АПЕЛЛЯЦИОННЫЙ СУД ДНЕПРОПЕТРОВСКОЙ ОБЛАСТИ
Справа № 2-1449/11 Головуючий в першій
Провадження 22-ц/491/406/12 інстанції Черкасенко Т.Г.
Категорія № 37 ( І ) Доповідач - Барильська А.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.

суддів: Грищенко Н.М.,Савіної Г.О.,

при секретарі: Бадалян Н.О.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3, відповідача - ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Центрально- Міського районного суду м.Кривого Рогу від 02 грудня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи: Перша Криворізька державна нотаріальна контора, приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_6, про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом та договору купівлі-продажу квартири недійсними, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2011 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом та договору купівлі -продажу квартири недійсними.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що у жовтні 2008 року вона дізналась про отримання ОСОБА_7 20 серпня 2008 року свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті свого сина, колишнього чоловіка позивача, ОСОБА_8, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. 12 вересня 2008 року ОСОБА_7 продала ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1, частину якої успадкувала після смерті сина. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7, померла. Син позивача ОСОБА_9 помер ІНФОРМАЦІЯ_3. Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті сина та своєчасно прийняла спадщину після його смерті.

Позивач вважає, що свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_8 отримано ОСОБА_7 із порушенням чинного законодавства, оскільки вона не повідомила нотаріуса про наявність у померлого неповнолітнього сина ОСОБА_9, який у відповідності до ч.4 ст. 1268 ЦК України та п. 4 Перехідних положень ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину після смерті свого батька ОСОБА_8, тому просила суд: визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане ОСОБА_7 Державним нотаріусом Першої Криворізької державної нотаріальної контори 12.08.2008 року після смерті ОСОБА_8 за № 1-3384; визнати недійсним договір купівлі - продажу квартири від 2.09.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_6, укладений між ОСОБА_7 і відповідачем ОСОБА_4.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу 02 грудня 2011 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом та договору купівлі -продажу квартири недійсними, відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального законодавства, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, про задоволення позовних вимог.

Зокрема: вважає, що суд не врахував, що на час відкриття спадщини, після смерті ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, його син ОСОБА_9 був неповнолітнім, тому вважається таким, що прийняв спадщину, на підставі ст.1268 ЦК України 2003 року та п. 4 Перехідних положень ЦК України,оскільки частка померлого ОСОБА_8 у спільній сумісній власності була визначена рішенням суду у 2008 році, тобто після набрання чинності ЦК України, 2003 року. Тому, судом безпідставно до спірних правовідносин було застосовано ЦК України в редакції 1963 року.

Також, вважає, що позов нею було заявлено лише з підстав отримання ОСОБА_7 свідоцтва на спадщину із порушенням чинного законодавства, оскільки відповідач не повідомила нотаріуса про права неповнолітнього ОСОБА_9 на спадщину, після смерті батька, з інших підстав позов не заявлявся.

В запереченнях на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_4 просить рішення суду, як законне та обґрунтоване, на її думку, залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, є рідним сином ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2, колишнім чоловіком позивача, та рідним батьком ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Після смерті ОСОБА_8 відкрилася спадщина, що складається з квартири АДРЕСА_2, яка належала ОСОБА_8 на праві спільної сумісної власності з ОСОБА_7.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилалася на те, що свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_8 отримано ОСОБА_7 із порушенням чинного законодавства, оскільки вона не повідомила нотаріуса про наявність у померлого неповнолітнього сина ОСОБА_9, який у відповідності до ч.4 ст. 1268 ЦК України та п. 4 Перехідних положень ЦК України вважається таким, що прийняв спадщину після смерті свого батька ОСОБА_8, отже і договір купівлі - продажу квартири від 2.09.2008 року посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_6, укладений між ОСОБА_7 і ОСОБА_4 є недійсним.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з зазначеним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, в редакції 1963 року, що діяла на час виниклих між сторонами правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини, заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені на протязі шести місяців з дня відкриття спадщини.

ОСОБА_7, що є рідною матір'ю померлого та спадкоємцем першої черги після його смерті, була зареєстрована та мешкала разом зі спадкоємцем, тобто фактично прийняла спадщину.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження того, що ОСОБА_9, як спадкоємець після смерті свого батька ОСОБА_8, прийняв спадщину.

Натомість, як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_9 на момент смерті його батька ОСОБА_8 був неповнолітнім, мешкав за різними адресами зі спадкодавцем. Позивач ОСОБА_2 заяву до державної нотаріальної контори про прийняття спадщини в інтересах неповнолітнього ОСОБА_9 не подала. ОСОБА_9, з моменту досягнення ним повноліття, тобто з 02.04.1996 року та до моменту своєї смерті, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3, будь-яких вимог щодо порушення його спадкових прав не заявляв.

У зв'язку з чим, висновок суду про те, що свідоцтво про право на спадщину за законом на ім'я ОСОБА_7 видано у відповідності з вимогами закону, є правильним.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не врахував, що на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_4, його син ОСОБА_9 був неповнолітнім, тому вважається таким, що прийняв спадщину, на підставі ст.1268 ЦК України 2003 року та п. 4 Перехідних положень ЦК України, колегія суддів не може взяти до уваги з огляду на наступне.

Відповідно до п. 4 Перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Згідно п. 5 Перехідних положень ЦК України, правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Як вбачається із матеріалів справи, спадщину після смерті ОСОБА_8 у встановлений законом шестимісячний строк прийняла ОСОБА_7, у зв'язку з чим, до спірних правовідносин не підлягає застосуванню п. 5 Перехідних положень ЦК України. Пункт 4 перехідних положень ЦК України також не підлягає застосуванню, оскільки правовідносини стосовно спадкового майна виникли між сторонами до набрання чинності ЦК України.

У зв'язку з чим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно застосував до спірних правовідносин положення ЦК України, в редакції 1963 року.

Тому, доводи апеляційної скарги щодо безпідставного застосування судом до спірних правовідносин ЦК України в редакції 1963 року, колегія суддів не може взяти до уваги з вищенаведених підстав. Рішення Центрально- Міського районного суду м. Кривого Рогу від 09.06.2008 року, не є підставою для застосування до спірних правовідносин положень ЦК України, 2003 року, оскільки ним визначена частка померлого ОСОБА_8 у спільній сумісній власності.

Доводи апеляційної скарги про отримання ОСОБА_7 свідоцтва на спадщину із порушенням чинного законодавства, оскільки вона не повідомила нотаріуса про права неповнолітнього ОСОБА_9 на спадщину після смерті батька, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки вони не є підставою для задоволення позовних вимог.

Так як ОСОБА_7 набула право власності на спірну квартиру в порядку спадкування за законом з дотриманням вимог закону, та розпорядилася нею на свій розсуд, висновок суду щодо відповідності договору купівлі- продажу спірної квартири між ОСОБА_7 та відповідачем ОСОБА_4 вимогам закону щодо форми та змісту, є правильним.

Доводи апеляційної скарги в цій частині, є безпідставними і спростовуються матеріалами справи та висновками суду.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку та ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами, наявними в матеріалах справи.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду винесено з дотриманням норм матеріального та процесуального законодавства, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Центрально- Міського районного суду м.Кривого Рогу від 02 грудня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Складання повної ухвали відкладено до 06 березня 2012 року.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: Н.М. Грищенко

Г.О. Савіна