Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.01.2012 Справа №2-9050/11

(заочне рішення)

05 січня 2012 року м.Тернопіль Тернопільський міськрайонний суд Тернопільськоїобласті в складі:

головуючої Черніцької І.М.

при секретарі Бурячинській Д.Д.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третьої особи відділу громадянства і реєстрації фізичних осіб Тернопільського МВ УМВС України в Тернопільській області про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3, третьої особи - відділу громадянства і реєстрації фізичних осіб Тернопільського МВ УМВС України в Тернопільській області про надання дозволу на виїзд дитини за межі території України без згоди батька.

В обгрунтування вимог вказує, що вона працює та проживає в місті Тернополі та має фінансову змогу забезпечити подорож сина ОСОБА_4 закордон. Однак, для виїзду дитини за кордон та виготовлення проїзного документу потрібна нотаріально посвідчена згода обох батьків. В звязку із тим, що батько дитини відповідач ОСОБА_3 не дає згоди на виїзд сина за межі України, просить позов задовольнити.

В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали, зіславшись на доводи викладені у заяві.

Відповідач та представник третьої особи відділ громадянства і реєстрації фізичних осіб Тернопільського МВ УМВС України в Тернопільській області в судове засідання не зявилися, хоча про день та час розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку.

Відповідно до вимог ст. 224 ЦПУ України у разі неявки у судове засідання відповідача, яким належним чином повідомлений про час та місце судового засідання і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, заслухавши думку позивачки, яка не заперечує щодо заочного розгляду справи, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Судом встановлено, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 є батьками дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про народження серії І-ИД №131469, виданим 10.06.2003 відділом реєстрації актів громадського стану Тернопільського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №983.

Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюб, виданим 28.07.2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №416. Після розірвання шлюбу ОСОБА_5 змінила прізвище на ОСОБА_1.

Сторони по справі проживають окремо. ОСОБА_1 разом із сином ОСОБА_4 проживають ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується довідкою за №4051 від 09.11.2011 року, виданою ПМП ВАЛ.

Відповідно до довідки за №79 від 08.11.2011 року, виданої Тернопільською спеціалізованою школою І ступеня повного дня з поглибленим вивченням іноземних мов Тернопільської міської ради, ОСОБА_6 дійсно навчається в 3-Б класі Тернопільської спеціалізованої школи І ступеня повного дня з поглибленим вивченням іноземних мов Тернопільської міської ради.

ОСОБА_1 працює на посаді менеджера адміністративної діяльності з27.07.2008 року, що підтверджується довідкою за №193 від 29.12.2011 року, виданою видавництвом Школярик.

Встановлено, що позивач має матеріальну можливість забезпечити відпочинок та розвиток сина за кордоном, що підтверджується закордонним паспортом №ЕН313033 від 15.09.2010 року.

Допитаний у судовому засіданні неповнолітній ОСОБА_6 пояснив, що бажає разом з матірю поїхати кордоном, відпочити та відвідати визначні місця.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, у тому числі враховуючи думку дитини, вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно із вимогами ст. 150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Положення ст.6 Закону України «Про охорону дитинства» та ст.17, 31 Конвенції про права дитини визначають право дитини на відпочинок та охорону здоровя.

У відповідності до вимог ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1989 року, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Відповідно до вимог ст. 3 вказаної Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно з вимогами п. 18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, в редакції затвердженій Постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2004 року № 380, проїзний документ дитини, за наявності заперечень одного з батьків, може бути оформлений на підставі рішення суду.

Відповідно до вимог ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Аналізуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, приймаючи до уваги необхідність забезпечення інтересів малолітньої дитини, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити та надати дозвіл малолітньому ОСОБА_6 на виїзд за межі території України без згоди батька ОСОБА_3, у супроводі матері ОСОБА_1

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. . 60, 213, 215, 218, 224-226, 228, 232, 294 ЦПК України, ст.ст. З, 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною асамблеєю ООН 20.11.1989 року, ст.16 Закону України „Про охорону дитинства", ст.ст. 157, 159 Сімейного Кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третьої особи відділу громадянства і реєстрації фізичних осіб Тернопільського МВ УМВС України в Тернопільській області про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька задовольнити.

Надати дозвіл малолітньому ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 на виїзд за межі території України без згоди батька ОСОБА_3, у супроводі матері ОСОБА_1.

Заочне рішення може бути переглянуто Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення суду може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку лише у разі залишення судом, який його ухвалив, без задоволення заяви відповідача про перегляд заочного рішення.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем у загальному порядку до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддяОСОБА_7