Справа № 223/329/2012 Провадження № 22-ц/0290/2317/2012Головуючий в суді першої інстанції:ОСОБА_1
Категорія: 45 Доповідач: Денишенко Т. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.07.2012 м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Він-ницької області в складі:

головуючої судді Денишенко Т.О.,

суддів Іванюка М.В., Стадника І.М.,

при секретарі Сніжко О.А.,

за участю представників відповідачів: Сутисківської селищної ради Тиврівського району Вінницької області ОСОБА_2, ПАТ «Вінницягазбудсервіс» ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом

ОСОБА_4 до Сутисківської селищної ра-

ди Тиврівського району Вінницької області, публічного акціонер-

ного товариства «Вінницягазбудсервіс» про усунення перешкод

у користуванні земельною ділянкою,

за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Тив-рівського районного суду Вінницької області від 22 травня 2012 року,

В С Т А Н О В И Л А:

03 лютого 2012 року ОСОБА_4 звернувся в Тиврівський районний суд Вінницької області з позовом до Сутисківської селищної ради Тиврівського району Вінницької області, публічного акціонерного товариства «Вінниця-газбудсервіс» ( далі - ПАТ «Вінницягазбудсервіс» ) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідачів ОСОБА_5 акціонерної компанії «Нафтогаз України» про усунення пе-решкод у користуванні земельною ділянкою шляхом демонтажу частини газопроводу-відводу та винесення його за її межі, приведення земельної ділянки у первісний стан ( а. с. 2-3 ). Позов мотивований тим, що позивач згідно державного акту на право власності на земельну ділянку від 12 січня 2008 року серії ЯД № 384882 є власником земельної ділянки площею 3,6631 га на те-риторії Тиврівської селищної ради з призначенням для ведення товарного сі-льськогосподарського виробництва. Між Сутисківською селищною радою Тиврівського району Вінницької області та ПАТ «Вінницягазбудсервіс» 22 січня 2007 року був укладений підрядний контракт № 005 з виконання робіт по будівництву газопроводу-відводу смт. Тиврів - смт. Сутиски. Термін дії дозволу на виконання цих будівельних робіт інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю Вінницької облдержадміністрації було визначено по серпень 2008 року. Однак розпочаті роботи через відсутність фінансування у 2008 році були призупинені. У березні 2011 року роботи були продовжені, але без дозволу інспекції ДАБК. Газопровід-відвід мав пролягати поза межами земельної ділянки позивача, з останнім жодних питань використання його земельної ділянки не погоджувалося. За захистом своїх порушених прав ОСОБА_4 звернувся в суд з даним позовом.

Рішенням Тиврівського районного суду Вінницької області від 22 травня 2012 року ( а. с. 71-76 ) у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням у справі, позивач оскаржує його в апеляційному порядку, просить скасувати дане рішення суду першої інстанції, ухвалити нове рішення про задоволення позову ( а. с. 79-84 ). Апелянт вважає оскаржуване рішення незаконним, необгрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права за неповного зясування і доведення обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, за невідповідності висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення на скаргу представників від-повідачів, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази, наявні в ній, в їх сукупності, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Умовами обгрунтованості є повне і всебічне зясування обставин, що мають значення для справи, доведеність тих обставин, які суд вважає встановленими, відповідність вис-новків суду обставинам справи.

Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.

Статтею 152 Земельного кодексу України визначені такі способи захисту права на земельну ділянку як відновлення її стану, який існував до порушення прав, запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав. Частиною 2 цієї статті встановлено, що власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Ухвалюючи рішення про відмову у позові, суд першої інстанції виходив з того, що діями відповідачів по прокладеню газопроводу не порушені охоронювані законом права та інтереси ОСОБА_4 з огляду на наступне.

Комісією, створеною розпорядженням голови Тиврівської райдержадміністрації Вінницької області від 09.07.2004 року № 261, була відібрана траса для проектування і будівництва газопроводу-відводу смт. Тиврів - смт. Сутиски, визначено ділянки, по яких буде прокладено трубопровід, в тому числі і земельних частках - паях, серед яких є земельна ділянка за № 2, належна позивачу. В додатку до договору від 24.11.2003 року № 20 на встановлення земельного сервітуту ( а. с. 49 ) селищним головою завірено підписи громадян, серед них і ОСОБА_4, як власників ( користувачів ) земельних ділянок, що знаходяться в охоронній зоні газопроводу в межах території ВАТ «Промінь» смт. Тиврів, Вінницької області. Проект розподілу земель колективної влас-ності ВАТ «Промінь» погоджено у 2003 році, державний акт на право влас-ності на земельну ділянку ОСОБА_4 отримав і зареєстрував лише 12 січня 2008 року.

Висновком архітектурно-планувальної служби від 10.11.2006 року ( а. с. 47 ) щодо погодження технічної документації із землеустрою по організації території земельних часток ( паїв ) та складання документів, що посвідчують право власності громадян на земельні ділянки, на земельних частках (паях), зокрема під № 2, де проходить газопровід, встановлювалися обмеження, визначені правилами охорони газопроводів та відповідні земельні сервітути. Вказувалося, що власникам цих земельних ділянок необхідно укласти договори про обмежене право користування. У витягу з Поземельної книги про земельну ділянку ( а. с. 16 ) вказано відомості стосовно спірної земельної ділянки, а саме, що дійсно наявний земельний сервітут у її використанні в зоні дії обмежень 0,1760 га.

Всі власники земельних ділянок, через які проходить газопровід, виконали умови, за яких їм надавалися ці ділянки, зокрема уклали сервітутні договори про обмежене право користування ними, право проїзду технічних засобів у випадку необхідності ремонту і технічного обслуговування зазначених інже-нерних комунікацій. Лише позивач до цих пір такий договір не уклав.

Суд першої інстанції врахував, що межі земельної ділянки позивача на мі-сцевості не визначалися, переконливих доказів іншому, прокладання газопроводу смт. Тиврів - смт. Сутиски саме по земельній ділянці ОСОБА_4, через її частину, суду не надано У звязку з цим та наявністю земельного сервітуту, як зазначено вище, порушення права ОСОБА_4 на користування землею, що належить йому на відповідній правовій основі, не знайшло свого безспірного доведення в ході розгляду судом справи.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 26 Закону України «Про землеустрій» встановлено, що замовниками документації із землеустрою можуть бути органи державної влади, місцевого самоврядування, землевласники і землекористувачі.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною першою статті 303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Перевіривши законність і обгрунтованість оскаржуваного судового рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції вірно визначився у правовідносих, що склалися між сторонами у справі, застосував норми матеріального права, що регулюють дані правовідносини, не порушив норм процесуального права, тому підстав для задоволення апеляційної скарги судова колегія не знаходить.

Мотиви апелянта щодо несприння йому судом у добутті доказів на під-твердження заявленого позову, обмеження прав позивача через відмову у при -значенні судової будівельно-технічної експертизи для встановлення розміру і конфігурації частини спірної земельної ділянки, через яку прокладено лінію газопроводу, визначення відповідності прокладеного газопроводу дозвільним документам, є неспроможними з огляду на те, що жодних перешкод у використанні належної ОСОБА_4 земельної ділянки за призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва йому не чиниться з врахуванням, крім іншого, ще й того, що дана земля ним за призначенням не використовувалася і не використовується більше пяти років.

Статтею 308 ЦПК України встановлено, що апеляційний суд відхиляє апе-ляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія cуддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Тиврівського районного суду Вінницької області від 22 травня 2012 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча:

Судді: