Апеляційний суд Івано-Франківської області
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 січня 2012 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Бойчука І.В.,

суддів Горблянського Я.Д., Меленко О.Є.

секретаря Сурмачевської У.С.,

з участю сторін: ОСОБА_1 та її представника; ОСОБА_2, представника Троїцької сільської ради;

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до Троїцької сільської ради, ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Снятинського районного суду від 14 листопада 2011 року,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Снятинського районного суду від 14 листопада 2011 року відмовлено в позові ОСОБА_1 до Троїцької сільської ради, ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним.

В апеляційній скарзі апелянтка посилається на те, що рішення суду є незаконним, не обєктивним та необґрунтованим і таким що підлягає скасуванню.

Її батько ОСОБА_3 в 1999 році одружився з відповідачкою ОСОБА_2 і проживав з нею та своєю матірю ОСОБА_4 в будинковолодінні, що знаходиться в селі Троїця Снятинського району.

Будинковолодіння було зареєстровано на її бабусю ОСОБА_4 і станом на 1990 рік належало до колгоспного двору.

04 березня 2004 року померла її бабуся, мати її батька, ОСОБА_4, після чого ОСОБА_2 покинула її батька і перейшла проживати в свій будинок в с. Троїця. Її батько ОСОБА_3 до 17 липня 2010 року, тобто до дня його смерті, проживав одиноко і жодних стосунків з ОСОБА_2 не підтримував. При житті її батько не складав ніяких заповітів, про що їй неодноразово наголошував.

___________________________________________________________________

Справа № 22-ц -93/2012р. Головуючий у 1 інстанції Собко В.М.

Категорія 37 Суддя-доповідач ОСОБА_5

Суд, не дав належної оцінки її поясненням що батько не складав ніяких заповітів і не міг такого скласти на відповідачку, оскільки не підтримував з нею подружніх стосунків, не проживав з нею і не спілкувався.

На її клопотання щодо проведення почеркознавчої експертизи суд не відреагував. Підпис батька є підробленим. Він при житті, так і на підставі інформації, яка була надана їй секретарем сільської ради вже після смерті батька, жодного заповіту не складав, а про наявність заповіту стало відомо їй через місяць після смерті батька.

Крім того суд не перевірив факт реєстрації даного заповіту, як в реєстраційних журналах сільської ради так і в єдиному державному реєстрі.

Просить рішення скасувати, ухваливши нове рішення по суті позовних вимог.

В засіданні апеляційного суду апелянтка та її представник підтримали доводи апеляційної скарги з мотивів, наведених у ній. Вислухавши доповідь судді, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право особистої власності №182 від 12.10.1988 року житловий будинок та господарські будівлі по вул. Довбуша, (Радянська), №2, в с. Троїця Снятинського району відноситься до колгоспного двору, головою якого є ОСОБА_4 (а.с.8). На день її смерті разом з нею постійно проживав в господарстві її син ОСОБА_3, що підтверджується довідкою Троїцької сільської ради №470 від 25.08.2010 року (а.с. 16). Згідно ст. 1268 Цивільного кодексу України він вважається таким, що прийняв спадщину, оскільки протягом шестимісячного терміну з дня смерті не заявив про відмову від спадщини.

Відповідно до ст. 1266 Цивільного кодексу України онуки спадкодавця успадковують спадщину в тому випадку, коли їхній батько чи матір (діти спадкодавця) померли раніше за самого спадкодавця, а тому факт прийняття спадщини ОСОБА_3 не оспорюється.

Згідно копії свідоцтва про смерть (а.с.10) вбачається, що ОСОБА_3 помер 16.07.2010 року. Його дружина ОСОБА_2 звернулась до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини за заповітом 20.08.2010 року тому вважається такою що прийняла спадщину у встановлений законом строк.

Згідно ст. 1236 Цивільного кодексу України заповідач має право охопити заповітом права та обовязки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обовязки, які можуть йому належати у майбутньому, а тому заповіт, складений ОСОБА_3 є дійсним та відповідає його волевиявленню і вимогам закону.

Апеляційним судом оглянуто книгу реєстрації нотаріальних дій Троїцької сільської ради Снятинського району, з якої вбачається, що даний заповіт зареєстрований під № 40 у 1999 році і у даному записі зазначено відомості що ним при вчиненні заповіту на імя ОСОБА_2 предявлявся його паспорт 1-НМ 509713, виданий Снятинським РВВС 30.01.1976 року. Також оглянуто книгу нотаріальних документів сільської ради, у якій підшито другий оригінал заповіту. Порушень, на які вказує у апеляційній скарзі ОСОБА_1, не виявлено.

Доводи апеляції про те, що судом не призначалося почеркознавчої експертизи, також не заслуговують на увагу, оскільки позивачкою такого клопотання у суді першої інстанції не заявлялося та відсутні підстави для її призначення у суді апеляційної інстанції, оскільки заповіт ним вчинено за довго до його смерті і ним не скасований. Крім того, на таку підставу визнання заповіту недійсним вона у позові не вказує.

Колегія суддів приходить до висновку, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його законності і обґрунтованості.

Підстав для скасування даного рішення і ухвалення нового рішення, з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, не встановлено.

Керуючись ст.ст.307,308,313-315,317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Снятинського районного суду від 14 листопада 2011 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: І.В. ОСОБА_6 Горблянський

ОСОБА_7