Справа № 22-3334/2012 Головуючийу 1-й інстанції-Українець В. В.
Доповідач - Вербова І.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2012 року Апеляційний суд м. Києва в складі:

головуючого суддів при секретарі ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 на рішення Соломянського районного суду м. Києва від 13 грудня 2011 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про виділення в натурі частини будинку та встановлення порядку користування земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 до ОСОБА_6 про припинення права на частку у спільному майні, визнання права власності, стягнення коштів.

Апеляційний суд, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Соломянського районного суду м. Києва від 13 грудня 2011 року в первісному позові ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 про виділення в натурі частини будинку та встановлення порядку користування земельною ділянкою було відмовлено, а зустрічний позов ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 до ОСОБА_6 про припинення права на частку у спільному майні, визнання права власності, стягнення коштів було задоволено.

Припинено право ОСОБА_6 на 7/100 частин домоволодіння № 40 по вул. Садовій (мікрорайон Жуляни) в м. Києві.

Визнано за ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 право власності на 7/100 частин домоволодіння № 40 по вул. Садовій (мікрорайон Жуляни) в м. Києві в рівних частках, а саме: за кожним по 7/400 частин домоволодіння № 40 по вул. Садовій (мікрорайон Жуляни) в м. Києві, внаслідок припинення права ОСОБА_6 на 7/100 частин домоволодіння № 40 по вул. Садовій (мікрорайон Жуляни) в м. Києві.

Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 5048 гривень вартості належної йому частки домоволодіння за рахунок коштів, внесених ОСОБА_7 на депозитний рахунок Солом'янського районного суду м. Києва 12 грудня 2011 року в сумі 5048 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 5048 гривень вартості належної їй частки домоволодіння за рахунок коштів, внесених ОСОБА_8 на депозитний рахунок Солом'янського районного суду м. Києва 12 грудня 2011 року в сумі 5048 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 5048 гривень вартості належної йому частки домоволодіння за рахунок коштів, внесених ОСОБА_9 на депозитний рахунок Солом'янського районного суду м. Києва 12 грудня 2011 року в сумі 5048 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_6 5048 гривень вартості належної їй частки домоволодіння за рахунок коштів, внесених ОСОБА_10 на депозитний рахунок Солом'янського районного суду м. Києва 12 грудня 2011 року в сумі 5048 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 89 гривень 70 копійок судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 120 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 112 гривень 21 копійку судового збору.

Не погодившись з таким вирішенням справи представник позивача за первісним позовом звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині стягнення коштів на користь ОСОБА_6 змінити та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 20 916, 50 гривень вартості належної йому частки домоволодіння за рахунок коштів, внесених ОСОБА_7 на депозитний рахунок Солом'янського районного суду м. Києва 12 грудня 2011 року в сумі 5048 гривень; стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 20 916, 50 гривень вартості належної їй частки домоволодіння за рахунок коштів, внесених ОСОБА_8 на депозитний рахунок Соломянського районного суду м. Києва 12 грудня 2011 року в сумі 5048 гривень; стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 20 916, 50 гривень вартості належної йому частки домоволодіння за рахунок коштів, внесених ОСОБА_9 на депозитний рахунок Солом'янського районного суду м. Києва 12 грудня 2011 року в сумі 5048 гривень та стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_6 20 916, 50 гривень вартості належної їй частки домоволодіння за рахунок коштів, внесених ОСОБА_10 на депозитний рахунок Солом'янського районного суду м. Києва 12 грудня 2011 року в сумі 5048 гривень в іншій частині рішення залишити без змін.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що на думку відповідачів за первісним позовом відшкодування частки домоволодіння позивача має включати лише вартість нерухомості, яка перебуває у приватній власності та розміщена на земельній ділянці, а інші майнові права, насамперед право постійного землекористування земельною ділянкою на якій розташовані будівлі і споруди, відшкодуванню не підлягають. Зазначає, що відповідно до висновку КНДІСЕ № 11950/10-43/10901/11-43 від 27 жовтня 20011 року дійсна вартість спірного будинковолодіння № 40 з урахуванням земельної компоненти (земельної ділянки) складає 1 195 232 гривень, а тому вартість 7/100 частини домоволодіння з урахуванням земельної компоненти має складати 83 666 гривень, яку позивачі за зустрічним позовом мають сплатити у рівних частинах ОСОБА_6.

В суді апеляційної інстанції представник позивача за первісним позовом ОСОБА_5 та ОСОБА_11 апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_7 - ОСОБА_12 та представник відповідачів - ОСОБА_7 JI.M. проти апеляційної скарги заперечували, просили рішення суду залишити без змін.

Перевіривши законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню.

Ухвалюючи рішення та стягуючи на користь позивача за первісним позовом з відповідачів по 5048 гривень вартості належного ним домоволодіння, суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до висновку КНДІСЕ № 11950/10-43/10901/11-43 судово- будівельної експертизи від 27 жовтня 20011 року дійсна ринкова вартість 7/100 частин житлового будинку з прибудовами, надвірними будівлями та спорудами по вул. Садовій, 40 у м. Києві складає 20 191 гривню.

Проте з такими висновками суду погодитися не можна виходячи з наступного.

Встановлено, що рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 20 жовтня 2009 року спірне домоволодіння № 40 по вул. Садовій у м. Києві належить сторонам, а саме: ОСОБА_7 - 47/100, ОСОБА_8 - 18/100, ОСОБА_9 - 14/100, ОСОБА_10 - 14/100; ОСОБА_6 - 7/100. Спірне домоволодіння ніколи не ділилося в натурі між співвласниками, порядок користування ним у встановленому законом порядку не визначався (т. 1, а.с. 146-148).

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 13 квітня 2010 року зазначене рішення залишено без змін (т. 1, а.с. 151-154).

Відповідно до ч. 1 ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим; таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Враховуючи вищенаведене та ту підставу, що частка відповідача ОСОБА_6 є незначною і складає - 7/100 частин домоволодіння та не підлягає виділенню, суд першої інстанції обгрунтовано і правомірно припинив право останнього на його частку в домоволодінні.

Відповідно до ст. 188 ЦК України правочин вчинений щодо складної речі, поширюється на всі її складові частини, якщо інше не встановлено договором.

Згідно положень ст. 190 ЦК України майном як особливим обєктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обовязки.

Відтак колегія суддів приходить до висновку, що спірне будинковолодіння є складною річчю, оскільки земельна ділянка та розташовані на ній обєкти утворюють єдине ціле і виключно таким чином можуть використовуватися за призначенням.

Відповідно до ст. 381 ЦК України садибою є земельна ділянка разом з розташованими на ній житловим будинком, господарсько-побутовими будівлями, наземними і підземними комунікаціями, багаторічними насадженнями; у разі відчуження житлового будинку вважається, що відчужується вся садиба, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно положень ч. 2 ст. 120 Земельного кодексу України якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщена на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці обєкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщенні, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при неможливості виділу частки будинку в натурі або встановлення порядку користування ним, власнику, що виділяється, за його згодою присуджується грошова компенсація. Розмір грошової компенсації визначається за угодою сторін, а при відсутності такої угоди - судом по дійсній вартості будинку на час розгляду справи. Під дійсною вартістю будинку розуміється грошова сума, за яку він може бути проданий в даному населеному пункті чи місцевості. Для її визначення при необхідності призначається експертиза.

Згідно Висновку № 11950/10-43/10901/11-43 судової будівельно-технічної експертизи, складеного 27 жовтня 2011 року (т. 2, а.с. 28-33) вбачається, що: ринкова (дійсна) вартість 7/100 домоволодіння № 40 по вул. Садовій у м. Києві (мікрорайон Жуляни), з урахуванням земельної компоненти (земельної ділянки) на час складання висновку становить 83666

гривень у тому числі: житлового будинку з прибудовами, надвірними будівлями та спорудами 20191 гривню; земельної ділянки (земельної компоненти) - 63475 гривень.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що будинок не може відчужуватися окремо від земельної ділянки на якій він розташований незалежно від юридичного титулу земельної ділянки, оскільки в сукупності згідно цивільного законодавства вони становлять складну річ.

Враховуючи вищенаведене, на користь ОСОБА_6 підлягає стягненню дійсна (ринкова) вартість 7/100 домоволодіння № 40 по вулиці Садовій у м. Києві (мікрорайон Жуляни) з обовязковим урахуванням земельної компоненти (земельної ділянки), а саме 83 666 гривень, які мають бути стягнуті з відповідачів у рівних частинах.

Відповідно до ч. З ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про зміну рішення суду першої інстанції в частині стягнення коштів на користь ОСОБА_6

Керуючись ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 - задовольнити.

Змінити рішення Соломянського районного суду м. Києва від 13 грудня 2011 року в частині стягнення коштів на користь ОСОБА_6.

Стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 20 916 грн. 50 коп. вартості належної йому частки домоволодіння за рахунок коштів внесених ОСОБА_7 на депозитний рахунок Солом'янського районного суду м. Києва 12.12.2011 р. та від 03.07.2012 р., 26 червня 2012 р. в сумі 20 916 грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_8 на користь ОСОБА_6 20 916 грн. 50 коп. вартості належної йому частки домоволодіння за рахунок коштів внесених ОСОБА_7 на депозитний рахунок Солом'янського районного суду м. Києва 12.12.2011 р. та від 03.07.2012 р., 26 червня 2012 р. в сумі 20 916 грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 20 916 грн. 50 коп. вартості належної йому частки домоволодіння за рахунок коштів внесених ОСОБА_7 на депозитний рахунок Солом'янського районного суду м. Києва 12.12.2011 р. та від 03.07.2012 р., 26 червня 2012 р. в сумі 20 916 грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_6 20 916 грн. 50 коп. вартості належної йому частки домоволодіння за рахунок коштів внесених ОСОБА_7 на депозитний рахунок Соломянського районного суду м. Києва 12.12.2011 р. та від 03.07.2012 р., 26 червня 2012 р. в сумі 20 916 грн. 50 коп.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :