РІШЕННЯ
Іменем України

28.02.2012 Франківський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді - Ванівського Ю.М.
при секретарі Мочульській М.В.
розглянувши у судовому засіданні в м. Львові справу за позовом військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави Державної прикордонної служби України в особі Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання ордера на жиле приміщення недійсним, виселення з жилого приміщення та зняття з реєстрації та справу за позовом ОСОБА_1 до начальника Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, житлової комісії Львівського гарнізону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Виконавчого комітету Львівської міської ради, Львівського комунального підприємства «Навколо базару`про визнання протиправним рішення щодо зняття позивача з квартирного обліку та поновлення його на квартирному обліку, визнання права на постійне проживання (користування) квартирою, зобов`язання виключити квартиру з числа службових та зобов`язання укласти договір найму жилого приміщення
в с т а н о в и в :

Військовий прокурор Львівського гарнізону звернувся з позовом в інтересах держави Державної прикордонної служби України в особі Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , в якому просить визнати недійсним ордер на жиле приміщення квартиру АДРЕСА_1 , виселити ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_2 без надання їм іншого жилого приміщення та зняття їх з реєстраційного обліку місця проживання у квартирі АДРЕСА_2 .
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до начальника Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, житлової комісії Львівського гарнізону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Виконавчого комітету Львівської міської ради, Львівського комунального підприємства «Навколо базару», в якому просить визнати протиправним та скасувати рішення житлової комісії Львівського гарнізону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України щодо зняття його з квартирного обліку та зобов`язати житлову комісію поновити його на квартирному обліку з 17.04.2002 р., також просить визнати за ним право на постійне проживання (користування) квартирою АДРЕСА_2 , зобов`язати Виконавчий комітет Львівської міської ради виключити дану квартиру з числа службових та зобов`язати Львівське комунальне підприємство «Навколо базару`укласти з позивачем договір найму квартири АДРЕСА_2 .
Ухвалою Франківського районного суду м. Львова позовні вимоги військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави Державної прикордонної служби України в особі Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання ордера на жиле приміщення недійсним, виселення відповідачів з жилого приміщення без надання їм іншого жилого приміщення та зняття з реєстрації та вимоги ОСОБА_1 до начальника Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, житлової комісії Львівського гарнізону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Виконавчого комітету Львівської міської ради, Львівського комунального підприємства «Навколо базару`про визнання протиправним рішення щодо зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку та поновлення його на квартирному обліку, визнання права на постійне проживання (користування) квартирою, зобов`язання виключити квартиру з числа службових та зобов`язання укласти договір найму жилого приміщення були об`єднані в одне провадження.
В судовому засіданні військовий прокурор Львівського гарнізону та відповідач позивач Західне регіональне управління Державної прикордонної служби України та його представник свої позовні вимоги підтримали, давши аналогічні пояснення відповідно до своєї позовної заяви, просять свій позов задоволити. Позовні вимоги ОСОБА_1 не визнають, просять в позові відмовити за безпідставністю.
В судовому засіданні ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 позовні вимоги ОСОБА_1 підтримали та дали пояснення, аналогічні змісту позовної заяви. Щодо позовної заяви військового прокурора Львівського гарнізону заперечили та просить в позові відмовити.
Відповідач ОСОБА_2 проти позову військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави в особі Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України заперечила, просить у позові відмовити, позов ОСОБА_1 підтримує та просить задоволити.

Представник відповідача Виконавчого комітету Львівської міської ради щодо вимог військового прокурора гарнізону до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та вимог ОСОБА_1 до начальника Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, житлової комісії Львівського гарнізону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Львівського комунального підприємства «Навколо базару`поклався на розсуд суду, проти позовних вимог ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Львівської міської ради заперечив.
Представник відповідача Львівського комунального підприємства «Навколо базару`в судове засідання не з,явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши інші матеріали справи докази надані сторонами, суд прийшов до наступного висновку.
В обґрунтування заявлених вимог щодо визнання недійсним ордера прокурор посилається на те, що на день винесення розпорядження Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради №1970 від 23 листопада 2006 р. про закріплення службової квартири за громадянином ОСОБА_1 та членами його сім`ї в кількості трьох осіб, а також отримання спеціального ордеру від 24 листопада 2006 р. на вселення до службового житла сім`я ОСОБА_1 складалась з двох осіб і право на забезпечення житловим приміщенням житловою площею 28,83 кв.м. останній не мав при нормативній не більше 13,65 кв.м. Відповідно, не повідомивши про зміну складу сім`ї та не надавши інформацію про наявність житлової площі, отриманої за рахунок держави, громадянин ОСОБА_1 вчинив неправомірні дії, які є підставою для визнання ордеру недійсним відповідно до ст.117 ЖК України та виселення останнього з членами сім`ї без надання іншого жилого приміщення.
З такими доводами не можна погодитись, виходячи з наступного.
Згідно з довідкою Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 29.10.2010 р. №614/88 ОСОБА_1 на квартирний облік як потребуючий поліпшення житлових умов за місцем проходження служби в Західному регіональному управлінні ДПСУ у м. Львові був зарахований з 17.04.2002 р.
Спільним рішенням командування та житлової комісії Львівського гарнізону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 30.04.2004 р. (протокол №1), затвердженим начальником Західного регіонального управління ДПСУ 30.12.2004 р. ОСОБА_1 було надано службову двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 на склад сім`ї 3 особи без зняття з квартирного обліку.
Згідно рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради від 01.07.2005 р. №675 квартира була віднесена до службових Західного регіонального управління ДПСУ.
Статтею 58 Житлового кодексу України передбачено, що на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.
Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення.
Суд приймає до уваги, що станом на 24 листопада 2006 р., коли був виданий ордер на службову квартиру АДРЕСА_2 , необхідні рішення про надання цієї службової квартири ОСОБА_1 були прийняті, квартира була вільною, а тому підстав для відмови у видачі ордера не було.
Згідно з ст.59 ЖК України ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень.
23.10.2006 р. Личаківською районною адміністрацією м. Львова від ОСОБА_1 була прийнята заява про закріплення за ним наданої йому службової квартири на склад сім`ї з трьох осіб ( ОСОБА_1 , дружина ОСОБА_4 , донька ОСОБА_2 , 1989 р.н.), що відповідало складу сім`ї ОСОБА_1 на відповідний час і не містило жодних не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов.
Належних доказів того, що ОСОБА_1 були подані інші заяви, які б містили такі відомості, сторонами не подано, а тому підстав для визнання ордеру недійсним з причини подання громадянами не відповідаючих дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов, немає.
Суд не бере до уваги як необґрунтовані доводи прокурора про те, що на день винесення розпорядження Личаківської районної адміністрації Львівської міської ради №1970 від 23 листопада 2006 р. про закріплення службової квартири за громадянином ОСОБА_1 сім`я ОСОБА_1 складалась з двох осіб і право на забезпечення житловим приміщенням житловою площею 28,83 кв.м. останній не мав.
Необгрунтовність зазначених доводів полягає в тому, що надана ОСОБА_1 службова квартира є двокімнатною. Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишився проживати разом з донькою ОСОБА_5 , 1989 року народження. Згідно з ст.48 ЖК України жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. Жиле приміщення може бути надано з перевищенням норми жилої площі, якщо воно становить одну кімнату (однокімнатну квартиру) або призначене для осіб різної статі (частина друга статті 50). Згідно з ч.2 ст.50 ЖК України при наданні жилих приміщень не допускається заселення однієї кімнати особами різної статі, старшими за дев`ять років, крім подружжя. На момент видачі ордера донька ОСОБА_1 . ОСОБА_6 була старша дев`яти років, а тому суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 на законних підставах мав право на отримання двохкімнатної квартири житловою площею 28,83 кв.м., яка перевищувала нормативно встановлену.
Суд вважає, що не є порушенням з боку ОСОБА_1 вимог законодавства та підставою для визнання недійсним ордера і той факт, що останній не повідомив адміністрацію про отримання ним за рахунок держави двокімнатної квартири АДРЕСА_3 , оскільки факт отримання зазначеної квартири жодним чином не впливав на рівень забезпеченості ОСОБА_1 житлом за місцем постійного проживання та перебування на квартирному обліку у м. Львові, де він вважається таким, що потребує покращення житлових умов.
Крім того ОСОБА_1 на квартирний облік як потребуючий поліпшення житлових умов за місцем проходження служби в Західному регіональному управлінні ДПСУ у м. Львові був зарахований з 17.04.2002 р.
Редакція статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», згідно з якою військовослужбовцям та членам їх сімей жилі приміщення для постійного проживання надаються один раз протягом усього часу проходження військової служби, згідно з Законом України «Про внесення змін до статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 24 червня 2004 року N 1865-IV набула чинності з 01.01.2005 р., тобто після зарахування ОСОБА_1 на квартирний облік, а відповідно до ст.58 Конституції України Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Суд також приймає до уваги, що в пункті 2 Прикінцевих положень Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 24 червня 2004 року N 1865-IV, який набрав чинності з 01.01.2005 р. було встановлено, що військовослужбовці, що перебували на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, до набрання чинності цим Законом забезпечуються жилими приміщеннями для постійного проживання відповідно до раніше встановленого законодавством порядку.
Суд вважає необґрунтованими і вимоги щодо виселення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_2 без надання їм іншого жилого приміщення та зняття їх з реєстраційного обліку місця проживання у квартирі АДРЕСА_2 .
Згідно з ст.117 ЖК України у разі визнання ордера на жиле приміщення недійсним внаслідок неправомірних дій осіб, які одержали ордер, вони підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення.
Суд вважає, що військовим прокурором не доведено неправомірність дій ОСОБА_1 та наявність належних підстав для визнання ордера на квартиру АДРЕСА_2 недійсним, а тому підстав для виселення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_2 без надання їм іншого жилого приміщення та зняття їх з реєстраційного обліку місця проживання у квартирі АДРЕСА_2 немає.
Виходячи з наявних у справі належних доказів, суд дійшов висновку про необґрунтованість вимог військового прокурора Львівського гарнізону, в зв`язку з чим у задоволенні заявленого ним позову необхідно відмовити.

Позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно з витягом з послужного списку ОСОБА_1 на військову службу поступив добровільно через Радянський РВК м. Львова з 01.08.1980 р. Згідно наказу ГК ОЗС СНД №016 від 05.03.1995 р. звільнений з дійсної військової служби та виключений зі списків військової частини з 20.04.1995 р. Наказом командувача Прикордонних військ України від 30.01.1995 р. №9-ос був зарахований в Прикордонні війська України. Наказом начальника 7 Прикордонного загону від 25.08.2009 р. №279-ос був звільнений з військової служби у зв`язку з досягненням граничного віку перебування на службі, виключений зі всіх видів забезпечення та зі списків особового складу загону.
Згідно з довідкою Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 29.10.2010 р. №614/88 на квартирний облік в Західному регіональному управлінні ДПСУ був зарахований з 17.04.02 р.
Спільним рішенням командування та житлової комісії Львівського гарнізону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 30.04.2004 р. (протокол №1), затвердженим начальником Західного регіонального управління ДПСУ 30.12.2004 р. ОСОБА_1 було надано службову двокімнатну квартиру АДРЕСА_2 на склад сім`ї 3 особи без зняття з квартирного обліку.
Згідно рішення Виконавчого комітету Львівської міської ради від 01.07.2005 р. №675 квартира була віднесена до службових Західного регіонального управління ДПСУ.
Рішенням Личаківської районної адміністрації м. Львова від 23.11.2006 р. №1970 службова двокімнатна квартира АДРЕСА_4 була закріплена за ОСОБА_1 на склад сім`ї 3 особи: ОСОБА_1 , дружина ОСОБА_4 , донька ОСОБА_2 , 1989 р.н.
24.11.2006 р. Личаківською районного адміністрацією м. Львова ОСОБА_1 виданий ордер №000385 на склад сім`ї з трьох осіб виданий ордер на право зайняття житлового приміщення квартири АДРЕСА_2 .
В травні 2011 р. ОСОБА_1 звернувся до Адміністрації державної прикордонної служби України та Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України з письмовими заявами про виключення квартири АДРЕСА_2 .
Листом від 24.05.2011 р. №614/С-2447 Адміністрація державної прикордонної служби України відмовила ОСОБА_1 у виключенні квартири з числа службових, зазначивши, що під час проходження служби у підрозділах Міністерства оборони ОСОБА_1 отримав для постійного проживання двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 (він, дружина ОСОБА_7 та донька ОСОБА_6 , 1989 р.н.), а тому, враховуючи наявність у ОСОБА_1 постійної житлової площі, отриманої від Міністерства оборони України та відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2006 р. N1081 «Про затвердження Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями`зміна статусу квартири є неможливою. Також в листі зазначено, що питання, пов`язані з забезпеченням житлом військовослужбовців , вирішуються за місцем перебування їх на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов.
Листом від 31.05.2011 р. №614/С-49 Західне регіональне управління Державної прикордонної служби України повідомило ОСОБА_1 про те, що відповідно до п.5 протоколу №5 спільного засідання командування і житлової комісії Львівського гарнізону Західного регіонального управління від 31.05.2011 р. заява ОСОБА_1 про зняття статуту службової з квартири АДРЕСА_2 розглянута. У зв`язку з наявністю у житлової комісії інформації про отримання ОСОБА_1 за рахунок держави двокімнатної квартири АДРЕСА_3 , житлова комісія, керуючись вимогами абзацу 4 ч.1 ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей`відмовила ОСОБА_1 у виключенні квартири АДРЕСА_2 з числа службових. Цим же рішенням, у відповідності до вимог ст.40 Житлового кодексу України та п.14 Інструкції про організацію забезпечення житловими приміщеннями в Державній прикордонній службі України, затвердженої наказом Адміністрації державної прикордонної служби України №1040 від 20.12.2007 р. ОСОБА_1 знято (виключено) з квартирного обліку зі складом сім`ї 3 особи ( ОСОБА_1 , дружина ОСОБА_7 та донька ОСОБА_6 1989 р.н.) у зв`язку з поданням відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік.
Згідно з ст. 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина визначаються виключно законами України.
Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч.1, 9 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей`держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами. Військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.
Згідно з ст.40 Житлового кодексу України громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання жилого приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Згідно з п.5 ч.2 даної статті громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадку подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік.
Згідно з ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Суд вважає, що позивач - Західне регіональне управління Державної прикордонної служби України , не надало належних доказів того, що ОСОБА_1 подав відомості, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття його на квартирний облік у Західне регіональне управління Державної прикордонної служби України та не довів у чому саме полягали такі недостовірні відомості.
Суд не бере до уваги доводи позивача - Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України про те, що ОСОБА_1 отримував за рахунок держави двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 і не повідомив цього при зарахуванні його на квартирний облік у Західному регіональному управлінні Державної прикордонної служби України, оскільки ОСОБА_1 був зарахований на квартирний облік 17.04.2002 р. Редакція статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», згідно з якою військовослужбовцям та членам їх сімей жилі приміщення для постійного проживання надаються один раз протягом усього часу проходження військової служби, згідно з Законом України «Про внесення змін до статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 24 червня 2004 року N 1865-IV набула чинності з 01.01.2005 р., тобто після зарахування ОСОБА_1 на квартирний облік, а відповідно до ст.58 Конституції України Закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі.
За цих обставин суд дійшов висновку, що спільне рішення засідання командування і житлової комісії Львівського гарнізону Західного регіонального управління від 31.05.2011 р. щодо зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку у зв`язку з поданням відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік повинне бути скасоване, як протиправне.
Зваживши наявні в справі докази суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання протиправним та скасування рішення командування і житлової комісії Львівського гарнізону Західного регіонального управління від 31.05.2011 р. щодо зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку визнання протиправним та скасування є підставними та підлягають до задоволення.

В частині позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання Виконавчого комітету Львівської міської ради виключити квартиру з числа службових АДРЕСА_2 суд виходить з наступного.
Абзацом 7 п.1 ст.12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей жилими приміщеннями, а також розмір і порядок виплати військовослужбовцям грошової компенсації за піднайом (найом) ними жилих приміщень визначаються Кабінетом Міністрів України.
Згідно п.3 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2006 р. N 1081 військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла.
Згідно з п.11 Порядку житлове приміщення виключається з числа службового, якщо відпала потреба в його використанні, а також якщо в установленому порядку його виключено з числа житлових приміщень. Виключення житлового приміщення з числа службового провадиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно-експлуатаційного органу.
Згідно з ст.118 Житлового кодексу України службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього.
Відповідно до приписів ст. 58 Житлового кодексу України єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення є ордер, який видає громадянинові виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів на підставі рішення про надання жилого приміщення.
Згідно з ст. 125 ЖК України без надання іншого жилого приміщення у випадках, зазначених у статті 124 цього Кодексу, не може бути виселено осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років.
Згідно з наявним в матеріалах справи витягом з послужного списку ОСОБА_1 прослужив на військовій службі в Прикордонних військах України (Державній прикордонній службі України) з 30.01.1995 р. до 25.08.2009 р. і був звільнений з військової служби у зв`язку з досягненням граничного віку перебування на службі, а отже вислуга років ОСОБА_1 на військовій службі в Державній прикордонній службі України, з фондів якої йому надана службова квартира АДРЕСА_2 , становить більше десяти років і відповідно до приписів ст.125 Житлового кодексу України він не може бути виселений з наданої йому службової квартири без надання йому іншого жилого приміщення.
Як вбачається зі змісту заявленого позову, ОСОБА_1 виявляє бажання на реалізацію власного права на отримання житла у постійне користування шляхом виключення з числа службових квартири АДРЕСА_2 , що відповідає нормам п.3 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2006 р. N 1081.
За таких обставин суд приходить до висновку, що потреба у використанні квартири АДРЕСА_2 як службової відпала, оскільки квартира не є вільною, а тому на неї не може бути виданий ордер на вселення, особа, яка проживає в квартирі, має право на забезпечення житлом для постійного користування за рахунок Державної прикордонної служби України і бажає реалізувати це право шляхом виключення спірної квартири з числа службових у відповідності до норм п.3 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2006 р. N 1081.
Суд приймає до уваги і інші наявні в справі докази, які свідчать про те, що потреба у використанні службової квартири АДРЕСА_2 відпала. Зокрема, згідно з протоколом №2 від 30 квітня 2010 р. керівництво та житлова комісія Львівського прикордонного загону вирішили клопотати перед Львівською гарнізонною житловою комісією про виключення квартири АДРЕСА_2 з числа службових у зв`язку зі звільненням ОСОБА_1 в запас. Про прийняте рішення ОСОБА_1 був повідомлений листом начальника Львівського прикордонного загону від 30.04.2010 р. №614/2691.
Суд критично оцінює і відмову Адміністрації державної прикордонної служби України у виключенні квартири з числа службових, яка доведена до ОСОБА_1 листом від 24.05.2011 р. №614/С-2447 та відмову Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, доведену до позивача листом від 31.05.2011 р. №614/С-49. Як вбачається зі змісту зазначених документів, підставою відмови у виключенні квартири з числа службових був той факт, що ОСОБА_1 під час проходження служби у підрозділах Міністерства оборони ОСОБА_1 отримав для постійного проживання двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 . Інших причин відмови в жодному з цих документів не наведено.
Оскільки факт отримання ОСОБА_1 двокімнатної квартири АДРЕСА_3 не впливає на житлові права ОСОБА_1 з наведених вище міркувань, а інших доводів в обґрунтування того, що дійсна потреба у використанні квартири як службової не відпала, відповідачі Адміністрація державної прикордонної служби України та Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України не навели, суд схильний вважати, що такі доводи відсутні, а ОСОБА_1 було відмовлено у виключенні квартири АДРЕСА_2 необґрунтовано.
Тому суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобов`язання Виконавчого комітету Львівської міської ради виключити з числа службових квартиру АДРЕСА_2 є підставними та підлягають до задоволення.

Суд вважає необґрунтованими вимоги ОСОБА_1 про визнання за ним права на постійне проживання (користування) квартирою АДРЕСА_2 , оскільки ОСОБА_1 постійно проживає та користується квартирою АДРЕСА_2 , тобто безпосередньо на практиці реалізує відповідне право, а тому підстав для визнання такого права додатково судом немає.
Суд вважає необгрунтованими вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання Львівського комунального підприємства «Навколо базару`укласти з ним договір найму жилого приміщення. Суд вважає, що всупереч вимогам ст. ст. 11, 15 ЦПК України ОСОБА_1 не доведено, в чому саме полягає порушення його прав і не надано належних доказів, які б це підтверджували, а тому суд відмовляє у задоволенні позову ОСОБА_1 в цій частині.
Керуючись ст.ст. 10,11,60, 209, 214,215,218 ЦПК України, ст.ст.40,51,58,59, 117, 125 ЖК України, ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

В И Р І Ш И В :

В позові військового прокурора Львівського гарнізону в інтересах держави Державної прикордонної служби України в особі Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання ордера на жиле приміщення недійсним, виселення з житлового приміщення та зняття з реєстрації відмовити.
Позов ОСОБА_1 до начальника Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, житлової комісії Львівського гарнізону Західного регіонального управління Державної прикордонної служби України, ІНФОРМАЦІЯ_1 , Виконавчого комітету Львівської міської ради, Львівського комунального підприємства «Навколо базару», задоволити частково.
Визнати протиправним та скасувати спільне рішення командування і житлової комісії Львівського гарнізону Західного регіонального управління від (п.5 протоколу №5 від 31.05.2011 р.) в частині зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку у Західному регіональному управлінні Державної прикордонної служби України.
Зобов`язати начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 та житлову комісію Львівського гарнізону Західного регіонального управління поновити ОСОБА_1 на квартирному обліку з 17.04.2002 р.
Зобов`язати виконавчий комітет Львівської міської ради виключити з числа службових квартиру АДРЕСА_2 .
В решті позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.
Судові витрати покласти на позивача.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через суд перщої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Ю.М.Ванівський