Справа № 22-2690/2751/12
Головуючий в 1 інстанції - Виниченко Л.М. Доповідач - Слюсар Т.А.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 18 січня 2012 року колегія судців судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі: головуючого-судді: Слюсар Т.А., суддів: Рубан С.М., Осипенка М.І. при секретарі: Трончуку М.Ю. розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 06 вересня 2011 року в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_5 про вселення та виселення. Колегія суддів, - ВСТАНОВИ ЛА: У лютому 2011 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 06 вересня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_5 про вселення та виселення задоволено. Постановлено вселити ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 та виселити ОСОБА_1 з АДРЕСА_1. В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у позові відмовити. В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неповне зясування обставин справи, порушення норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким у позові відмовити. Колегія суддів, заслухавши ОСОБА_2, ОСОБА_1 та його представника, які підтримали апеляційні скарги, ОСОБА_5, ОСОБА_3 та його представника, які заперечували проти задоволення апеляційних скарг, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційних скарг, вважає апеляційні скарги такими, що не підлягають задоволенню. Як убачається з матеріалів справи і встановлено судом, з 1988 року по 2002 рік ОСОБА_3 разом з ОСОБА_2, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживали у ІНФОРМАЦІЯ_1. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 04 травня 2006 року, ОСОБА_3 належить 1/10 частина спірної квартири /а.с.7/. У червні 2004 року ОСОБА_5 виїхав на постійне місце проживання до іншої квартири, з ним переїхав і позивач.

Судом також встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено у 2002 році шлюб, вони проживали з батьками позивача та відповідача ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_2 а м. Києві. 20 квітня 2004 року у ОСОБА_7 та ОСОБА_4 народився син - ОСОБА_8, що підтверджується копією свідоцтва про народження /а.с.32/. Відповідно до довідки № 12/11 від 23 лютого 2011 року виданої Житлово- будівельним кооперативом «Оболонь» в спірній квартирі зареєстровані три особи: ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_9 /а.с.9/. 30 листопада 2011 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу /а.с.ЗЗ/. З матеріалів справи також вбачається, що 15 січня 2011 року ОСОБА_3 звернувся до Оболонського РУГУ МВС України в м. Києві з заявою, в якій він посилається на те, що він зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Києві та має свідоцтво про право на спадщину частини квартири, але проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3. В квартирі АДРЕСА_3 проживає його сестра-Прищепа К.О., 15 листопада 2011 року він приїхав за адресою своєї реєстрації, але потрапити до квартири не зміг так як двері квартири йому ніхто не відкрив. Вважає, що сестра перешкоджає йому у проживанні в ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується постановою ДІМ Оболонського РУГУ МВС України в м. Києві про відмову в порушенні кримінальної справи від 25 січня 2011 року /а.с. 10/. Відповідно до ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є у їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Задовольняючи заявлений по справі позов, районний суд виходив з того, що відповідачі перешкоджають позивачу у здійсненні його права на володіння своєю часткою квартири, яка є обєктом спільної часткової власності, що призводить до порушення його прав. Такі висновки колегія суддів вважає законними та обґрунтованими, яким у рішенні суду дана належна правова оцінка. Щодо виселення ОСОБА_1, колегія суддів також погоджується з висновками суду першої інстанції про наявність правових підстав до задоволення позову в зазначеній частині. Матеріалами справи доведено, що ОСОБА_1 не є співвласником спірної квартири та не зареєстрований у ній. Спірне помешкання перебуває у спільній частковій власності без виділення часток в натурі, а відповідач ОСОБА_1 може проживати в ній лише за наявності згоди всіх співвласників. Відповідно до матеріалів справи, згода всіх співвласників нерухомого майна на проживання ОСОБА_1 - відсутня, а тому та обставина, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у зареєстрованому шлюбі й мають дитину та те, що члени родини є співвласниками квартири, по справі правового значення не має й на суть прийнятого рішення не впливає.

Враховуючи зазначене, а також матеріали справи у їх сукупності, районний прийшов до обґрунтованого висновку про наявність правових підстав до задоволення заявленого по справі позову. Районний суд з достатньою повнотою зясував обставини справи. Норми матеріального й процесуального права застосовано правильно. Викладені у рішенні висновки відповідають обставинам справи та зібраним доказам. Доводи апеляційних скарг висновків суду не спростовують. Рішення суду першої інстанції постановлене з додержанням вимог закону, підстав для його скасування не встановлено. Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, - УХВАЛИЛА: Апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - відхилити, а рішення Оболонського районного суду м. Києва від 06 вересня 2011 року - залишити без змін. Ухвала набирає чинності негайно, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ. Головуючий: Судді: