Справа № 1416/6525/12
Номер провадження 2/1416/3012/12
РІШЕННЯ

Іменем України

27 вересня 2012 року Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

за участі позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу укладеного між ним та відповідачем, посилаючись на те, що шлюб з відповідачем виявився невдалим, спільне життя та збереження шлюбу стали неможливими. Шлюбні відносини між ними фактично припинені з червня 2010 року. Родина фактично розпалася, примирення з відповідачем неможливе.

Позивач в судовому засіданні підтримав позов в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, просив позов задовольнити, шлюб розірвати.

Відповідач в судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Надіслала до суду телеграму, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позов визнає.

Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини.

Відповідно до Свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІІ-ЖГ № 338893, 02 липня 1983 року «Палацом щастя» міста ОСОБА_3 РСР зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4, про що зроблено запис за № 2554.

Позивач вказує, що неповнолітніх дітей подружжя не має, спільні з відповідачем син і донька вже повнолітні.

Спору про поділ майна, яке набуте подружжям спільно за час перебування у шлюбі, на час розгляду справи не має.

Як вбачається з телеграми ОСОБА_2 надісланої на адресу суду позов вона визнає, на розірвання шлюбу погоджується.

Зясувавши обставини справи, враховуючи думку позивача, суд приходить до висновку про недоцільність застосування заходів, передбачених ст. 111 СК України, щодо примирення подружжя.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню так як судом встановлено, що сторони прийшли до спільної згоди розірвати шлюб, шлюбні стосунки фактично припинено подружжям у 2010 році, а їх поновлення та примирення сторін не можливе та подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох з подружжя.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 107,3 грн., що були понесені позивачем у справі і документально підтверджені.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст. ст. 105, 110, 112 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, 02 липня 1983 року «Палацом щастя» міста ОСОБА_3 РСР, актовий запис в книзі № 2554 розірвати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Кокорєв