів від сплати заборгованості по аліментам.

Посилання у позовній заяві на порушення державним виконавцем вимог ст. 21 ч. 1 п. 1 Закону України «Про виконавче провадження» є необгрунтованими, оскільки вказана норма права визначає підвідомчість виконавчих проваджень, які виконуються відділом примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Крім цього, дії (бездіяльність) чи рішення державного виконавця по відкриттю виконавчого провадження 07.06.2010 року, нарахуванню заборгованості, як і сам розмір заборгованості, позивачем у встановленому законом порядку не оскаржувалися.

Сам факт наявності на утриманні трьох неповнолітніх дітей, які проживають разом з позивачем, не може бути визнано істотною обставиною, яка б звільняла позивача від сплати заборгованості по аліментам. Інші підстави для звільнення від сплати заборгованості по аліментам, передбачені ст. 197 ч. 2 СК України, позивачем не заявлялися та відповідні докази не подавалися.

За наведених обставин рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 19 червня 2012 року ухвалене без дотримання норм матеріального та процесуального права, а тому підлягає скасуванню, вимоги позивача у повному обємі не знайшли свого підтвердження, є не обґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 303, ст. 307 ч. 1 п. 2, ст. 309 ч. 1 п. З, 4, ст. 314, ст. 316 ЦПК України, колегія суддів-,

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Комсомольського районного суду Полтавської області від 19 червня 2012 року в частині задоволення позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про звільнення від сплати заборгованості за аліментами скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам, нарахованої на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, за період з лютого 20002 року по квітень 2010 року відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з рогляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя: (підпис)

( підпис)

Згідно оригіналу: суддя апеляційного су<ду Полтавської області