Справа № 801/5624/2012
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" червня 2012 р. Бердянський міськрайонний суд Запорізької області

у складі: головуючого -судді Пустовіт З.П.

при секретарі Гоноболіній О.І.,

з участю відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, представника відповідачів ОСОБА_3, представника позивача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську заяви відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 10 березня 2011 року по справі №2-930/11 та поновлення строку на його подачу,

В С Т А Н О В И В:

28.05.2012 року відповідачі ОСОБА_5 (до зміни прізвища ОСОБА_2) ОСОБА_6 та ОСОБА_2 кожний окремо подали до суду заяви про перегляд заочного рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 10 березня 2012 року, яким позов Публічного акціонерного товариства Укрсоцбанкдо ОСОБА_7, ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_8 про звернення стягнення на майно задоволено частково. Звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, посвідченим 12 жовтня 2006 року ОСОБА_9, приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу за реєстровим №848, а саме двокімнатну квартиру загальною площею 59,6 кв.м., житловою площею 32,6 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, яка складається з: коридору №1 площею 10,9 кв.м., кімнати №2 площею 20,1 кв.м., кімнати №3 площею 12,5 кв.м., кухні №4 площею 7,7 кв.м., санвузла №5 площею 3,6 кв.м., шафи №6 площею 0,8 кв.м., балкона площею 13,2 кв.м., та належить на праві приватної спільної часткової власності ОСОБА_8 (після зміни прізвища ОСОБА_5) ОСОБА_6 Ѕ частка на підставі договору купівлі-продажу квартири з розстрочкою платежу, посвідченого ОСОБА_10- приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу 05.01.2001 року за реєстровим №34, та ОСОБА_2 Ѕ частка на підставі договору дарування, посвідченого ОСОБА_10 приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу 28.03.2006 року за реєстровим №535, зареєстрованих в Бердянському комунальному підприємсті технічної інвентаризації за номером запису 10861 в книзі д.62, реєстраційний номер квартири в реєстрі прав власності на нерухоме майно 14312312 в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_8 перед ПАТ Укрсоцбанк(рахунок №0010 в ДОФ АКБ Укрсоцбанк, МФО 334011, ) за договором кредиту №06/П/246-К від 12 жовтня 2006 року в загальному розмірі 291 960,34 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом 32 497,18 дол. США, що в еквіваленті складає 257 049,45 грн., пеня за прострочення повернення кредиту 134,64 грн., сума несплачених відсотків за користування кредитом 4139,77 дол. США, що в еквіваленті складає 32 745,17 грн., пеня за прострочення сплати відсотків 2031,08 грн.. Встановлено спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною реалізації, визначеною на підставі оцінки, здійсненої субєктом оціночної діяльності на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. В частині штрафу за невиконання зобовязань в сумі 9771,60 грн. в позові ПАТ Укрсоцбанквідмовлено. Крім цього з ОСОБА_7, ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь публічного акціонерного товариства Укрсоцбанкстягнуто судовий збір в сумі 1700 гр. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн.,

. В заяві про перегляд заочного рішення відповідачі зазначили, що вказане заочне рішення було прийнято в результаті невручення їм позовної заяви з додатками, неповідомлення їх про час судових засідань, не надіслання їм копії рішення. Про наявність цього рішення вона узнала 21.05.2012 року від свого сина ОСОБА_2, який узнав про рішення у відділі ДВС Бердянського МРУЮ 15 травня 2012 року. Ознайомившись з матеріалами справи та отримавши копію рішення, вони довідалися, що судом не направлялися судові повістки на засідання, які відбувалися 07.02.2011 року та 10.03.2011 року. З 31.07.2009 року її прізвище стало ОСОБА_5, а не ОСОБА_2, що виключає можливість отримання нею поштових відправлень. У поштовому повідомленні про отримання копії рішення ОСОБА_8 стоїть не його підпис. Крім цього, суд направив відповідачам та третій особі один екземпляр рішення, а не три. Не було розміщено оголошення в газеті про виклик відповідачів згідно п.9 ст.74 ЦПК України. При розгляді даної справи слід було керуватися нормами Закону України Про захист прав споживачів, бо Банком порушені ст..11 цього Закону. В кредитному договорі відсутні істотні умови договору даного виду: не зазначено, на придбання якої продукції він наданий, немає розпису детальної вартості кредиту для споживача, тому його не можна вважати укладеним. В матеріалах справи немає доказів передачі одного екземпляру договору ОСОБА_8, що виключає його виконання. Так само і в іпотечному договорі немає істотних умов- посилання на видачу закладної або її відсутності. Право вимоги банку про дострокове повернення кредиту та відсотків настало приблизно 01.11.2006 року, а позов предявлений до суду лише 21.10.2010 року з пропуском позовної давності, а тому строк дії іпотечного договору на момент звернення до суду припинив свою дію. В доповненнях до своїх заяв відповідачі посилаються на те, що суд не звернув уваги на своєчасне повідомлення поручителів про усунення порушень по зобовязанням за кредитним договором. Така вимога майновими поручителями не була отримана, а на повідомленні про вручення поштового відправлення 31.05.2010 року стоїть підпис не ОСОБА_8 Не зрозуміло яку суму та в якій валюті отримував ОСОБА_8, яку оплачував

У судовому засіданні відповідачі та їх представник за довіреностями підтримали свої заяви, просили задовольнити.

Представник позивача за довіреністю заперечував проти задоволення заяви, оголосивши письмові заперечення, в яких послався на те, що вимога про усунення порушень основного зобовязання направлялися на адресу в м.Бориспіль, яку відповідачі вказали при відвідуванні відділення банку та бесіди з працівником служби безпеки. Судові повістки з копіями документів направлялися як за фактичним місцем проживанням, так і за місцем реєстрації, проте відповідачі проігнорували їх. Про зміну свого прізвища з ОСОБА_8 на ОСОБА_5 відповідач не повідомила належним чином банк. Посилання відповідачів на порушення ЗУ Про захист прав споживачів при укладанні іпотечного договору є безпідставним, оскільки застосування цього закону можливе в тому разі, коли предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови отримання кредиту, типи відсоткової ставки, валютні ризики, процедури виконання договору тощо, які передують укладенню договору. При укладанні з позичальником кредитного договору йому добре були відомі всі його умови, він його підписав, підтвердивши згоду із запропонованими банком умовами. Після укладення договору між сторонами виникли кредитні правовідносини, тому до них ЗУ Про захист прав споживачівне може застосовуватися. Із аналізу тексту іпотечного договору вбачається, що всі суттєві умови договору сторонами обумовлені, форма дотримана, підписаний у приватного нотаріуса повноважними представниками. Відповідачі помилково посилаються на ст..553,559 ЦК України, які регулюють відносини за договором поруки щодо шестимісячного строку для предявлення вимог до поручителів від дня настання строку виконання основного зобовязання. Застава (іпотека) та порука є різними видами забезпечення виконання зобовязань, тому норми, що регулюють поруку, не застосовується до правовідносин кредитора з майновим поручителем, оскільки він відповідає перед іпотекодержателем за виконання боржником основного зобовязання винятково в межах вартості предмета іпотеки.

Третя особа ОСОБА_8 до суду не зявився, про розгляд заяви про перегляд заочного рішення повідомлявся належним чином.

Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення сторін, проаналізувавши фактичні обставини справи,суд доходить висновку, що заяви не підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що дана цивільна справа перебувала в провадженні суду з 21.10.2010 року. Як вбачається з конвертів та повідомлень про вручення поштового відправлення, копії позову з додатками на попереднє судове засідання, яке мало відбутися 02.12.2010 року, направлялися відповідачам на адресу, вказану в позові за місцем їх фактичного проживання в м.Бориспіль, звідки кореспонденція повернулася з позначкою поштового відділення за закінченням терміну зберігання. Тобто, суд намагався вжити всі заходи, щоб відповідачі все-таки отримали позовну заяву та мали можливість надати суду свої заперечення проти неї в разі незгоди. На два останніх засідання перед прийняттям судом заочного рішення, на 07.02.2011 року та на 10.03.2011 року, повістки знову ж разом копіями позовів та додатками направлялися відповідачам виключно за місцем їх реєстрації на адресу: АДРЕСА_2, звідки вони також повернулися за закінченням терміну зберігання, що є, відповідно до положень ч.5 ст.74 ЦПК України, належним повідомленням про слухання справи, тому 10.03.2011 року судом було винесено заочне рішення, яким позовні вимоги задоволені частково. Копія заочного рішення відповідачам та третій особі була направлена 16 березня 2011 року, яку третя особа ОСОБА_8 особисто отримав 31.03.2011 року, про що працівником поштового відділення зроблено відмітку. Будучи зареєстрованими за цією адресою та такими, що фактично мешкали разом з ОСОБА_8, як запевняли відповідачі в судовому засіданні, вони таким чином також отримали цю копію рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився у судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Як вбачається із заяв про перегляд заочного рішення, ОСОБА_2 вказує на те, що про постановлення рішення від 10.03.2011 року йому стало відомо у відділі ДВС Бердянського МРУЮ 15 травня 2011 року, проте до суду з цією заявою він звернувся лише 28.05.2012 року, а твердження про те, що свою матір про це рішення повідомив лише 21.05.2012 року, нічим не підтверджується, тобто до суду заяви про перегляд заочного рішення подані з пропуском 10-денного строку. Крім цього, ОСОБА_2 на запитання представника позивача відповідав, що ще на початку травня 2012 року він через те, що у квітні Банком предявлено виконавчий лист для примусового виконання, намагався вирішити питання, щоб банк пішов на поступки та поновив кредит. Посилання відповідачів в заяві на те, що вони фактично мешкали на час розгляду справи за місцем своєї реєстрації в м.Бердянську, проте повістки на судові засідання не отримували, не може бути підставою для скасування заочного рішення. Для цього відповідач має вказати докази, які мають суттєве значення для справи, та можуть привести до ухвалення рішення, протилежного заочному повністю або частково, або до його зміни. Тобто якщо б ці докази були відомі суду при розгляді справи, то у справі було б ухвалено інше рішення. Отже, наявність вищенаведених обставин повинна бути у їх сукупності, при відсутності хоча б однієї з них, заочне рішення скасуванню не підлягає.

Відповідачами не надано беззаперечних доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення справи по суті. Ними не заперечувався факт отримання позичальником кредитних коштів та наявність у нього простроченої заборгованості зразу ж після отримання кредиту та станом на травень 2010 року. Посилання на відсутність у кредитному та іпотечному договорах істотних умов для даних типів договорів з посиланням на ЗУ Про захист прав споживачівта їх висновок про те, що з цих підстав вони є неукладеними, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки ЗУ Про захист прав споживачівмає застосовуватися судом при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним (неукладеним), коли перевіряється наявність чи відсутність істотних умов договору, а також при вирішенні спорів щодо розірвання кредитного договору, наданого в іноземній валюті, суди повинні зясувати виконання банком положення статей 11, 18, 21 Закону України Про захист прав споживачів, а також пункту 3.8 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, зареєстрованих у Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 року № 541/13808 ( проте щодо договорів, укладених після набрання постановою чинності), де передбачено обовязок банків у разі надання кредиту в іноземній валюті під час укладення кредитного договору попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобовязань за цим договором несе споживач. Проте судом такі позови не розглядалися, а кредитний договір укладався позичальником 12.10.2006 року, тобто значно раніше. Твердження про те, що третя особа отримувала кредит у швейцарських франках в сумі 50200 спростовується додатковою угодою №1 до договору кредиту, укладену наступного дня, 13.10.2006 року, відповідно до якої змінено валюту кредитних коштів та надано кредит в сумі 39600 доларів США. Інші доводи щодо зміни прізвища відповідачем, підписання іпотечного договору їх представником за довіреністю, яку начебто вони не видавали, наявність у них довідки від 26.07.2007 року №180 про кредитну заборгованість ОСОБА_8 за кредитним договором, вказану в гривнях, що очевидно є технічною помилкою, чи копії квитанції про купівлю іноземної валюти, долучені ними до їх доповнення до заяви про перегляд заочного рішення, не можуть бути прийняті судом до уваги, як докази, що впливають на прийняття іншого рішення у цій справі.

Отже рішення ухвалене судом на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, інших належних та достовірних доказів, які мають переважне значення та якими відповідачі обґрунтовують свої заперечення проти вимог позивач суду не представлено, тому суд приходить до висновку, що подані заяви про перегляд заочного рішення задоволенню не підлягають.

Згідно до ч. 4 ст. 231 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. При цьому строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.

Керуючись ст.228-232 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Заяви ОСОБА_5 та ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 10 березня 2011 року по справі №2-930/11 та поновлення строку на його подачу- залишити без задоволення.

Розяснити відповідачам, що при залишенні заяви без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк, протягом якого розглядалась

Суддя: ОСОБА_11