АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №2-1590/2011 Головуючий в першій
Категорія №26 (3) інстанції ОСОБА_1
Апеляційне провадження № 22-ц/491/194/12 Доповідач Соколан Н.О.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

17 січня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Соколан Н.О.

суддів Митрофанової Л. В., Михайлів Л. В.

при секретарі Бондаренко І. В.

за участю: представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26 жовтня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про стягнення моральної шкоди, заподіяної при виконанні трудових обовязків, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2011 року позивач ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (надалі ПАТ «Кривбасзалізрудком»), і просив стягнути з відповідача на свою користь 50 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди у звязку з ушкодженням здоровя, завданого внаслідок професійного захворювання під час роботи на підприємстві відповідача.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26 жовтня 2011 року позов задоволено. Стягнуто з ВАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди 50 000 грн. Стягнуто з ВАТ «Кривбасзалізрудком» на користь держави судовий збір в розмірі 8 грн. 50 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 15 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ «Кривбасзалізрудком» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки вважає рішення є незаконним та необґрунтованим; судом не прийнято до уваги, що позивач також працював у шкідливих умовах на ш. «Ювілейна» ВАТ «Суха Балка» та ш. ім. Артема РУ ім. Кірова, тому ПАТ «Кривбасзалізрудком» не може нести відповідальності за шкоду, заподіяну позивачу діями інших підприємств; в суді не встановлено факту спричинення моральної шкоди; не проведено медико-соціальної експертизи для встановлення факту отримання такої шкоди; не прийнято до уваги, що позивач добровільно погодився на роботу у шкідливих умовах праці, і така робота законодавчо дозволена; не була застосована позовна давність; розмір відшкодування моральної шкоди значно завищений.

В запереченнях на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_3 просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 працював тривалий час на підприємствах гірничо-видобувної промисловості у шкідливих умовах, в тому числі на підприємствах відповідача.

Висновком МСЕК від 15.02.2006 року йому було первинно встановлено 35% втрати професійної працездатності та ІІІ групу інвалідності. Переоглядом від 27.12.2005 року ступінь витрати професійної працездатності та групу інвалідності залишено без змін, а переоглядом від 10.02.2009 року ступінь втрати профпрацездатності збільшено до 40%.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції правильно виходив з того, що Актом розслідування хронічного професійного захворювання форми П-4 №02 від 24.01.2006 року встановлено, що причиною виникнення хронічного професійного захворювання позивача є тривалий час роботи ОСОБА_3 в умовах дії шкідливого фактору вібрації, показники якого перевищують встановлені норми. В п. 19 цього акту також зазначено, що винними у виникненні професійного захворювання позивача є адміністрації підприємств ш. «Родіна» ВО «Кривбасруда» та ВАТ «КЗРК», ш. «Ювілейна» ВАТ «Суха Балка» та №1 ім. Артема РУ ім.. Кірова, які порушили вимоги ст.. 13 Закону України «Про охорону праці». Тому доводи відповідача про незаконність стягнення моральної шкоди на користь позивача та відсутність доказів вини відповідача є безпідставними.

Посилання на незаконність Акту розслідування хронічного професійного захворювання форми П-4 №02 від 24.01.2006 року не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зазначений акт є чинним, його не оскаржено у встановленому законом порядку.

Факт спричинення моральної шкоди позивачу у звязку з професійним захворюванням, встановлений в судовому засіданні і підтверджується матеріалами справи. Позивач переносить моральні страждання, що позбавляє його нормальних життєвих звязків і вимагає додаткових зусиль для організації свого життя.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що в даному випадку саме на органи МСЕК покладений обов'язок встановлення факту заподіяння моральної шкоди позивачу є безпідставними та такими, що суперечать «Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким нанесене ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків», затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 22.11.1995 р. №212, оскільки МСЕК встановлює даний факт щодо потерпілих на виробництві, яким не було встановлено стійку втрату професійної працездатності, в той час як позивачу з 15.02.2006 року встановлено стійку втрату професійної працездатності.

Виходячи з викладеного, доводи відповідача про відсутність обовязку підприємства відшкодовувати моральну шкоду завдану позивачу з тих підстав, що останній є субєктом страхування від нещасного випадку на виробництві, суперечать нормам діючого законодавства, оскільки Законом України про Державний бюджет України на 2006 рік дія абз. 4 ст. 1, п.п. «є» ч. 1 ст. 21, ч. з ст. 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим і членам їх сімей моральної (немайнової) шкоди, отриманої внаслідок ушкодження здоровя застрахованим і членам їх сімей моральної (немайнової) шкоди, отриманої внаслідок ушкодження здоровя за рахунок Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України була зупинена.

Висновок суду про відшкодування позивачу з боку відповідача моральної шкоди відповідає Рішенню Конституційного Суду України від 08.10.2008 року № 20-рп/2008р. відповідно до якого, статтею 237-1 КЗпП України громадянам, що потерпіли від нещасного випадку або професійного захворювання, надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу.

Доводи апеляційної скарги відповідача щодо незастосування позовної давності не ґрунтуються на законі, оскільки у зазначеному Законі строки позовної давності на звернення потерпілого із заявою про відшкодування моральної шкоди не передбачено.

Однак, колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом без урахування роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого. розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили. Суд не врахував ступінь фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, а також конкретних обставин по справі, і наслідків, що наступили.

За таких обставин, колегія суддів, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер отриманого позивачем професійного захворювання, і пов'язані з ним фізичні і моральні страждання позивача, інтенсивність і довготривалість фізичних і психічних страждань позивача, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, і наслідків, що наступили, вважає необхідним змінити рішення суду, зменшити розмір стягнутої моральної шкоди з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь позивача з 50 000 грн. до 30 000 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів. -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 26 жовтня 2011 року змінити в частині розміру стягнутої моральної шкоди змінити, зменшивши його з 50 000 грн. до 30 000 грн.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: