Номер провадження № 22-ц/1590/5447/12
Головуючий у першій інстанції Горяєв
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2012 м. Одеса

Судова колегія судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Сватаненка В.І.

суддів Суворова В.О.

ОСОБА_1

за участю секретаря Лисенка А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Біляївського районного суду Одеської області від 12 березня 2012 року по цивільній справі за позовом Хлібодарської селищної ради Біляївського району Одеської області до ОСОБА_2 Про знесення самочинно встановленого обєкту та звільнення самовільно здійнятої земельної ділянки, -

ВСТАНОВИЛА:

11 січня 20112 року Хлібодарська селищна рада Біляївського району Одеської області звернулась з вказаним позовом до ОСОБА_2, в якому посилалась на те, що відповідач, мешкаючи в АДРЕСА_1, самовільно зайняв ділянку, яка знаходиться біля його будинку та встановив на ній металевий гараж, чим порушив норми чинного законодавства України.

У судовому зсіданні представник поповича позов підтримав.

Відповідач позов не визнав, у письмових запереченнях посилався на те, що користується земельною ділянкою у смт Хлібодарське, вул. Тираспільське шосе, 6, на якій він встановив металевий гараж, з 1996 року. Рішенням виконкому Хлібодарської селищної ради № 136 від 23.09.2010 року даному гаражу була присвоєна адреса: вул. Тираспольське шосе, 6-а. Акт Про обстеження земельної ділянки, на якій розташований металевий гараж, було складено 26.01.2012 року, тобто після подання половної заяви. Він також вважав, що до даних правовідносин слід застосувати правила набувальної давності, передбачених ст. 119 ЗК України.

Рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 12 березня 2012 року позов задоволено частково. Зобовязано ОСОБА_2 знести самочинно встановлений гараж на землях загального користування дороги, яка розташована у смт. Хлібодарське Біляєвського району Одеської області. Стягнуто судовий збір 110 грн. В мотивувальної частини частині рішення, суд позову вимогу щодо зобовязання відповідача ліквідувати самовільне зайняття земельної ділянки, вважав зайвою та не підлягаючою задоволенню.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати з тих же підстав, що були викладені у письмових запереченнях на позов.

Судова колегія заслухавши доповідь суддю-доповідача, пояснення сторін по справі, перевіривши матеріали справи й обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Згідно ст.. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи частково позов Хлібодарської селищної ради Біляївського району Одеської області про зобовязання ОСОБА_2 знести самочинно встановлений гараж на землях загального користування, районний суд виходив з положень ст. 376 ЦК України та ст. 125 ЗК України та недоведеністю позивачем стверджень, що він встановив гараж у 1996 році і звертався до селищної ради із заявою про приватизацію спірної земельної ділянки.

Колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та матеріалам справи.

Судом встановлені такі обставини по справі.

Відповідач ОСОБА_2 зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_2.

На землях загального користування (на дорозі) смт. Хлібодарське, на вул. Тираспільське шосе, біля огорожі ТОВ СПМК-571, відповідач самочинно встановив металевий гараж.

Відповідно до ч.1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону, а відповідно до ст. 125 ЗК України приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Належними доказами відповідач не спростував доводи позивача, що спірна земельна ділянка відноситься до земель загального користування дороги, та, що дана земельна ділянка надавалась або відводилась відповідачу у користування.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил, а згідно ч. 2 цього закону особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Судом безспірно встановлено, що металевий гараж відповідачем збудовано самочинно.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 як на підставу скасування рішення суду першої інстанції посилається на те, що він звертався до Хлібодарської селищної ради з відповідною заявою про оформлення земельної під гараж та рішенням виконкому селищної ради № 136 від 23.09.2010 року земельній ділянці, на якій збудовано металевий гараж було присвоєно адресу: смт. Хлібодарське, вул. Тираспольське шосе, 6-а (а.с.32).

Однак у послідуючому рішенням виконкому селищної ради № 221 від 22.12.2011 року рішення виконкому № 136 в частині присвоєння адреси спірній земельній ділянці було скасовано ( а.с.33).

Дане рішення виконкому селищної ради відповідачем оскаржено не було.

Колегія суддів також не приймає до уваги ствердження відповідача у апеляційні скарзі про набуття ним права на зазначену земельну ділянку за правилами набувальної давності, відповідно до положень ст. 119 ЗК України, оскільки зазначене питання не було предметом розгляду даної справи, не досліджувалось судом та попередньо повинно було вирішено у позасудовому порядку, а у разі виникнення спору, розглядається судом у порядку ст.152 ЗК України.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів, розглянувши скаргу в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального та процесуального права при вирішенні справи не допустив, рішення суду відповідає фактичним обставинам справи, а наведені в апеляційній скарзі доводи, правильність висновків суду не спростовують, у звязку з чим апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Біляївського районного суду Одеської області від 12 березня 2012 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області В.І.Сватаненко

ОСОБА_1

ОСОБА_3