Номер провадження № 22-ц/1590/9092/12
Головуючий у першій інстанції Таварткіладзе
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.11.2012 м. Одеса

Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Гірняк Л.А., Кварталова А.М.,

при секретарі судового засідання Кушнір М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2007 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради, виконавчій комітет Одеської міської ради, Одеське міське управління земельних ресурсів Одеської міської ради, дачно-будівельний кооператив „Зірочка, про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, заподіяної самовільним будівництвом, за позовом третьої особи дачно-будівельного кооперативу „Зірочка до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення плати за землю, -

встановила:

У грудні 2006 року ОСОБА_2 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної самовільним будівництвом. В обґрунтування позову позивачка посилалася на те, що вона є власником 13/500 частин дачного будинку, що розташований за адресою: м.Одеса, вул.Авдєєва-Чорноморського. На суміжній земельній ділянці протягом декілька років ведеться незаконне самовільне будівництво 4-х поверхового будинку без дотримання будь-яких будівельних норм та правил, внаслідок чого будинок позивача зазнав пошкоджень. В результаті протиправних дій відповідачів їй завдана матеріальна шкода на суму 25600 грн. та моральна шкода на суму 15000 грн..

В процесі розгляду справи до участі в якості відповідача було залучено останнього власника самовільної будівлі ОСОБА_5

Представник третьої особи ДБК „Зірочка позов ОСОБА_2 підтримав та 31.01.2007 року предявив самостійний позов до ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про відшкодування витрат по сплаті податку на землю за період з 1996 року по 2006 рік включно у розмірі 773 грн., посилаючись на те, що відповідачі, які користуються земельною ділянкою площею 847 кв.м., що знаходиться у розпорядженні кооперативу, який сплачує податок на всю землю кооперативу, ухиляються від цього обовязку.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2007 року позов ОСОБА_2 було частково задоволено, позов третьої особи дачно-будівельного кооперативу „Зірочка задоволено у повному обсязі.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 13.11.2008 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2007 року в частині задоволення позову третьої особи дачно-будівельного кооперативу „Зірочка було скасовано, позов задоволено частково, в решті позовних вимог залишено без змін.

17.07.2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою на рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2007 року. В обґрунтування посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права. А саме посилався на те, що йому не було вручено судову повістку під розпис, розписок про вручення з зазначеною датою до суду не поверталося, відповідно апелянт не знав і не міг знати про розгляд справи. Також посилався на те, що він не отримував ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та додатків до неї, тому не мав можливості подати письмові заперечення на позовні вимоги, апелянту не було надано можливості надати свої пояснення, чим були порушені його процесуальні права. Також посилався на те, що позивачем не надано жодних доказів звернення позивача до відповідачів, а також факту направлення приписів. Також посилався на те, що висновки суду про те, що будівництво за адресою: м.Одеса, вул.Авдєєва-Чорноморського, буд.№4 у серпні 2005 року проводилося апелянтом, не відповідають дійсності та фактичним обставинам справи, так як станом на серпень 2005 року апелянт не був власником зазначеного обєкту будівництва. В звязку з цим апелянт вважає, що він не має жодного відношення до предмету спору, зокрема до нанесення матеріальної та моральної шкоди позивачу та є неналежним відповідачем по справі.

В судовому засіданні позивачка просила апеляційну скаргу відхилити, повідомила про повне виконання рішення суду, отримання нею грошових коштів. Представник дачно-будівельного кооперативу „Зірочка також просив апеляційну скаргу відхилити.

Апелянт та його представник, а також інші учасники процесу в судове засіданні не зявилися, про день і час розгляду справи сповіщені належним чином, що підтверджується зворотними повідомленнями, яке приєднано до матеріалів справи. У відповідності з вимогами ч.2 ст.305 ЦПК України, неявка сторони, яка сповіщена про день і час розгляду справи не перешкоджає розглядові справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення учасників, які зявились, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга повинна бути відхилена, а рішення суду першої інстанції залишено без змін виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, з врахуванням вимог ст. 303 ЦПК України, судова колегія вважає за необхідним зазначити наступне.

Щодо доводів апелянта по суті заявленого позову та прийнятого рішення суду першої інстанції.

Предметом судового розгляду було спір пов'язаний з наслідками здійсненого самочинного будівництва компенсації завданої матеріальної та моральної шкоди. З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 є власницею 13/500 частин дачного домобудівництва № 4 і по вул. Авдєєва - Чорноморського в м. Одесі згідно свідоцтва про право власності на частину дачної будівлі № 3-314 від 16.04.1997 року, виданого УЖКГ виконкому Одеської міської ради народних депутатів на підставі розпорядження Київської районної адміністрації Одеської міської ради № 556 від 11.04.1997 року (а. с. 15, 62). ОСОБА_2 є власницею земельної ділянки за адресою: м, ОСОБА_6, вул. Авдєєва-Чорноморського 4 і згідно державного акту про право приватної власності № 2036 від 28.03.1999 року з цільовим призначенням земельної ділянки - для дачного будівництва (а. с. 14).

Згідно свідоцтва про право власності на 20/1000 дачних будівель, виданого Виконкомом Одеської міської ради № 1625 від 18.11.2004 року власником будівель за адресою: м. Одеса, вул. Авдєєва-Чорноморського 4 є ОСОБА_4 Антонієвна (а. с. 12).

Згідно відповіді КП ОМБТІ та РОНвід 17.09.2007 року за ОСОБА_4 Антонієвною було зареєстровано право власності на 20/1000 частин будівель за адресою: м. Одеса, вул. Авдєєва - Чорноморського 4 згідно свідоцтва про право власності виданого Одеською міською радою 18.11.2004 року. На час відчуження ОСОБА_4 своєї частки дачної будівлі було проведено поточну інвентаризацію від 18.01.2006 року, згідно якої поточних змін у площі будівлі не було. В подальшому 12.09.2007 року новим власником був побудований новий будинок, точну дату якого встановити утруднено так, як власник не замовляв поточної інвентаризації (а. с. 109).

На підставі ухвали Київського районного суду м.Одеси від 06.12.2004 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Першого ВДВС Київського районного управління юстиції м.Одеси, ОСОБА_7 про стягнення матеріальної шкоди, за ОСОБА_3 було визнано право власності на обєкт незакінченого будівництва готовністю 60%, який знаходиться за адресою: м.Одеса, вул. Авдєєва Чорноморського, буд.№ 4 (т.1, а.с.393).

Таким чином, як зазначає апелянт, дійсно, після надання ним документів разом з апеляційною скаргою, з матеріалів справи вбачається, що 18.04.2005 року ОСОБА_3 продав, а ОСОБА_6 купила обєкт незакінченого будівництва готовністю 60%, який знаходиться за адресою: м.Одеса, вул. Авдєєва Чорноморського, буд.№ 4, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 18.04.2005 року (т.1, а.с.394).

12.12.2005 року ОСОБА_6 продала, а ОСОБА_5 купив обєкт незакінченого будівництва готовністю 90%, який знаходиться за адресою: м.Одеса, вул. Авдєєва Чорноморського, буд.№ 4, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 12.12.2005 року (т.1, а.с.287).

Згідно відповіді КП ОМБТІ та РОНвід 16.01.2007 року за ОСОБА_5 зареєстровано 20/1000 частин будинку № 4 по вул. Авдєєва - Чорноморського 4 в м. Одесі (а. с. 35).

Згідно даних технічного паспорту від 18.01.2006 року власником 20/1000 частин будинку № 4 по вул. Авдєєва - Чорноморського 4 зазначено ОСОБА_5 (а. с. 128-137).

Згідно припису Київської районної адміністрації Одеської міської ради від 31.08.2005 року ОСОБА_3 і ОСОБА_4 приписано у терміновому порядку припинити ведення самовільних будівельних робіт по вул. Авдєєва-Чорноморського 4 в м. Одесі і надати у Київську районну адміністрації Одеської міської ради проектно-правову документацію щодо будівництва (а. с. 13). При цьому, судова колегія враховує, що припис не оскаржувався апелянтом, докази його скасування в установленому законом порядку відсутні.

Згідно висновку № 050/2005 комісійного будівельно-технічного дослідження від 14.09.2005 року встановлено, що зведенням суміжним землекористувачем 3-х-4-х поверхового будинку були порушені ДБН і СНІП, які відображені у дослідженні у висновках (а. с. 64-71).

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_2 щодо стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ОСОБА_8 у відшкодування матеріальної шкоди завданої самовільним будівництвом в сумі 25600 грн., суд першої інстанції виходив з доведеності вимог про існування такої шкоди і вартості поновлювальних робіт, розрахованих спеціалістами. Крім того, приймаючи рішення про солідарне стягнення з усіх відповідачів матеріальної шкоди, суд першої інстанції виходив з положень ст. 1167 ЦК України, яка встановлює загальні правила щодо відшкодування шкоди і ст. 1190 ЦК України щодо відшкодування шкоди завданої кількома особами, коли спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, при цьому суд взяв до уваги, що суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди у частці відповідно до ступеня їх вини, якщо подано відповідну заяву потерпілого (позивача). При цьому, суд вказав, що спільною є шкода, як неподільний результат неправомірних дій або бездіяльності двох або більше осіб, при цьому не обовязково щоб дії або бездіяльність збігалися в часі. Судом першої інстанції було враховано, що з відповіді КП ОМБТІ та РОНнеможливо встановити, яка саме дія кожного з відповідачів і у якій мірі спричинила настання наслідку у вигляді шкоди майну позивачки, проте судом встановлено причетність всіх відповідачів до настання такого наслідку (а.с. 237).

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, судова колегія також враховує, що перевірка законності прийнятого рішення судом першої інстанції повинна проводитися на момент його прийняття з врахуванням доказової бази, яка повинна бути сформована в умовах диспозитивного цивільного процесу самим учасниками процесу (ст.ст.10, 60 ЦПК України). У випадках передбачених законом суд в порядку ст.ст. 135-137 ЦПК України сприяє в отриманні доказів.

Систематично не зявляючись до суду та не приймаючи поштову кореспонденцію за адресою, яка є тотожній вказаної в апеляційній скарзі 65011, АДРЕСА_1 (наприклад, т.1 а.с. 168, 174, 185), апелянт створив умови, в яких він повинен нести негативні наслідки не тільки з точки зору матеріально-правових відносин, але й в процесуальних. При цьому, судова колегія зауважує, що якщо особа не мешкає за адресою, тобто змінила місце свого проживання (що є її правом згідно зі ст. 29 ЦК України) навіть тимчасово, то згідно з Законом України Про свободу пересуваннявона повинна здійснити перереєстрацію протягом 7 днів. При цьому сторона зобовязана повідомляти про зміну свого місце проживання (ст. 77 ЦПК України). Проте під час слухання справи в апеляційному судів Одеської області поштова кореспонденція не вручалась (т.1, а.с. 283) поверталась з позначкою не мешкає) (т.1, а.с. 268, 343).

При цьому, щодо доводів апелянта про те, що було грубо порушені його процесуальні права, та не повідомлено про судовий процес та його існування, то незважаючи на те, що строк на апеляційне провадження було поновлено, проте це було зроблено з метою забезпечення права на судовий розгляд через відсутність доказів про вручення судового рішення (т. 2, а.с.15). Між тим, з матеріалів справи вбачається факт отримання судової повістки 8.11.2007 р. апелянтом (а.с. 215) на судове засідання призначене на 15.11.2007 р., а рішення по справі було прийнято 17.12.2007 р. (а.с. 232-239). З врахуванням факту виконання рішення суду співвідповідачами апелянта судова колегія вважає, що згідно з ч. 2 ст. 308 ЦК України, не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 209, 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2007 року відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області А.І. Дрішлюк

ОСОБА_9

ОСОБА_10