АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/1690/3808/2012 Номер провадження 22-ц/1690/3808/2012Головуючий у 1-й інстанції Лободенко О.С. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2012 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі: головуючого судді Лобова О.А., суддів Петренка В.М., Акопян В.І. при секретарі Лутицькій Л.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення , Автозаводського районного суду м.Кременчука від 12 вересня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення грошової компенсації за частку у спільному майні і припинення права власності на Уг частину автомобіля. Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

ВСТАНОВИЛА:

У травні 2012 року ОСОБА_3 звернулася до суду із вказаним

позовом, просила ухвалити рішення, яким припинити її право власності на Уг частину автомобіля ОСОБА_4, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, стягнути з відповідача на її користь 37 765,055 грн. вартості Уг частини вказаного автомобіля.

Заявлені вимоги мотивовані тим, що рішенням суду, яке набрало законної сили, за позивачкою визнане право власності на Уг частину спірного автомобіля, проте він зареєстрований за відповідачем та перебуває у його фактичному користуванні і не може бути поділений в натурі.

Рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 12 вересня 2012 року позов задоволений: стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 37 765, 055 грн. вартості У частки автомобіля ОСОБА_4,

2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, вирішене питання про судові витрати.

ОСОБА_2, в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що суд неправильно застосував норми ст.364 ЦК України, адже відповідач не давав згоди на сплату грошової компенсації і позивачка не внесла на депозит суду грошові кошти у розмірі вартості 1А частини спірного майна. Окрім того, суд проігнорував ту обставину, що позивачка не набула права власності на Уі частину спірного майна, оскільки не здійснила його державну реєстрацію.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав:

Відповідно до п.1 ч.І ст.307, ст.308 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції вправі відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Автозаводського районного суду м.Кременчука від 21 лютого 2012 року, яке набрало законної сили, за ОСОБА_3 визнане право власності на /4 частину автомобіля ОСОБА_4, 2007 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1. Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи №565 від 07 грудня 2011 року ринкова вартість вказаного автомобіля становить 75 530,11 грн. Спірний автомобіль зареєстрований Кременчуцьким ВРЕР на ім'я ОСОБА_2

Перевіривши справу у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив надані сторонами докази, належно їх оцінив, дав правильну юридичну оцінку встановленим обставинам і дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

При цьому суд першої інстанції правомірно виходив з наявності згоди позивачки, як співвласника, який заявляє вимогу про виділ його частки, на отримання грошової компенсації, а також з того, що державна реєстрація транспортного засобу не є обов'язковою умовою набуття права власності на нього.

За змістом ч.1,2 ст.364 ЦК України право співвласника на виділ частки зі спільного майна шляхом отримання грошової компенсації не може бути обмежене іншими співвласниками - обов'язковою та єдиною умовою призначення грошової компенсації є лише згода та/або вимога співвласника,

який бажає виділу його частки, згода інших співвласників на такий виділ законом не передбачена.

Обов'язок щодо внесення коштів (вартості частки у спільному майні) покладається лише на співвласника (ів), які заявляють вимогу про припинення права власності іншого співвласника на його частку у спільному майні (ч.2 ст.365 ЦК України).

Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підствах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. За змістом ст.392 ЦК України однією з підстав набуття права власності на майно є рішення суду. Чинним законодавством не передбачена державна реєстрація права власності на транспортні засоби. Отже, ОСОБА_3 набула права власності на 1/і частину спірного автомобіля з моменту набуття чинності рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука від 21 лютого 2012 року. Передбачена ЗУ «Про дорожній рух» (ст.34) та Порядком, затвердженим постановою КМУ №1388 від 07 вересня 1998 року, державна реєстрація транспортних засобів не є визнанням та/або посвідченням державою права власності особи на транспортний засіб.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи суд першої допустив порушення норм матеріального чи процесуального права, що призвело до ухвалення незаконного та необгрунтованого рішення.

Керуючись ст.303, ст.307 ч.І п.1, ст.308, ст.314, ст.315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м.Кременчука від 12 вересня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Лобов О.А.

судді: Петренко В.М.

ОСОБА_5