Справа № 0541/4690/2012
Провадженя№ 2/0541/2868/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

23.11.2012 м. Маріуполь Приморський районний суд у складі:

Головуючого судді Лузана В.В.

при секретарі Турій К.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні житлом, визнання втратившими право користування житловим приміщенням та вселення, -

В С Т А Н О В И В:

У липні 2012 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідачів про усунення перешкод в користуванні житлом, визнання їх втратившими право користування житловим приміщенням та вселення у квартиру АДРЕСА_1.

У судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав у повному обсязі та пояснив, що йому належить на підставі договору купівлі-продажу від 18.09.2001р. квартира АДРЕСА_2, у якій зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3, як родичі колишнього власника цієї квартири, які продовжують там мешкати. На його пропозицію звільнити квартиру не реагують. Просив суд визнати відповідачів втратившими право користування квартирою, виселити їх з неї без надання іншого житлового приміщення, а його, позивача, вселити, оскільки він є власником квартири на теперішній час.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання двічі не зявилися, у звязку з чим згідно зі ст. 224 ЦПК України справу розглянуто заочно на підставі наявних у ній доказів.

Суд, вислухавши доводи позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з урахуванням з наступних норм закону.

Згідно до положень ч.1 ст. 317 та ч.1 ст. 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, і він реалізовує їх на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Ч.1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Права власника квартири визначені ст.. 383 ЦК України та ст.. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім*ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 18.09.2001р. придбав квартиру АДРЕСА_3, що підтверджується договором купівлі-продажу № АЦ-1, укладений Олександрійською універсальною товарною біржею. Вказана квартира зареєстрована в Маріупольському БТІ 22.01.2004р. на праві приватної власності за позивачем.

Згідно відомостей адресного бюро та записів у паспорті про місце реєстрації відповідачів місцем їх мешкання зазначена адреса в АДРЕСА_4.

Чинним законодавством не передбачено перехід прав та обовязків попереднього власника до нового в частині збереження права користування житлом членів сім*ї колишнього власника. Виникнення права членів сім*ї власника квартири на користування квартирою та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника квартири права власності на цю квартиру, а отже, припинення права власності на квартиру припиняє право членів його сім*ї на користування цією квартирою. Оскільки ОСОБА_1 є власником спірної квартири, а відповідачі вселились до неї та мешкають як члени сім*ї колишнього власника квартири, суд приходить до висновку про виселення останніх.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, а його позов задоволено, то судовий збір слід стягнути з відповідачів в рівних частках.

Керуючись ст.ст. 15, 60, 196, 213, 214, 215, 224-228 ЦПК України, ст..ст. 317, 319, 379, 383 ЦК України, ст.ст. 150, 155 ЖК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право на житло в АДРЕСА_5.

Виселити ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з АДРЕСА_5.

Вселити ОСОБА_1 до АДРЕСА_5.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 судовий збір на користь держави в сумі 107,30 грн. в рівних частках, тобто по 53,65 грн. з кожної.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії відповідачами.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ст. 294 ЦПК України.

Суддя: Лузан В. В.