Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22 2864 / 2012 р. Головуючий у 1 інстанції: Глущенко Ю.А.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

29 травня 2012 року м. Запоріжжя.

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Осоцького І.І.

Суддів: Мануйлова Ю.С.

ОСОБА_2

при секретарі: Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 квітня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_6, державний нотаріус Пятої Запорізької нотаріальної контори ОСОБА_7, ОП ЗМБТІ про визнання недійсними заповіту, довіреності, договору дарування, визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2011 року ОСОБА_3 звернулася до суду із вищевказаним позовом, в якому зазначала, що її батьку ОСОБА_8 на праві власності належала квартира АДРЕСА_1,яку за життя він мав намір заповісти їй. Проте 04.01.2010 р. ОСОБА_8 помер, після звернення позивачки в нотаріальну контору їй стало відомо про наявність заповіту ОСОБА_8 на користь ОСОБА_4 та довіреності на розпорядження майном на імя ОСОБА_9.

30.12.2009 р. відповідач ОСОБА_9 від імені ОСОБА_8 на підставі довіреності від 18.12.2009 р. уклав з відповідачкою ОСОБА_4 договір дарування квартири АДРЕСА_2.

Позивач зазначила, що ОСОБА_8 за життя страждав на онкологічне захворювання, внаслідок якого знаходився в безпорадному стані та в залежності від відповідачів, які ввели його в оману. Правочини вчинені ОСОБА_8 в момент, коли він за станом здоровя не усвідомлював значення своїх дій та не міг керувати ними.

Позивач просила суд визнати недійсними нотаріально посвідчені від імені ОСОБА_8: заповіт від 25.03.2009 р. на користь ОСОБА_4, довіреність від 18.12.2009 р. на імя ОСОБА_9 на право розпорядження майном ОСОБА_8,договір дарування квартири АДРЕСА_3 від 30.12.2009 р., скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_4 на вказану квартиру та визнати таке право за ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 квітня 2012 року в задоволенні позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 та на користь ОСОБА_5 витрати по оплаті послуг адвоката в сумі 700 грн. кожному.

ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм законодавства, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про задоволення її позову.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційий суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні заявлених позовних вимог суд обгрунтовно виходив з того, що позивачем не було доведено наявності підстав для визнання недійсними заповіту, довіреності та договору дарування.

Судом встановлено, що батьку позивача, ОСОБА_8, який помер 04.01.2010 року на праві власності належала АДРЕСА_4.

25.03.2009 року ОСОБА_8 склав нотаріально посвідчений заповіт, яким заповів все належне йому майно на користь ОСОБА_4,а 18.12.2009 року ОСОБА_8 за нотаріально посвідченою довіреностю надав право на розпорядження своїм майном на імя ОСОБА_9., який 30.12.2009 року від імені ОСОБА_8 на підставі довіреності від 18.12.2009 р. уклав з відповідачкою ОСОБА_4 договір дарування квартири АДРЕСА_2.

За нормами ст., ст. 203, 215, 1257 ЦК України підставою недійсності правочину, у тому числі і заповіту є недодержання в момент вчинення правочину вимог про те, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішньої волі.

У якості підтвердження позовних вимог позивач посилався на висновок посмертної судово-психічної експертизи від 09.02.2012 року про те, що при підписанні 18.12.2009 року оскаржувальної довіреності ОСОБА_8 про розпорядження своїм майном, останній не у повній мірі міг сприймати значення своїх дій та керувати ними / а.с.93 - 99 /.

Проте з цими доводами погодиться неможливо, так як попередньо складений і нотаріально посвідчений заповіт ОСОБА_8 щодо цього майна змінено не було.

Судом при дослідженні цих обставин та інших матеріалів справи дана належна оцінка наданим сторонами у справі письмовим доказам, зокрема: довідкам з місця мешкання та роботи ОСОБА_8 /а.с.27,44,116 /, показанням допитаних у судовому засіданні свідків, висновку посмертної судово-психіатричної експертизи від 09.02.2012 року стану здоровя ОСОБА_8 на час укладання заповіту та довіреності, на підставі яких здійснено правильний висновок про те, що доводи позивача про складання нотаріально посвідченого заповіту не з внутрішньої волі ОСОБА_8 та нотаріально посвідченої довіреності під вплавом обману підтвердження не знайшли.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають підстав вважати про неправильне застосування судом норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів вважає, що підстав для скасування рішення суду і задоволення апеляційної скарги не мається.

Керуючись ст., ст. 307, 308, 313, 317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 06 квітня 2012 року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: