Справа № 22-1438 Головуючий у 1 інстанції - Андрійчук Т.В.
Доповідач - Семенюк Т.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2012 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Семенюк Т.А.

Суддів - Кравець В.А., Музичко С.Г.

при секретарі - Аршакян Р.Т.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2011 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та. відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2011 року у задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на рішення суду, в якій просить рішення скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення її вимог, вважаючи, що судом порушені норми матеріального та процесуального права, судом не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи, що суд не врахував, що електронна пошта, на яку направлено лист є електронною поштою адвокатського об'єднання, а не її особистою, і, в зв'язку з цим, зміст доповідної записки відповідача став відомим усьому адвокатському об'єднанню.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, заперечення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що у квітні 2011 року ОСОБА_4, звернулася до суду з даним позовом до відповідача ОСОБА_2 про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що у 14.03.2011 року вона електронною поштою отримала лист від ОСОБА_2„ який був адресований Міністру внутрішніх справ України, Голові Служби безпеки України, Генеральному прокурору України, засобам масової інформації: телеканалам «УТ-1», «НТН» та телекомпанії "Магнолія-ТВ", та в якому містилась інформація, наступного змісту: «...B Шевченківському РВВС на вул. Прорізній з'явилась заява ОСОБА_4 про те що я шахрай і своїми діями обдурив її, і за кошти ОСОБА_4 купив собі авто і своїми діями обдурив її...»; «...Своїми діями ОСОБА_4 завела в оману робітників Шевченківського РВВС у м. Києві, а також заставила мене під натиском працівників міліції підписати папери (Акт приймання та передачі виконаних робіт по дільниці № 93 в котеджному селищі Бобриця та розписку про повернення боргу 8400$ (вісім тисяч чотириста доларів США) і 14000 гри. (чотирнадцять тисяч гривень) від 26.10.2009 року) в якості яких на той час я не думав...»; «...На основі вище сказаного ставлю Вас до відома, якщо зі мною або членами моєї сім'ї, або рухомим та нерухомим майном щось трапиться, винуватою у скоєнні злочину вважати тільки ОСОБА_1... ».

Вказану інформацію позивач вважала такою, що не відповідає дійсності та такою, що порочить її честь, гідність та. бездоганну репутацію, заподіює її та членам її родини душевні страждання. ОСОБА_4 є членом Київської міської колегії адвокатів, а її репутація є однією з важливих складових її професійної діяльності.

На підставі ст. 277 ЦК України просила суд визнати, що розповсюджені ОСОБА_2, відомості про те, що «...Своїми діями ОСОБА_4 завела в оману робітників Шевченківського РВВС у м. Києві, а також заставила мене під натиском працівників міліції підписати папери (Акт приймання та передачі виконаних робіт по дільниці, №93 в котеджному селищі Бобриця та розписку про повернення боргу 8400$ (вісім тисяч чотириста доларів СНІ А) і 14000 грн., (чотирнадцять тисяч гривень) від 26.10.2009 року) в якості яких на той час я не думав...», про те, що «вона винна у звершенні будь-яких злочинів по відношенню до ОСОБА_2 та членів його сім'ї та майна у майбутньому" таким, що не відповідають дійсності та порочать честь та гідність ОСОБА_4; спростувати цю інформацію, зобов'язавши ОСОБА_2 припинити неправомірні дії щодо приниження честі, гідності, ділової репутації позивача; стягнути з відповідача на її користь 20000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди та судові витрати.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що між ними справи виникла конфліктна ситуація з приводу виконання товариством з обмеженою відповідальністю «КСВ-Буд», директором якого є відповідач у справі, будівельно-ремонтних робіт на земельній ділянці позивача в котеджному містечку "Паритет-Сервіс" у с. Бобриця Києво-Святошинського району Київської області.

Вважаючи, що в діях ОСОБА_2 вбачаються ознаки злочину, передбаченого ст.ст. 185, 188, 275 КК України, ОСОБА_1, звернулася із заявою до Шевченківського РУ ГУ МВС України у м. Києві, в якій просила перевірити факти, викладені у заяві та вирішити питання про порушення кримінальної справи.

У відповідь на дії позивача відповідач написав лист, який він назвав «доповідною запискою», вказавши адресатами Міністра внутрішніх справ України, Голову Служби безпеки України, Генерального прокурора України, засоби масової інформації: телеканали «УТ-1», «НТН» та телекоманію «Магнолія-ТВ», та в якому містилась, зокрема, інформація, наступного змісту: «...B Шевченківському РВВС на вул. Прорізній з'явилась заява ОСОБА_5 про те що я шахрай і своїми тями обдурив її, і за кошти ОСОБА_5 купив собі авто і своїми діями обдурив її...», «...Своїми діями ОСОБА_4 завела в оману робітників Шевченківського РВВС у м. Києві» а також заставила мене під натиском працівників міліції підписати папери (Акт приймання та передачі виконаних робіт по дільниці №93 в котеджному селищі Бобриця та розписку про повернення боргу 8400$ (вісім: тисяч чотириста доларів СІНА) і 14000 гри. (чотирнадцять тисяч гривень) від 26.10.2009 року) в якості яких на той час я не думав..»; «...На основі вище сказаного ставлю Вас до відома, якщо зі мною або членами моєї сім'ї, або рухомим та нерухомим майном щось трапиться, винуватою у скоєнні злочину вважати тільки ОСОБА_4...» (а.с. 11- 13).

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України, фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Юридичним складом даного правопорушення є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача: в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно І своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачкою не доведено в судовому засіданні факт поширення відповідачем зазначено інформації.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації, поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку, викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим: особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Повідомлення оспорюваної інформації лише особі, якої вона стосується, не може визнаватись її поширенням, якщо особа, яка повідомила таку інформацію, вжила достатніх заходів конфіденційності для того, щоб ця інформація не стала доступною третім особам.

Судом встановлено, що відповідач не надсилав листа (доповідну записку) адресатам, вказаним у ньому, натомість зателефонував позивачеві та попросив ОСОБА_4 надати адресу її електронної пошти для того, щоб надіслати їй цього листа. Позивач повідомила свою адресу електронної пошти ІНФОРМАЦІЯ_1 на яку ОСОБА_2 і надіслав ОСОБА_1 зазначену доповідну записку.

Колегія суддів не може погодитись з доводами апеляційної скарги, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що зазначена електронна адреса належить адвокатському об'єднанню, та інформація, викладена у «доповідній записці» стала відома співпрацівникам позивачки, оскільки ці доводи спростовуються матеріалами справи. Як встановлено судом, оспорювана інформація не була поширена відповідачем іншім особам, він вжив достатніх заходів конфіденційності для того, щоб ця інформація не стала доступною третім особам, оскільки, як встановлено судом, іншої

адреси електронної пошти ОСОБА_1 ОСОБА_2 не знав і не міг знати, про що не заперечували і сторони.

Належних та допустимих доказів щодо доведеності факту поширення недостовірної інформації позивачкою не надано.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду також не спростовують і не дають підстав

вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або

могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки рішення суду постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального

права, висновки суду обґрунтовані, відповідають обставинам справи, колегія суддів не вбачає

підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2011 року залишити без

зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному

порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді