Номер провадження: 22-ц/1590/9553/12
Головуючий у першій інстанції Присакар
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.10.2012 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- суддів: - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

при секретарі Павлін О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05 грудня 2011 року,

встановила:

У листопаді 2011 р. ОСОБА_3 звернулася до суду із вищеназваним позовом, в якому вказала, що смерті 18.2.2000 р. ОСОБА_5 спадщину прийняв її батько ОСОБА_6. 09.12.09 р. ОСОБА_6 помер. Заповіт відсутній. Спадкоємцями є вона та відповідач. До складу спадщини входить квартира АДРЕСА_1. Спадщину вони прийняли, своєчасно звернувшись до державної нотаріальної контори з відповідними заявами. Однак, державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. З відповідачем досягнуто домовленості щодо визнання права власності на спадкове майно за нею.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 1223, 1261, 1269, 1270, 1272, 1273 ЦК України, просила визнати за нею право власності на квартиру № 3, що знаходиться в м. Ізмаїл Одеської області по вул. Дзержинського, 84, яка залишилась після смерті батька ОСОБА_6, який помер 05.12.09 р..

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та наполягала на їх задоволенні.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення.

Рішенням Їзмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05.12.11 р. позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано право власності за ОСОБА_3 на квартиру № 3, розташовану за адресою: м. Ізмаїл, вул. Дзержинського, 84. Припинено право власності на квартиру № 3 за адресою: м. Ізмаїл, вул. Дзержинського, 84 за померлими ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду першої інстанції змінити, визнавши за ОСОБА_3 право власності на 3/32 частин квартири АДРЕСА_2. В решті позову відмовити. Посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального (ст. 1273 ЦК України) та процесуального (ст. 213 ЦПК України) права: - він є інвалідом з дитинства, за станом здоровя не розумів значення визнання позову; - відмовитися від спадщини можна тільки протягом встановленого законом строку.

Представник ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав доводи та вимоги, які викладені в апеляційній скарзі.

ОСОБА_3 письмових заперечень на апеляційну скаргу не надала. В судове зсідання не зявилась, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяв та клопотань апеляційному суду не надала. За правилами, передбаченим ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторони належним чином повідомленої про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які зявилися у судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково за таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовної заяви ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що заповітів на квартиру не залишено, інших спадкоємців, які заявили право на спадкове майно немає. ОСОБА_3 28.01.10 р. та ОСОБА_4 25.05.10 р., тобто у встановлений строк, звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. У судовому засіданні ОСОБА_4 відмовився від прийняття спадщини на користь ОСОБА_3 (а. с. 27).

Колегія суддів вважає, що погодитися з вищевказаним висновком суду першої інстанції щодо відмови від спадщини не можна, цього висновку суд дійшов з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. ст. 11, 60 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Статтями 213, 214 ЦПК передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 25.05.10 р. (а. с. 16), тобто у встановлений строк, звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Статтею 1273 ЦК України передбачено, що спадкоємець за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу (шість місяців). Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

За встановлених обставин, про те, що ОСОБА_4 через пять місяців після відкриття спадщини звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, висновок суду першої інстанції про відмову від спадщини на користь позивачки зроблено з порушенням вищевказаної норми матеріального права та ст. ст. 57 59, 179, 185, 212, 213 ЦПК України. Доводи апелянта в цій частині є обґрунтованими.

Доводи та вимоги апелянта про визнання за ОСОБА_3 право власності на 3/32 частин квартири АДРЕСА_2 не засновані на матеріалах справи, є необґрунтованими. Відповідно до Свідоцтва про право особистої власності на житло № 261 від 03.03.94 р., виданого Ізмаїльським МБТІ (а. с. 8), квартира АДРЕСА_2 належала померлим ОСОБА_6 та ОСОБА_5 в рівних частках. Таким чином, ОСОБА_3 має право на успадкування ? частини вищевказаної квартири.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право змінити рішення суду першої інстанції. Підставою для змінити рішення суду є порушення норм матеріального або процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Оскільки судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи щодо визнання права власності на всю спадкову квартиру за ОСОБА_3, колегія суддів вважає, що рішення суду підлягає зміні. За ОСОБА_3 необхідно визнати право власності на ? частину квартири АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_6, який помер 05.122000 р..

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 05 грудня 2011 року - змінити.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права власності на спадкове майно задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_3 в порядку спадкування за законом після ОСОБА_6, який помер 05 грудня 2000 року.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави судовий збір у сумі 53 (пятдесят три) грн.. 65 коп..

Рішення суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: А. Є ОСОБА_1

ОСОБА_2