АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/6774/12 Справа № 0430/1132/2012 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Глущенко Н.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 липня 2012 року м. Дніпропетровськ

3 липня 2012 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Глущенко Н.Г.

суддів - Баранніка О.П., Городничої В.С.

при секретарі - Біленькій О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську

цивільну справу за апеляційною скаргою

Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля»

на рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 15 травня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 15.05.2012 року скасувати та постановити нове рішення про відмову позивачу в його позовних вимогах.

Як на підстави своєї апеляційної скарги відповідач посилається на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, оскільки ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права / а. с. 40-45 /.

Зазначеним рішенням суду позовні вимоги ОСОБА_2 задоволені частково.

Суд стягнув з ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» на користь ОСОБА_2 5000 грн. у відшкодування моральної шкоди та на користь держави судовий збір у розмірі 107,30 грн.

В решті позовних вимог відмовлено / а. с.36-37 /.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Суд встановлено, що позивач ОСОБА_2 знаходився у трудових відносинах з ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля», де працював в підземних та шкідливих умовах, зокрема шахти «Степова», гірничим робітником очисного забою з повним робочим днем в шахті.

Працюючи на шахті, при виконанні трудових обовязків, позивач отримав професійне захворювання: двосторонній плечолопатковий періартроз (ПФ другого ступеню), деформований артоз в поєднання з періартрозами ліктьових (ПФ першого-другого ступенів) і колінних (ПФ другого ступеню) суглобів, стійкий больовий синдром; радиккулопатія шийна і попереково-крижова з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим і периферичними нейросудинними синдромами, - що підтверджується Актом розслідування хронічного професійного захворювання від 02.07.2009 року / а. с. 9 /, випискою з історії хвороби щодо незадовільного стану здоровя ОСОБА_2 / а. с. 11-12 /.

Висновком МСЕК від 08.09.2009 року позивачу первинно-повторно і безстроково встановлено 3 групу інвалідності та 60% втрати професійної працездатності, де 50% - по професійному захворюванню / а. с.6 /.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позивач, працюючи в шкідливих умовах праці, отримав професійне захворювання, став інвалідом та втратив професійну працездатність і йому була спричинена моральна шкода, оскільки він: втратив можливість працювати за станом здоровя і утримувати родину, постійно відчуває фізичний біль та моральні страждання, змушений постійно лікуватись, - все це привело до зміни звичайного укладу його життя, примусило докладати додаткових зусиль для організації подальшого його життя.

Спричинена позивачу моральна шкода, як вважає суд першої інстанції, відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема ст.1167 ЦК України і ст. 237-1 КЗпП України та рішення Конституційного суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008 року, - повинна бути відшкодована відповідачем (роботодавцем).

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції правильно встановив вище зазначені обставини справи та прийшов до обґрунтованого висновку про те, що у відповідності зі ст.1167 ЦК України і ст. 237-1 КЗпП України та рішенням Конституційного суду України № 20-рп/2008 від 08.10.2008 року, відповідач зобовязаний відшкодувати позивачу моральну шкоду, яка завдана йому в результаті отриманого професійного захворювання під час роботи на виробництві - під час роботи у ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля».

Зясувавши в достатньо повному обсязі права та обовязки сторін, обставини по справі, перевіривши доводи сторін та давши їм правову оцінку, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Доводи відповідача в апеляційній скарзі про те, що для вирішення питання щодо наявності спричинення позивачу моральної шкоди ушкодженням здоров'я, необхідні спеціальні медичні знання, а тому для об'єктивного вирішення спору необхідний висновок медико-соціальної експертизи, - не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони суперечать матеріалам справи та діючому матеріальному і процесуальному праву.

Згідно ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Спричинення позивачу моральної шкоди, в результаті отриманого професійного захворювання, знайшло підтвердження під час розгляду справи по суті.

Згідно правовідносин, які склалися між сторонами, моральна шкода, що завдана позивачу в результаті отриманого професійного захворювання, підлягає відшкодуванню останньому відповідачем на підставі ст. 1167 ЦК України та ст. 237-1 КЗпП України.

Відповідно до ч. 1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків. Встановлених ч. 2 цієї статті.

Частиною 1 ст. 237-1 КЗпП України встановлено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

При цьому до вимог про відшкодування моральної шкоди у випадках, передбачених трудовим законодавством, застосовується тримісячний строк (ст. 233 КЗпП України). До інших вимог про відшкодування моральної шкоди, як вимог, що випливають з порушених особистих немайнових прав, строки позовної давності не застосовуються (п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Згідно із п.3 ч.1 ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимоги про відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя.

Таким чином, доводи відповідача, приведені в його апеляційній скарзі, є безпідставними, до того ж вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б призвести до скасування рішення суду судом апеляційної інстанції не встановлено.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 303,307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» - відхилити.

Рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 15 травня 2012 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з цього часу.

СУДДІ: