Апеляційний суд Черкаської області
Справа № 22ц-103/2012 Головуючий по 1 інстанції
Категорія 50 Ротаєнко Д.С.
Доповідач в апеляційній інстанції Новіков О.М.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 лютого 2012 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області у складі

головуючого: Новікова О.М.

суддів: Храпка В.Д., Вініченка Б.Б.

при секретарі Поповій М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 13 жовтня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа: орган опіки та піклування Монастирищенської районної державної адміністрації про позбавлення батьківських прав,-

встановила:

ОСОБА_3 являється рідним дідом ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка протягом дев'яти років мешкає з ним та його дружиною в АДРЕСА_1. Батьки дівчинки, а саме мати - ОСОБА_7 ( вона ж дочка позивача) та батько - ОСОБА_5 не приймають участі у її вихованні.

Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 01.02.2011 року ОСОБА_7 позбавлено батьківських прав відносно ОСОБА_8 А рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 25.08.2010 року позовну заяву органу опіки та піклування Монастирищенської РДА про позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 залишено без розгляду.

З таких підстав в лютому 2011 року позивач звернувся до суду та просив суд позбавити батьківських прав ОСОБА_5, відносно його малолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 13 жовтня 2011 року в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3 в повному обсязі, так як вважає рішення незаконним та необгрунтованим.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і

всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалене судом першої інстанції рішення відповідає зазначеним вище вимогам.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він : не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини, і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводиться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину проти дитини.

Як видно з матеріалів справи свої позовні вимоги ОСОБА_9 мотивував тим, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно з п. 16 Постанови Пленуму ВС України від 30.03.2007 року № 3 « Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, про те, що в судовому засіданні не було надано достатніх та допустимих доказів, які б беззаперечно свідчили про наявність вказаних вище обставин щодо відповідача.

Відповідно до п. 18 тієї ж Постанови Пленуму ВС України позбавлення батьківських прав є крайнім заходом.

Крім того районний суд вірно поклав в основу рішення висновок органу опіки та піклування Монастирищенської райдержадміністрації про недоцільність позбавлення ОСОБА_10 батьківських прав.

Таким чином, суд апеляційної інстанції доводи апеляційної скарги відхиляє як непереконливі і не вбачає підстав для скасування достатньо обґрунтованого та справедливого рішення районного суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, судова колегія судової палати,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 13 жовтня 2011 року відхилити.

Рішення Монастирищенського районного суду Черкаської області від 13 жовтня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів.

Головуючий

Судді