Справа № 0503/6386/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.08.2012 .

Артемiвський мiськрайонний суд Донецької областi у складі

головуючого судді Шевченко Л.В.,

при секретарі судового засідання Бібік Н.М.,

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2,

адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Артемівська цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, -

В С Т А Н О В И В:

11 липня 2012 року позивач ОСОБА_4 звернувся до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

В обгрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він перебував у шлюбі з відповідачкою з 1996 року по 2006 рік, у шлюбі народилася донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу донька ОСОБА_6, мешкала з відповідачкою, він регулярно надав кошти на утримання доньки. У 2009 році відповідачка вдруге одружилася та народила доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. У 2012 році між відповідачкою та їхньою донькою ОСОБА_6 виникли непорозуміння, на що донька зреагувала та пішла жити до його матері ОСОБА_1, відповідачка не чинить перешкоди для проживання ОСОБА_6 з його матір?ю, вона відмовилася від утримання доньки. Зараз їхня донька ОСОБА_6 здала документи до Лисичанського гірничого технікуму для подальшого навчання та отримання спеціальності, але він сам не в змозі повністю забезпечити всім необхідним доньку та донька має законне право на утримання від матері. Мотивуючі свої позовні вимоги ст.ст. 180, 182, 184, 191 Сімейного кодексу України, позивач вважає, що має право на отримання на свою користь від ОСОБА_5 щомісячно аліменти в розмірі 500 грн. на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 до досягнення нею повноліття.

Відповідач проти позову заперечувала, посилаючись на те, що донька на цей час проживає з матірю позивача, тобто з бабусею. Відповідач зверталася до ОСОБА_8 у захисту прав дітей з проханням перевірити чи дійсно донька проживає з бабусею, де їй усно відмовили, зазначивши, що ОСОБА_6 вже 15 років, і вона має право сама визначати з ким їй проживати. Разом з тим, в судове засідання відповідач надала лист ОСОБА_8 у справах дітей Соледарської міської ради від 16.08.2012 року № 72, у якому зазначалося, що з неповнолітньою ОСОБА_6 та її бабусею проведена профілактична бесіда та надані пояснення, що дитина повинна проживати з батьками. В свою чергу, відповідач не заперечувала надавати допомогу дитині у разі, якщо вона не буде з нею проживати, але вважає за необхідне відкрити їй картковий рахунок у банку та перераховувати кошти на її утримання.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, оцінивши надані суду докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Позивач ОСОБА_4 у позовній заяві зазначає, що він перебував у шлюбі з відповідачкою з 1996 року по 2006 рік, у шлюбі народилася донька ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу донька ОСОБА_6, мешкала з відповідачкою, він регулярно у добровільному порядку надавав кошти на утримання доньки. У 2009 році відповідачка вдруге одружилася та народила доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. У 2012 році між відповідачкою та їхньою донькою ОСОБА_6 виникли непорозуміння, на що донька зреагувала та пішла жити до його матері ОСОБА_1. У позовній заяві також вказувалося про те, що відповідачка не чинить перешкоди для проживання ОСОБА_6 з його матір?ю, вона віддала аліменти, які він переслав та відмовилася від утримання доньки. Він сам не в змозі повністю забезпечити всім необхідним доньку та донька має законне право на утримання від матері. Представник позивача ОСОБА_1 наполягала на прийняття рішення про стягнення аліментів та вказувала на те, що ОСОБА_6 проживає з нею, вона пост пули в технікум та їй необхідно кошти на навчання. ОСОБА_1 надала заяву від мешканців кВ. 17, 24, 16,29, 28 дома № 1 по вул. Носова м. Соледар, у якій зазначається про те, що ОСОБА_6 мешкає з бабусею АДРЕСА_1. Проте, суд вважає, що така заява не може бути прийнята судом як належний доказ, оскільки вона не відповідає чинному законодавству України.

Відповідач має намір примиритися зі своєю дитиною та вважає, що вона повинна жити в сімї, з матірю, спілкуватися з маленькою сестрою.

ОСОБА_8 у справах дітей Соледарської міської ради від 16.08.2012 року № 72, у якому зазначалося, що з неповнолітньою ОСОБА_6 та її бабусею проведена профілактична бесіда та надані пояснення, що дитина повинна проживати з батьками

Опитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 дали показання, що позивавч ОСОБА_4 вже майже 5 років не мешкає за адресою: АДРЕСА_2, що зі слів його матері та інших мешканців будинку він знаходиться у м. Керч. Суд встановив, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований за місцем проживання: ІНФОРМАЦІЯ_4, кв. 126,127. Опитана в судовому засіданні ОСОБА_6 (з дозволу законного представника матері ОСОБА_5В.) дала пояснення, що дійсно вона мешкає з бабусею, батько надсилав аліменти матері до того часу, коли вона мешкала з нею. На час розгляду справи доказів позбавлення батьківських прав щодо ОСОБА_5, а також рішення щодо визначення місця проживання дитини ОСОБА_6 з батьком (або з бабусею) суду не надано.

Статтею 179 Сімейного кодексу України ( надалі СК України) визначено, що аліменти,

одержані на дитину, є власністю того з батьків, на імя кого вони виплачуються, і мають використовуватися за цільовим призначенням. Суду не надано доказів, що отримуючи від позивача аліменти на дитину, відповідач використовувала їх не за цільовим призначенням. Тому, доводи позивача про нецільове використання аліментів є безпідставними.

Стаття 180 СК України визначає, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в

грошовій і (або) натуральній формі.

За вимогами статті 182 СК України, - при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей; непрацездатного чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч.1 ст.183 Сімейного Кодексу України, - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися, як аліменти на дитину, визначається судом.

У відповідності з положеннями статті 182 СК України, роз'яснень викладених у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 „Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", при визначенні розміру аліментів, суд повинен ураховувати матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки сина та інші обставини, що мають істотне значення, їх стан здоров'я.

Як передбачено ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно довідки Соледарського комунального виробничого ремонтно-житлового підприємства РемонтникОСОБА_6 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_5 разом з матірю ОСОБА_5 та ОСОБА_7. Позивач з неповнолітньою дитиною не проживає, вихованням її не займається.

За перелічених вище обставин та враховуючи чинне сімейне законодавство України, позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Тому суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_4 слід відмовити. Судові витрати відповідно до статті 88 ЦПК України віднести за рахунок позивача.

На підставі ст.ст. 180, 182, 183 СК України, керуючись ст.ст. 11, 15, 60, 88, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини відмовити.

Рішення ухвалено у нарадчій кімнаті та проголошена його вступна та резолютивна частини у судовому засіданні 17.08.2012 року.

Повний текст рішення підготовлено та складено 21.08.2012 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 10 днів до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Головуючий суддя Л. В.Шевченко