Справа № 1010/1664/2012
Провадження № 2/1010/398/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.10.2012 року, Володарський районний суд Київської області, в складі:

головуючого судді Юзвик М. М.,

при секретарі Поліщук 1. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Володарка справу

за позовом ОСОБА_1

до Лобачівської сільської ради Володарського району Київської області

про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з названим позовом, мотивуючи його тим, що 12 лютого 2012 року померла його мати - ОСОБА_2. Після її смерті відкрилася спадщина, до якої входить: житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований по вул. Набережна, 24, в с. Лобачів Володарського району Київської області. До дня своєї смерті, ОСОБА_2, склала заповіт, згідно до якого спадкоємцем всього майна призначила ОСОБА_1

ОСОБА_1 вважає, що має право на спадкове майно після померлої, оскільки є спадкоємцем за заповітом. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом не має.

Оскільки померла ОСОБА_2 за життя правовстановлюючий документ на житловий будинок не отримала, тому позивач не має змоги отримати свідоцтво про прийняття спадщини у нотаріуса. В звязку з даними обставинами він змушений звернутися до суду.

ОСОБА_1 просить суд, визнати за ОСОБА_1 право власності після ОСОБА_2, яка померла 12 лютого 2012 року, на житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований по вул. Набережна, 24, в с.Лобачів Володарського району Київської області.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав.

Відповідач Лобачівська сільська рада Володарського району Київської області до суду свого представника не направили, подали заяву, в якій просили справу розглядати без їх участі, позовні вимоги позивачки визнають в повному обсязі.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає до задоволення.

Із пояснень представника позивача та матеріалів справи встановлено, що 12 лютого 2012 року померла ОСОБА_2, що стверджено свідоцтвом про смерть (а.с.5). 30.10.2009 року померла, ОСОБА_2, склала заповіт, згідно до якого спадкоємцем всього майна призначила ОСОБА_1 (а.с.6).

Після смерті ОСОБА_2, залишилося спадкове майно до якого входить:

- житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований по вул. Набережна, 24, в с.Лобачів Володарського району Київської області.

Спадкодавець за свого життя, правовстановлюючий документ на вказаний будинок не отримала і відповідно реєстрація будинку в органах БТІ в установленому порядку не була здійснена.

Згідно довідки Лобачівської сільської ради Володарського району Київської області від 04.07.2012 року № 267, ОСОБА_2, до дня своєї смерті, проживала і була зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_1.

16.06.2008 року Білоцерківським МБТІ на вищевказаний будинок було видано технічний паспорт та встановлено дійсну вартість будинку 32 198 гривень (а.с. 10).

Відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Згідно абзацу 4 пункту 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затвердженої наказом Мінюсту від 03.03.2004 року № 20/5), при видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. Встановлене судом вказує, що померлий не встиг отримати названий реєстр.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», в разі смерті особи, підставою для реєстрації прав, що посвідчують виникнення речових прав на нерухоме майно, є рішення суду стосовно речових прав не нерухоме майно, що набрало законної сили.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

У відповідності ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Ст. 1222 ч. 1 ЦК України вказує, що спадкоємцями за законом і за заповітом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Позивач по справі є спадкоємцем за заповітом відповідно до ст. 1223 ЦК України.

Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом немає.

Згідно спадкової справи № 98/2012 року до майна померлої 12 лютого 2012 року ОСОБА_2, позивач звертався до державного нотаріуса з приводу оформлення спадщини, але в звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок, позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Згідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Таким чином, визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вимоги позивача базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити.

Керуючись ч. 5 ст. 3 Закону України „ Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, абзацу 4 пункту 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затвердженої наказом Мінюсту від 03.03.2004 року № 20/5), ст.ст. 328, 392, 1216, 1217, 1222, 1223,1233, 1268 ЦК України, ст.ст. 3, 208, 209, 212 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Лобачівської сільської ради Володарського району Київської області про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності після ОСОБА_2, яка померла 12 лютого 2012 року, на житловий будинок з господарськими будівлями, який розташований по вул. Набережна, 24, в с. Лобачів Володарського району Київської області, в порядку спадкування за заповітом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть надати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М. М. Юзвик