Справа № 1306/2241/2012
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

заочне

11 квітня 2012 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючого - судді Івасівки А.П.

при секретарі - Грабар Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності, виселення з квартири, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів, в якому просить усунути перешкоди у здійснені нею права власності на квартиру №60, що по вул. Коновальця, №3, в м. Дрогобич, виселити ОСОБА_3 та ОСОБА_2 з вказаної квартири, та покласти на них судові витрати. В обґрунтування позову покликається на те, що їй на підставі договору дарування від 07 жовтня 2011 року, належить право власності на квартиру №60, що по вул. Коновальця,3, в м. Дрогобич. Разом з тим, з будинкової книги для прописки громадян, вбачається, що вказаній квартирі була здійснена реєстрація місця проживання з 24.09.2010 року ОСОБА_3, а з 23.10.2010 року ОСОБА_2 На день такої реєстрації відповідачів власником спірного майна був ОСОБА_4 Разом з тим, станом на сьогоднішній день відповідачі користуються її власністю, не дають їй доступу до вказаної квартири, залякуючи її. Позаяк, вона має намір здійснювати користування та розпорядження квартирою на власний розсуд і не бажає, щоб відповідачі були зареєстровані у такій та проживали, змушена звернутися до суду з вищезазначеним позовом.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_5 позовні вимоги підтримав та дав пояснення, які по суті, змісту і мотивам відповідають викладеному в позовній заяві. Додав, що позивачка на даний час не має змоги проживати в спірній квартирі через відповідачів. Разом з тим, вона має намір та право розпоряджатися своєю власністю на власний розсуд, а відповідачі мають інше житло, тому просить задоволити, провівши заочний розгляд справи.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, не повідомивши причин, хоча були своєчасно повідомлені про час та місце судового засідання через оголошення в пресі і, керуючись п. 9 ст. 74 ЦПК України, суд вважає цих осіб повідомленими про дату судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідачів неповажною та розглянув справу у їх відсутності.

Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню з огляду на таке.

Небажання відповідачів надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Як вбачається з копії договору дарування квартири від 07.10.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Дрогобицького районного нотаріального округу ОСОБА_6, за реєстраційним номером №280, витягу про державну реєстрацію прав КП ЛОР МБТІ та ЕО від 25.12.2011 року, позивачка є власником квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до копії будинкової книги, у зазначеній вище квартирі є зареєстрованими, зокрема, позивачка та відповідачі : ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (зареєстрований 24.09.2010 року), як член сім»ї та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (зареєстрований 23.10.2010 року) як піднаймач.

Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України і гарантуючи захист права власності, закон надає власнику вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння.

Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК України).

Права власника житлового будинку квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сім'ї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно.

Із зазначеного слід дійти висновку, що виникнення права членів сім'ї власника будинку (квартири) на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку права власності на цей будинок, а відтак - припинення права власності особи на будинок припиняє право членів її сім'ї на користування цим будинком.

Отже, права членів сім'ї власника будинку на об'єкт власності є похідними від прав самого власника.

Передбачаючи право власника житлового будинку (квартири) на відчуження цих об'єктів, закон не передбачив при цьому перехід прав і обов'язків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом (житлового сервітуту) членів сім'ї колишнього власника у випадку зміни власника будинку (квартири) на відміну від договору найму (оренди) житла - ст. ст. 810, 814 ЦК України.

Частина ж 4 ст. 156 ЖК України передбачає збереження такого права користування житлом лише для членів сім'ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку, при умові збереження права власності на будинок цього ж власника, тобто при незмінності власника майна.

Зазначені висновки не суперечать нормам ст. 47 Конституції України, ст. 9 ЖК України, ст. 311 ЦК України, враховуючи, що право на житло (користування ним, усунення перешкод у користуванні ним) підлягає захисту лише у випадку порушення прав особи.

Враховуючи, що позивач не набув самостійного права на житло з підстав, передбачених законом (найм, оренда, вселення наймачем чи на підставі ордера тощо - ст. 810 ЦК України, ст. ст. 61, 64 ЖК України), суд приходить до висновку, що з припиненням права власності особи, тобто ОСОБА_4 на жиле приміщення члени його сім'ї також втрачають право користування цим приміщенням і підлягають виселенню за позовом нового власника.

Отже, у зв'язку з відсутністю договірних відносин з власником будинку та припиненням права власності ОСОБА_4 на будинок відповідачі втратили право користування цим будинком, оскільки їх права похідні від прав колишнього власника будинку.

Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 79, 80, 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 214, 60 гривень.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215, 224, 226 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ :

Позов задоволити.

Усунути перешкоди у здійсненню ОСОБА_1 права власності на квартиру №60, що в будинку №3, по вул. Коновальця в м. Дрогобич Львівської області.

Виселити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, з квартири №60, що в будинку №3 по вул. Коновальця в м. Дрогобич Львівської області.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 214, 60 гривень в користь ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя А.П. Івасівка