КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 2-957/11
Провадження № 2/1414/146/12 р.
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07.02.2012 року м.Миколаїв

Корабельний районний суд міста ОСОБА_1 у складі :

головуючої у справі судді - Циганок В.Г.

при секретарях судового засідання - Спільній Ю.В.,Варакута Є.Ю.,

за участю позивача - ОСОБА_2

відповідача - ОСОБА_3

представника відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної дорожньою - транспортною пригодою,

ВСТАНОВИВ:

В січні 2011 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування 32 183,18 грн, матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою та 1300 грн. витрат на правову допомогу.

Позивач зазначав, що 14.02.2006 року приблизно о 08 годині 30 хвилин, ОСОБА_3 керуючи автомобілем „КАМАЗ-53212 з полу-причепом марки «ГКБ-8350», реєстраційний номер НОМЕР_1, розпочинаючи рух з лівого узбіччя автодороги «Кировоград-Миколаїв», в межах села Веселе Єланецького району Миколаївської області, в порушення п.10.1 Правил дорожнього руху, не переконавшись у безпечності свого маневру, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем «ГАЗ- 2705», реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить йому, під керуванням ОСОБА_6, який рухався у зустрічному напрямку по своїй смузі. Внаслідок зіткнення автомобілів, його автомобіль отримав механічні пошкодження, а водій ОСОБА_6 - тяжкі тілесні ушкодження.

Згідно постанови Єланецького районного суду Миколаївської області від 09.09.2009р. ОСОБА_3 було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч,2 ст. 286 КК України, однак від покарання за вказаною статтею він був звільнений за п . «в» ст. 1 Закону України «Про амністію» від 12.12.2008р.

В результаті ДТП йому заподіяно матеріальні збитки, сума яких згідно висновку про незалежну товарознавчу експертизу від 07.06.2008р. складає 20 366,57 грн.. однак у звязку з інфляцією на теперішній час сума збитків вже складає 32 183,18грн. (20 366,57:5,5+4032,98x7,98), крім цього ним витрачені кошти на правову допомогу адвокату в сумі 1300грн.

Далі зазначив, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 25.06.2010р. з ОСОБА_3 в якості відшкодування майнової шкоди на користь ОСОБА_6 стягнуто 6 116,82 грн. майнової шкоди та 70 000 грн. моральної шкоди.

Посилаючись на вказані обставини і те, що відповідач добровільно не бажає відшкодовувати матеріальні збитки, просив позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач та його представник зменшили позовні вимоги та просили суд стягнути з відповідача 20 366,57 грн. матеріальної шкоди та судові витрати у сумі 441 грн., які позивач сплатив при подачі позову, а разом 20 807,57грн.

Відповідач та його представник позов не визнати та просили відмовити у його задоволенні пояснюючи це тим, що з дня дорожньо-транспортної пригоди сплинуло 6 років, а тому загальна позовна давність у три роки, встановлена нормами ст.257 ЦК України для подачі позову до суду, сплинула ще в 2009р.і тому просили застосувати наслідки спливу позовної давності. Крім того зазначили, що згідно рішення іншого суду, з відповідача вже стягувати матеріальну та моральну шкоду на користь ОСОБА_6

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази, представлені сторонами по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Статтею 256 ЦК України визначено, що позовна давність -це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Стаття 257 ЦК України передбачає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За змістом ч. 3-4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення; сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Сторона у спорі: відповідач та його представник, при розгляді справи зробили заяву про застосування позовної давності у звязку з її пропушенням. Вважають, шо сплив позовної давності, про застосування якої вони заявили, є на їх думку, підставою для відмови в позові.

Однак, суд вважає, що така заява сторони є безпідставною, оскільки у позивача право на звернення до суду за захистом порушеного права виникло тоді, коли відповідач був визнаний винним у скоєнні ДТП, а саме з часу вступу постанови Єланецького районного суду Миколаївської області від 09.09.2009р. у законну силу, тобто з 25.09.2009р.

На підставі викладеного, суд вважає, що позивачем не пропущена позовна давність для звернення до суду із даним позовом, а тому відсутні підстав для застосування судом позовної давності і у відмові у задоволені позову.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме з постанови Єланецького районного суду Миколаївської області від 09 вересня 2009р. по кримінальній справі № 1 -7372009р. дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення водієм автомобіля, марки КАМАЗ-5321, реєстраційний номер НОМЕР_1 з полу причепом марки «ГКБ-8350, реєстраційний № 149-55, ОСОБА_3, який належить на праві власності ОСОБА_7, П. п. 1.3, 1,5, 3.3 «.б», 10.1, 10.2 Правил дорожнього руху України, тобто він проявив неувагу до дорожньої обстановки та її зміни, не контролював свій рух, хоча мав можливість, перед початком виїзду на проїзну частину не переконався у відсутності транспортних засобів, не врахував ширину проїзної частини та габарити свого транспортного засобу, не переконався в безпеці та не пропустив автомобіль марки ГАЗ- 2705, реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_6, обєктивно не маючи технічної можливості зупинити транспортний засіб до місцезнаходження автомобілю «КАМАЗ» та передньої частиною свого автомобіля допустив зіткнення з передньою лівою частиною автомобіля «КАМАЗ». В результаті дорожньо-транспортної пригоди потерпілий ОСОБА_6 отримав тяжкі тілесні ушкодження, а автомобіль ГАЗ-2705, який належить ОСОБА_5, отримав механічні ушкодження.

Згідно матеріалів кримінальної справи №1-73/2009р., яка була судом досліджена, ОСОБА_3 був притягнутий до кримінальної відповідальності за ст. 286 КК України та визнаний винним, однак згідно п. «в» ст.1 Закону України «Про амністію» від 12.12.2008р. відповідач від покарання звільнений.

Постанова у кримінальній справі № 1-73/2009р. набрала законної сили, а тому у відповідності до ч.3 ст. 61 ЦПК України є обовязковою для суду,що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мало місце ці дії та чи вчинені вони дією особою. Тому суд вважає встановленим факт, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія ОСОБА_3, який порушив «Правила дорожнього руху України».

Згідно рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 25 червня 2010р. з ОСОБА_3 стягнута на користь ОСОБА_6 майнова шкода у сумі 6116,82 гри. на лікування та протезування потерпілого та моральна шкода у сумі 70 000 гри. ( а.с.10-12).

Відповідно до висновку по визначенню суми матеріальних збитків, завданих власнику ОСОБА_5, експерта-оцінювача ОСОБА_8 від 07.06.2008 року, який проведений в рамках розслідування кримінальної справи, сума матеріального збитку автомобілю, заподіяного в результаті ДТП, складає 20 366,57 грн, (26 - 45).

Cуд вважає, що позивачем було доведено,за відсутності клопотання відповідача, щодо проведення судової експертизи,що пошкодження вказані у висновку відображені правильно і повно, а тому суд вважає, що вказана у висновку, сума збитку, підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_3 в повному обсязі т.я. відповідно до ч,2 ст.1187 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі( право власності, інше речове право,договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання,зберігання,або утримання якого, створює підвищену небезпеку.

Частиною 5 ст. 1187 ЦК України встановлено, що особа, яка здійснює діяльність, що с джерелом підвищеної небезпеки,відповідає за завдану шкоду,якщо вона не доведе , що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

В той же час,розмір матеріального відшкодування,який оспорюється відповідачем підтверджений належними доказами, наданими позивачем. Відсутність відповідача при огляді автомобіля не дає підстав суду для сумнівів у відповідальності переліку пошкоджень, що були виявлені у присутності інших зацікавлених осіб,окрім власника майна, та відповідають дослідженим судом доказам, на яких грунтується висновок спеціаліста- авто товарознавця..

Вимоги позивача в частині стягнення понесених витрат: по оплаті судового збору в сумі 321 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи відповідно до стю 88 ЦПК УКраїни,суд знаходить підлягаючими задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10-11, 209, 212,214-215,217-218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 матеріальну шкоду у розмірі 20 366 гри. 57 коп., та судові витрати у сумі 441 грн. , а разом 20 807 гри. 57 коп.

Рішення суду набирає законної сили протягом десяти днів з моменту проголошення рішення, але протягом десяти днів може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Корабельний районний суд м.Миколаєва.

Суддя: В.Г.Циганок