УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 квітня 2012 року колегія судців судової палати в цивільних справах пеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Савченка С.І.,

суддів Даценко Л.М., Іванової І.В.,

при секретарі Мироненко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 21 лютого 2012 року про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Баришівська районна державна нотаріальна контора Київської області, ОСОБА_1 про визнання договору дарування недійсним,

встановила:

У січні 2012 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про визнання договору дарування недійсним, в якому просила визнати договір дарування квартири № 40, що знаходиться за адресою: вул. Шевченка, буд. 17 в с. Коржі Баришівського району Київської області, укладений 06 лютого 2010 року, недійсним та накласти арешт н і зазначену квартиру.

Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 21 лютого 2012 року клопотання позивача щодо забезпечення позову задоволено. Накладено арешт на квартиру № 40, що знаходиться за адресою: вул. Шевченка, буд. 17 в с. Коржі Баришівського району Київської області, яка на праві власності належить ОСОБА_1

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 21 лютого 2012 року про забезпечення позову.

Перевіривши законність і обгрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої Інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Забезпечуючи позов в порядку ст. ст. 151-152 ЦПК України, суд свої висновки обґрунтовував тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ч. 1 та ч. З ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч. 1, ч. 2 та ч. З ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обовязку вчиняти певні дії; забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

У разі необхідності судом можуть бути застосовані інші види забезпечення позову. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається з позовної заяви, предметом позову є договір дарування квартири № 40, що знаходиться за адресою: вул. Шевченка, буд. 17 в с. Коржі Баришівського району Київської області, яку ОСОБА_2 подарувала своїй дочці ОСОБА_3, а та в свою чергу, згідно договору купівлі-продажу від 20 червня 2011 року продала її ОСОБА_1

Проте, позивачка зазначає, що наміру дарувати та відчужувати своє житло не мала та жодних документів не підписувала.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд, допускаючи забезпечення позову шляхом накладення арешту на належне ОСОБА_1 нерухоме майно, діяв у відповідності з вимогами ч. 1 ст. 153 ЦПК України і обґрунтовано прийшов до висновку, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду і такий вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Таким чином, викладені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду про забезпечення позову.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду відповідає обставинам справи, постановлена з додержанням норм процесуального права і не може бути скасована з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 21 лютого 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді