Справа № Провадження №22-ц-1450/12 22-ц/1090/1726/12 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Категорія36Доповідач у 2 інстанціїБерезовенко
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 березня 2012 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Поліщука М.А.,

суддів: Березовенко Р.В., Малорода О.І.,

при секретарі: Лопатюк В.Ю.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 грудня 2011 року в справі за позовом ОСОБА_3 до Білогородської сільської ради, треті особи: ОСОБА_2, Державна нотаріальна контора про визнання права на спадщину.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2011 року позивачка звернулася до суду з позовом про визнання права на спадщину, посилаючись на те, що 11 липня 2006 року помер її рідний батько ОСОБА_4, після смерті якого відкрилася спадщина на будинок, земельну ділянку, які розташовані по вул. Жовтневій, 129 в с Білогородка, Києво-Святошинського району Київської області. 13 січня 2011 року померла її мати ОСОБА_5. 04 серпня 1999 року її батько, склав заповіт про те, що все належне йому майно, з чого б воно не складалося, він заповів їй. На час відкриття спадщини вона користувалася батьківським будинком та земельною ділянкою за вказаною адресою, тому фактично прийняла їх у спадок, так як батьком за життя було складено заповіт на її ім'я. У зв'язку з одруженням вона змінила дівоче прізвище на теперішнє ОСОБА_3. Її батько та мати проживали в будинку по вул. Жовтневій, 129 в с.Білогородка, Києво-Святошинського району Київської області, до дня їх смерті. Проте, на звернення до нотаріальної контори, щодо оформлення права спадкування їй було відмовлено. Тому просила визначити їй додатковий строк у шість місяців для прийняття спадщини за заповітом, що відкрилася 11.07.06 року після смерті батька.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 грудня 2011 року позов задоволено. Визначено ОСОБА_3 додатковий строк у шість місяців для прийняття спадщини за заповітом, що відкрилася 11 липня 2006 року, після смерті ОСОБА_4.

В апеляційній скарзі апелянт ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судом встановлено, що 11.07.2006 року помер рідний батько позивачки ОСОБА_4, після смерті якого відкрилася спадщина на будинок, земельну ділянку, які розташовані по вул. Жовтневій, 129 в с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області. 04 серпня 1999 року ОСОБА_4, склав заповіт про те, що все належне йому майно, з чого б воно не складалося, він заповів позивачці. 13 січня 2011 року померла мати позивачки ОСОБА_5. Батьки позивачки проживали в будинку по вул. Жовтневій, 129 в с. Білогородка Києво-Святошинського району Київської області, до дня їх смерті.

Відповідно до ч. 3 статті 1272 ЦК України спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, має право звернутися до суду з позовною заявою для визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Задовольняючи позов суд першої інстації вважав, що строк для прийняття спадщини позивачка пропустила з поважної причини, оскільки про заповіт їй стало відомо у 2010 році, та після смерті батька вона користувалася спадковим майном безперешкодно, тобто права її як спадкоємиці не були порушені і дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивачки.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, оскільки вони є безпідставними, недоведеними та необгрунтованими.

В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про те, що позивачка після смерті батька фактично прийняла спадщину та пропустила строк для її прийняття з поважних причин.

Не були надані такі докази позивачем і під час розгляду справи апеляційним судом, тому позовні вимоги на думку колегії суддів є недоведеними та необгрунтованими і в їх задоволенні слід відмовити.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, а тому не може бути залишене без змін, і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 грудня 2011 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 до Білогородської сільської ради, треті особи: ОСОБА_2, Державна нотаріальна контора про визнання права на спадщину відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: М.А.Поліщук

Судді: Р.В.Березовенко

ОСОБА_6