Справа №22-ц-822/12 05.03.2012 05.03.2012 05.03.2012
Справа 22ц 822/12 Суддя першої інстанції: Висоцька Г.А.
Суддя - доповідач апеляційного суду: ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

5 березня 2012 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої: Кутової Т.З.,

суддів: Крамаренко Т.В.,

ОСОБА_2,

при секретарі: Крамаренко Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві апеляційну скаргу

ОСОБА_3

на ухвалу судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 січня 2012 року по матеріалам за позовною заявою

ОСОБА_3

до

Вознесенської міської ради Миколаївської області, ОСОБА_4

про визнання незаконними рішень органу місцевого самоврядування , Державних актів на право власності на землю, покладення зобовязання на орган місцевого самоврядування та витребування майна

У С Т А Н О В И Л А:

В січні 2012 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до Вознесенської міської ради Миколаївської області та до ОСОБА_4 про визнання незаконними рішень органу місцевого самоврядування, Державних актів на право власності на землю, покладення зобовязання на орган місцевого самоврядування та витребування майна.

Ухвалою судді Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 січня 2012 року відмовлено у відкритті провадження.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить вказану ухвалу суду скасувати посилаючись на її незаконність.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали позову, судова колегія дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суддя виходила з положень п. 2 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, відповідно до яких суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили рішення суду у спорі між тими самими сторонами і з тих же підстав, та послалась при цьому, як на таке, на рішення Вознесенського міського суду Миколаївської області від 22 травня 1995 року.

Між тим, такий висновок суду, не ґрунтується на обставинах, які викладені в позовній заяві та не відповідає вимогам процесуального закону.

Так, із змісту даного позову слідує, що позивач оскаржує, як незаконні рішення виконавчого комітету Вознесенської міської ради народних депутатів від 18 грудня 1990 року за № 280 про закріплення за володільцями будинку № 31 по вул. Пушкінській в м. Вознесенську земельної ділянки та рішення цього органу від 29 листопада 1994 року за № 224 про закріплення в приватну власність ОСОБА_3 і ОСОБА_4 земельної ділянки для обслуговування того ж будинку, а також Державний акт на право власності на вказану земельну ділянку від 15 грудня 1994 року. Крім цього, в даній позовній заяві, позивач просив покласти певні обовязки на орган місцевого самоврядування та витребувати, як він вважає, належне йому майно у ОСОБА_5 Вказаний позов, предявлено як до Вознесенської міської ради Миколаївської області так і до ОСОБА_4

Натомість, предметом попереднього спору, з приводу якого ухвалено рішення Вознесенського міського суду Миколаївської області від 22 травня 1995 року та на яке послався суд в оскаржуваній ухвалі, було не оскарження рішень органу місцевого самоврядування, Державного акту на землю та витребування майна, а розподіл земельної ділянки між співвласниками та визначення часток у спільній власності на домоволодіння. До того ж даний спір вирішувався між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 а позовних вимог до органу місцевого самоврядування на той час не заявлялось.

За такого, рішення на яке послався суд, як на тотожне, вочевидь не відповідає критеріям визначеним в зазначеній процесуальній нормі, оскільки воно ухвалене не між тими ж самими сторонами і не про той самий предмет і не з тих самих підстав.

Крім цього, із змісту оскаржуваної ухвали слідує, що питання про наявність підстав для відкриття провадження у справі суддею вирішувалося згідно з нормами ЦПК України, як і заявлено позов. Однак, посилаючись на процесуальну норму, якою суддя керувалася при ухваленні резолютивної частини, вірно зазначивши номер статті, помилково зазначила назву процесуального кодексу, як Кодекс адміністративного судочинства. Тоді як, ст. 122 КАС регулює інші процесуальні дії та її ч. 2 не містить п. 2.

За вказаних обставин, оскаржувана ухвала судді про відмову у відкритті провадження у справі з підстав передбачених п. 2 ч. 2 ст. 122 ЦПК України, є незаконною та такою, що перешкоджає подальшому провадженню у даній справі, а тому відповідно до положень п.4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України підлягає скасуванню з направленням матеріалів для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст. ст. 302, 307, 311, 315 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 30 січня 2012 року скасувати, а матеріали позову повернути до того ж суду для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуюча:

Судді: