Справа № 2 - 3629/11 р.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

1 березня 2012 року Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальовій С.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника ПАТ «Мегабанк»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції, треті особи - КП Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації, приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу, ПАТ «Мегабанк», про звільнення майна з-під арешту,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2011 р. ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції про звільнення майна з-під арешту.

Позивачка вказує на те, що 27 вересня 2010 року вона придбала у ОСОБА_3 за договором купівлі-продажу квартиру АДРЕСА_1, який був посвідчений 27 вересня 2010 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований з реєстрі за № 617. В БТІ зазначений договір зареєстрований не був. Влітку 2011 року вона звернулася до МБТІ із заявою про реєстрацію її права власності на вказану квартиру, проте їй було відмовлено, оскільки на зазначену квартиру постановою державного виконавця Ленінського ВДВС ММУЮ від 10 липня 2009 року накладено арешт.

Посилаючись на викладене, просила суд звільнити квартиру АДРЕСА_1 з-під арешту.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити. Представник ПАТ «Мегабанк» проти позову не заперечував.

В судовому засіданні 25 жовтня 2011 року представник ОСОБА_4 ВДВС ММУЮ проти позову не заперечував.

Заслухавши пояснення представника позивача, представника третьої особи - ПАТ «Мегабанк», приймаючи до уваги пояснення відповідача ОСОБА_4 ВДВС ММУЮ, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до наступного.

Як вбачаться з матеріалів справи, 27 вересня 2010 року укладений письмовий договір купівлі-продажу нерухомого майна, за яким ОСОБА_6 продав, а ОСОБА_7 купила квартиру АДРЕСА_1. Даний договір був посвідчений 27 вересня 2010 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований з реєстрі за № 617.

Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що на виконанні в ОСОБА_4 відділі ДВС знаходились виконавчі провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-428, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва 3 червня 2008 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь МФ АБ «Київська Русь» боргу в сумі 14177 грн. 50 коп., виконавчого листа № 2-3374, виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва 25 вересня 2007 року, про стягнення з ОСОБА_3 боргу в сумі 4976 грн. 26 коп., а також виконавчого листа № 6-222-11/17, вданого Київським районним судом м. Харкова 30 серпня 2011 року, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 188597 грн. 53 коп.

Як слідує з витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 9 липня 2007 року на підставі договору іпотеки 9 липня 2007 року було зареєстровано заборону на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1.

10 липня 2009 року постановою державного виконавця Ленінського ВДВС ММУЮ на підставі виконавчого листа № 2-428, виданого 3 червня 2008 року Ленінським районним судом м. Миколаєва, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.ст. 12, 33 Закону України «Про іпотеку №898-ІV від 05.06.2006 р. з наступними змінами, (далі Закону), у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на майно, що є предметом іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Як пояснив представник ПАТ «Мегабанк» в судовому засіданні, договір купівлі-продажу між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено за згодою банку, а кошти, отримані ОСОБА_3 від продажу квартири, перераховано на погашення його заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ч.1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на майно і про звільнення майна з-під арешту.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 4 листопада 2010 року, що набрав законної сили 8 березня 2011 року) особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на майно і про зняття з нього арешту.

Таким чином, вимоги щодо звільнення майна з-під арешту підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 відділу ДВС Миколаївського міського управління юстиції про звільнення майна з-під арешту задовольнити.

Звільнити з-під арешту квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 27 вересня 2010 року, який був посвідчений 27 вересня 2010 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрований з реєстрі за № 617.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Н.А. Спінчевська