Номер провадження: 8-ц/1590/16/12
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.05.2012 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- суддів: - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

при секретарі Благорозумному О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу частини житлового будинку недійсним, стягнення моральної шкоди, за заявою ОСОБА_5 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Одеської області від 24 березня 2011 року,

встановила:

У лютому 2008 р. ОСОБА_3 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в якому просила: 1) визнати недійсним укладений між нею та ОСОБА_4, ОСОБА_5 18.07.07 р. договір купівлі-продажу 49/100 частин житлового будинку № 33 по вул. Задорожного Сергія в м. Білгород-Дністровському Одеської області, на земельній ділянці площею 730 кв. м., який в цілому складається з: - літера «А» - житловий будинок, загальною площею 68,3 кв. м., житловою площею 59,8 кв. м.; - літера «А-1» - житлова прибудова, загальною площею 67,2 кв. м., житловою площею 16,1 кв. м.; - літера «В» - гараж; - літера «Г» - душ; - літера «Д» - вбиральня; - №№ 1 5 споруди (далі Житловий будинок); 2) стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 моральну шкоду в розмірі по 5000 грн. з кожного; 3) стягнути з відповідачів судові витрати.

Посилалась в позові на те, що у відповідності до п. 3 Договору продаж здійснено за 49000 грн., які Продавець одержав повністю до підписання договору. Скориставшись її необізнаністю, відповідачі фактично ввели її в оману, змусили продати частину житлового будинку за ціною значно нижчою ніж фактична ринкова вартість житлового будинку, яка на момент укладання договору становила приблизно 200000 грн.. Таким чином, вона уклала договір, будучи навмисно введеною відповідачами в оману щодо обставин, які мають істотне значення, а саме щодо ціни договору.

Вказаними діями відповідачі завдали їй моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях, постійному нервовому стресі, погіршенні відносин в сімї, приниженні честі та гідності. Відшкодування моральної шкоди вона оцінює в 10000 грн..

Неодноразово вона пропонувала повернути відповідачам їхні гроші взамін на повернення їй частини житлового будинку. Однак, вирішити це питання в добровільному порядку не вдалося.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити.

Відповідачі в судовому засіданні з позовом не погодилися, у задоволенні позовних вимог просили відмовити в повному обсязі.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.10.10 р. позов ОСОБА_3 задоволено частково. Визнано недійсним договір купівлі-продажу 49/100 частин житлового будинку під № 33, що розташований в м. Білгород-Дністровський по вул. Задорожного Сергія, на земельній ділянці розміром 730 кв. м., від 18.07.07 р. № 364727. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 витрати на ІТЗ розгляду справи в сумі 31,00 грн. та держмито в сумі 51,00 грн.. В інших позовних вимогах відмовлено.

В апеляційній скарзі від 01.11.10 р. ОСОБА_6, представник ОСОБА_5, просила скасувати рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.10.10 р., позовну заяву ОСОБА_3 залишити без розгляду. Посилалась на те, що рішення ухвалено при неправильному застосуванні норм матеріального права та з порушенням норм процесуального права: - згідно висновку експертизи ОСОБА_3 страждає хронічним, стійким психічним розладом, а для застосування ст. 225 ЦК необхідно, щоб особа до моменту укладання договору та після його укладання була дієздатною, могла в повній мірі розуміти значення своїх дій та керувати ними і лише в момент укладання договору не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними; - згідно висновку експертизи ОСОБА_3 потребує накладання опіки. Отже вона не мала і не має цивільної процесуальної дієздатності, що унеможливлює подання нею позову; - за вищевказаних обставин ОСОБА_3 не розуміла значення своїх дій і не могла керувати ними і під час видачі довіреності на імя ОСОБА_7, а тому всі його процесуальні дії, надані ним докази суд не міг прийняти до уваги (ст. 59 ЦПК).

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 24.03.11 р. апеляційну скаргу представника ОСОБА_5 задоволено частково. Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 18.07.07 р., укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ОСОБА_5 житлового будинку № 33, що розташований в м. Білгород-Дністровському по вул. Сергія Задорожного, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_8, зареєстрований у реєстрі № 2745. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4, ОСОБА_5 49000 грн. Зобовязано ОСОБА_4, ОСОБА_5 повернути ОСОБА_3 житловий будинок № 33 по вул. Сергія Задорожного в м. Білгород-Дністровський Одеської області.

В заяві від 19.10.11 р., яка була уточнена та доповнена 15.12.11 р. про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами ОСОБА_5 просить: - переглянути та скасувати рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.10.10 р. за нововиявленими обставинами; - переглянути та скасувати рішення апеляційного суду Одеської області від 24.03.11 р. за нововиявленими обставинами; - відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позову за нововиявленими обставинами. Посилається на те, що з листа КУ «Обласна психіатрична лікарня № 4» від 23.09.11 р. за № 1033/1 їй стало відомо, що вказана лікарня надає лише стаціонарну медичну допомогу. Надання медичної допомоги лікаря-невропатолога на дому лікарня не здійснює. Відповідно до листа Білгород-Дністровської міської лікарні від 12.12.11 р. № 2090 прийом лікаря-невропатолога здійснюється в поліклініці міської лікарні. Надання першої невідкладної медичної допомоги на дому, при нещасних випадках та гострих захворюваннях, покладено на службу швидкої медичної допомоги. В листі Управління охорони здоровя Одеської обласної державної адміністрації від 05.10.11 р. за № Р-876-01 вказується, що вкладиш медичної амбулаторної картки є медичною документацією, якщо він частина медичної картки з оформленою належним чином титульною сторінкою, де вказано прізвище, імя та по батькові пацієнта, його адреса, рік та дата народження, місце роботи і номер цієї амбулаторної картки. Запис лікаря в амбулаторній картці повинен бути підтверджений датою та розбірливим підписом. Згідно листа КП «Білгород-Дністровське БТІ» від 05.09.11 р. за № 2218 ОСОБА_3 неодноразово отримувала в БТІ витяги з реєстру прав власності на нерухоме майно для продажу житлового будинку. Виходячи з викладеного, медична допомога ОСОБА_3 лікарем-невропатологом на дому не надавалася і відповідна медична документація не складалася. Суду були надані неналежні та недопустимі докази щодо надання ОСОБА_3 медичної допомоги на дому, складання медичної документації, на підставі яких було зроблено завідомо неправильний висновок експертів щодо психічного стану ОСОБА_3. Датою, коли їй стало відомо вищевикладене, є дата, яка вказана у відповідних листах.

Відповідач - ОСОБА_5 та її представник у судовому засіданні підтримали доводи та вимоги, викладені в заяві, просили її задовольнити.

Відповідач - ОСОБА_4 надав суду заяву про підтримку заяви з проханням розглядати справу за його відсутності.

ОСОБА_7, представник позивача ОСОБА_3, в письмових запереченнях на заяву про перегляд рішення за нововиявленими обставинами просив заяву залишити без задоволення. Посилався на її необґрунтованість. В судовому засіданні він підтримав доводи та вимоги, викладені в запереченнях, посилаючись на те, що вказані у заяві обставини не є нововиявленими.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які зявилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами та заперечення на неї, додані до заяви документи, колегія суддів приходить до висновку, що заява ОСОБА_5 підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 361 ЦПК підставами для перегляду рішення суду у звязку з нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

За правилами, передбаченими п. п. 4, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.81 р. «Про практику перегляду судами у звязку з нововиявленими обставинами рішень, ухвал і постанов у цивільних справах, що набрали законної сили», з подальшими змінами та доповненнями, перевіряючи обґрунтованість заяви про перегляд судових рішень, суд виходить із загальних положень про докази, у тому числі про належність, допустимість засобів доказування. При цьому слід мати на увазі, що встановлення перелічених у п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК обставин є підставою для скасування рішення, коли від їх наявності чи відсутності залежали наслідки справи. Як нововиявлені можуть розглядатися обставини, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, які існували на час ухвалення рішення, але про них не знали і не могли знати заявник і суд.

Відповідно до ч. 2 ст. 365 ЦПК України (в редакції, чинній на час розгляду заяви), розгляд заяви здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для провадження у суді тієї інстанції, яка здійснює перегляд. Розглянувши заяву, суд може скасувати судове рішення, що переглядається, і прийняти нове судове рішення.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що згідно ОСОБА_7 комісійної амбулаторної судово-психіатричної експертизи ОСОБА_3 не могла усвідомлювати значення своїх дій і не могла керувати ними на момент укладення договору купівлі-продажу частини жилого будинку від 18.07.07 р., оскільки вона була престарілою людиною і страждала хронічним, стійким психічним розладом. Оскільки спірний договір купівлі-продажу було укладено 18.07.07 р., а те, що ОСОБА_3 не могла усвідомлювати значення своїх дій і не могла керувати ними на момент укладення цього договору стало відомо з ОСОБА_7 комісійної амбулаторної судово-психіатричної експертизи, яку було проведено лише 14.04.10 р., то у відповідності до ч. 3 ст. 225 ЦК вимога про стягнення з відповідачів моральної шкоди не може бути задоволена, оскільки у момент вчинення правочину вони не знали і не могли знати про стан позивачки. При цьому, суд першої інстанції керувався, зокрема, ст. 225 ЦК (а. с. 262).

Апеляційний суд Одеської області, скасовуючи рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.10.10 р. та ухвалюючи нове рішення, виходив з того, що відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦК правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи. ОСОБА_3 не була здатна усвідомлювати значення своїх дій і не могла керувати ними до часу, в тому числі, і на момент укладення договору купівлі-продажу частини жилого будинку 18.07.07 р. внаслідок суттєвих змін стану здоровя, у вигляді хронічного, стійкого психічного розладу органічного психічного розладу здоровя судинного ґенеза (церебральний атеросклероз, гіпертонічна хвороба, порушення мозкового кровообігу в 1988 р., дисциркуляторна енцефалопатія) з наростаючим слабоумством. Районний суд не врахував правові наслідки недійсності правочину передбачені ст. 216 ЦК та не повернув сторони в первісний стан (а. с. 295 296). Тобто, апеляційний суд Одеської області фактично погодившись з висновками суду першої інстанції щодо можливості визнання правочину недійсним за ст. 225 ЦК, додатково застосував наслідки визнання правочину недійсним, які передбачені ст. 216 ЦК.

Таким чином, в обґрунтування як рішення суду першої інстанції, так і апеляційного суду було покладено ОСОБА_7 № 338 від 14.04.10 р. комісійної амбулаторної судово-психіатричної експертизи (далі ОСОБА_7 судово-психіатричної експертизи), згідно висновку якого ОСОБА_3 не була здатна розуміти значення своїх дій і не могла керувати ними до часу, в тому числі, і на момент укладення договору купівлі-продажу частини жилого будинку 18.07.2007 р., внаслідок суттєвих змін стану здоровя у вказаний період часу, у вигляді хронічного, стійкого психічного розладу органічного психічного розладу судинного ґенеза (церебральний атеросклероз, гіпертонічна хвороба, порушення мозкового кровообігу в 1988 р., дисциркуляторна енцефалопатія) з наростаючим слабоумством (а. с. 243).

У вступній частині ОСОБА_7 судово-психіатричної експертизи вказується, що «…Для проведення цієї амбулаторної судово-психіатричної експертизи надано цивільну справу № 2-687/09 в одному томі на 194-х аркушах, амбулаторна медична карта з поліклінічного відділення Білгород-Дністровської ЦМЛ Одеської області, вкладиш в амбулаторну медичну карту…» (а. с. 240).

У досліджувальній частині ОСОБА_7 судово-психіатричної експертизи, зокрема, є посилання на те, що: «…21.01.09 р. невропатолог на дому діагноз: «Транзиторна ішемічна атака. Гіпертонічна хвороба 2-а стадія. Церебральний атеросклероз. Прогредієнтна дисциркуляторна енцефалопатія 2-3 стадія з вираженими клінічними порушеннями. Деформуючий остеохондроз, люмбальгія…», «…З записів у вкладиші в амбулаторну медичну карту вбачається, що ОСОБА_3 15.05.07 р. була оглянута невропатологом на дому скарги сформулювати не може…», «…10.11.08 р. невропатолог на дому по зрівнянню з оглядом від 2007 р. негативна динаміка, прогресуюче погіршення…» (а. с. 242).

Згідно запису з виправленнями (а. с. 231 зворотна сторона) від 21.01.09 р. - невропатолог оглянув на дому пацієнтку. Однак, встановити прізвище лікаря невропатолога, який провів огляд, не можливо із-за нерозбірливого підпису.

З наданих ОСОБА_5 листа КУ «Обласна психіатрична лікарня № 4» від 23.09.11 р. за № 1033/1, листа Білгород-Дністровської міської лікарні від 12.12.11 р. № 2090, листа Управління охорони здоровя Одеської обласної державної адміністрації від 05.10.11 р. за № Р-876-01 (а. с. 333, 436, 437) вбачається, що: - лікарі КУ «Обласна психіатрична лікарня № 4» надають лише стаціонарну медичну допомогу. Надання медичної допомоги лікаря-невропатолога на дому лікарня не здійснює. Лікар-невропатолог Білгород-Дністровської міської лікарні здійснює прийом пацієнтів лише в поліклініці міської лікарні. Наданням медичної допомоги на дому він не займається. При оформленні медичної документації вкладиш медичної амбулаторної картки може вважатися медичною документацією, якщо він є частиною медичної картки з оформленою належним чином титульною сторінкою, де вказано прізвище, імя та по батькові пацієнта, його адреса, рік та дата народження, місце роботи і номер цієї амбулаторної картки. Запис лікаря в амбулаторній картці повинен бути підтверджений датою та розбірливим підписом.

Встановлений ч. 1 ст. 362 ЦПК строк подання заяви про перегляд у звязку з нововиявленими обставинами рішення суду з боку ОСОБА_5 дотриманий.

Таким чином, відповідачу та суду не було відомо про те, що лікар-невропатолог не міг обстежувати ОСОБА_3 та надавати останній медичної допомоги на дому. Тому, є всі підстави для перегляду рішення апеляційного суду Одеської області від 24.03.11 р. у звязку з нововиявленими обставинами. Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 22.10.10 р. не може бути переглянуто у звязку з нововиявленими обставинами, про що просить у заяві ОСОБА_5, оскільки воно було скасовано рішенням апеляційного суду Одеської області від 24.03.11 р..

Виходячи з вищевикладеного, колегія суддів вважає, що необхідно переглянути рішення апеляційного суду Одеської області від 24.03.11 р. у звязку з нововиявленими обставинами. ОСОБА_9 ОСОБА_5 про перегляд у звязку з нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Одеської області від 24.03.11 р. необхідно задовольнити. Рішення апеляційного суду Одеської області від 24.03.11 р. необхідно скасувати.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22.10.10 р., у звязку із скасуванням рішення суду апеляційної інстанції, підлягає перегляду в порядку апеляційного провадження.

Обговоривши доводи апеляційної скарги, вислухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення судом першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу треба задовольнити частково за таких підстав.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Статтями 213, 214 ЦПК передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає, а тому погодитися з висновком суду першої інстанції не можна.

Між сторонами склалися правовідносини щодо визнання договору купівлі-продажу недійсним.

Серед фактичних підстав позову ОСОБА_3 вказала, що: «…Піддавшись на умови відповідачів, які фактично ввівши мене в оману, змусили мене продати частину житлового будинку по ціні значно нижчій ніж фактична ринкова вартість…Коли я зрозуміла, що мене фактично ввели в оману і під впливом омани я продала частину житлового будинку майже в чотири рази дешевше фактичної ринкової вартості зі мною відбувся серцевий напад..» (а. с. 3 4). Серед правових підстав позову ОСОБА_3 посилається на ст. 230 ЦК (а. с. 4 5). В подальшому позивачка позов не доповнювала та не змінювала.

За правилами, передбаченими ст. ст. 215, 216, 230 ЦК, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його недійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Якщо у звязку із вчиненням недійсного правочину другій стороні завдано моральної шкоди вона підлягає відшкодуванню винною стороною. Якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення(частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Сторона, яка застосувала обман, зобовязана відшкодувати другій стороні збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у звязку з вчиненням цього правочину.

За правилами, передбаченими п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.09 р. № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. Ознакою обману є умисел у діях однією зі сторін правочину. Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману.

Згідно ст. ст. 655, 691, 692 ЦК за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Покупець зобовязаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу. Покупець зобовязаний оплатити товар після його прийняття, якщо договором не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобовязаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару.

Встановлено, що 18.07.07 р. сторони уклали договір купівлі-продажу частини житлового будинку (далі Договір купівлі-продажу), згідно якого ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_4, ОСОБА_5 купили в рівних частках 49/100 частин житлового будинку № 33, що розташований в м. Білгород-Дністровський, по вул. Задорожного Сергія. Договір було посвідчено ОСОБА_10, приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу (а. с. 7 7 зворотна сторона). Відповідно до умов договору купівлі-продажу сторони діяли добровільно, перебуваючи при зоровому розумі та ясній памяті, розуміючи значення своїх дій. Продаж частини житлового будинку за домовленістю сторін вчинено за 49000 грн. (п. 3), які «Продавець» (ОСОБА_3Ю.) одержав повністю до підписання цього договору, оскільки сторони встановили, що умови договору щодо сплати ціни договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення (п. 3 ст. 631 ЦК). Сторони підтвердили факт повного розрахунку за продану частину житлового будинку (п. 4). Покупці та Продавець підтвердили, що цей договір не носить характеру фіктивного, удаваного правочину, укладається не про людське око, не приховує інший правочин і відповідає дійсним намірам створити для себе юридичні наслідки, що зміст цього договору нотаріусом розяснено у повному обсязі, текст договору прочитаний ними, а також прочитаний нотаріусом вголос (п. 10). Сторони підтвердили, що вони не визнані недієздатними чи обмежено дієздатними, договір вчиняється за відсутності впливу тяжких обставин, що спонукають вчиняти даний договір на невигідних умовах, відсутні будь-які заперечення щодо кожної з умов договору, однаково розуміють значення договору, умови та правові наслідки для кожної з сторін (п. 11).

30.08.07 р. відповідачі провели державну реєстрацію права власності на 49/100 частин вищевказаного житлового будинку (а. с. 130). У встановленому порядку отримали дозволи на проведення ремонту житлового будинку, його підключення до мереж електро-, водопостачання (а. с. 90 127, 128 129, 131- 134).

ОСОБА_3 тривалий час протягом 2000 р., 2004 р., 2006 р. та 2007 р., до укладання договору-купівлі-продажу, неодноразово розміщувала обяви в засобах масової інформації про продаж всього житлового будинку або його половини (а. с. 212 зворотна сторона, 213, 216, 463 - 490), в яких, в тому числі, вказувала ціну продажу всього житлового будинку.

ОСОБА_3 неодноразово отримувала витяги з реєстру прав власності на нерухоме майно для укладання договору купівлі-продажу житлового будинку (а. с. 206, 207).

Враховуючи характер дій з боку ОСОБА_3, тривалість намагання нею продати житловий будинок або його частину (майже сім років) за конкретно вказану нею ціну, наявність посилань в договорі купівлі-продажу про те, що продаж частини житлового будинку за домовленістю сторін вчинено за 49000 грн., які ОСОБА_3 одержала повністю до підписання цього договору, що не перешкоджало останній відмовитися від подальшого укладання договору купівлі-продажу у звязку з низькою ціною, колегія суддів дійшла висновку, що позивачка не довела, що відповідачі ввели її в оману щодо ціни договору, наявність умислу в діях відповідачів.

За вищевикладеного права позивачки щодо ціни проданої частини житлового будинку при укладанні договору купівлі-продажу відповідачами не порушені. В задоволенні позову ОСОБА_3 необхідно відмовити повністю.

Суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, застосувавши ст. 225 ЦК, оскільки позивачка не просила визнати договір купівлі-продажу з тих підстав, що вона вчинила правочин у момент, коли не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення по суті позовних вимог є порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Ураховуючи, що порушення вищевказаних норм матеріального та процесуального права призвели до неправильного вирішення справи в частині задоволення позовних вимог про визнання недійсним договору купівлі-продажу, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про повну відмову в задоволенні позову ОСОБА_3.

Керуючись ст. ст. 215, 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319, 361, 363, 365 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

ОСОБА_9 Василівни про перегляд за нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Одеської області від 24 березня 2011 року - задовольнити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 24 березня 2011 року скасувати.

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22 жовтня 2010 року задовольнити частково.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 22 жовтня 2010 року скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку недійсним та стягнення моральної шкоди відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: А. П. Заїкін

Судді: А. Є. Федорова

ОСОБА_2