АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 2190/3824/2012
Справа № 22ц-2190/2706/2012р. Головуючий в І інстанції:
Категорія: 47 Доповідач: Цуканова І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2012 року грудня місяця «03» дня колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Цуканової І.В.,

суддів: Вейтас І.В., Склярської І.В.

при секретарі Лукашевич Т.В.

з участю адвоката - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від «18» липня 2012 року

за позовом

ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2011р. ОСОБА_5 звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача, в якому, з подальшими уточненнями, просила розділити як спільне майно подружжя житловий будинок №77-6, розташований по вул. Гагаріна в м. Гола Пристань Херсонської області, виділивши кожному по 1/г його ідеальній частині. При цьому покликалася, що будинок збудовано під час шлюбу з відповідачем.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 18.07.2012 року, з урахуванням ухвали від 21.09.2012р. про виправлення описки, позов задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право власності на ЛА частину житлового будинку №77-б по вул. Гагаріна в м. Гола Пристань Херсонської області, вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просив рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити, покликаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідача, сторони та їх представників, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає.

З матеріалів справи вбачається, що сторони уклали шлюб 09.08.1991р. /а.с. 60/, який розірвано рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 14.06.2011р. /а.с. 129/, та є батьками ОСОБА_5, 01.02.1992р. народження, та ОСОБА_6, 02.07.2004р. народження /а.с. 5/.

Наказом радгоспу - заводу «Дніпровський» №42-а від 05.02.1991р. ОСОБА_3 виділено земельну ділянку під будівництво житлового будинку по вул. Гагаріна,77-6 в м. Гола Пристань Херсонської області /а.с. 33/.

Рішенням виконкому Голопристанської ради №72 від 15.04.1991р. відповідачу надано дозвіл на будівництво /а.с. 32/.

Межі земельної ділянки в натурі винесено 05.05.1991р. /а.с. ЗО зворот/.

Зведений на вказаній земельній ділянці житловий будинок прийнято в експлуатацію актом приймальної комісії, затвердженим рішенням виконкому Голопристанської районної ради №317 від 15.11.2000р., в якому зазначено початок забудови земельної ділянки - 1991р. та закінчення - 1999р. /а.с. 89/.

08.07.2004р. на ім'я ОСОБА_3 видано свідоцтво про право власності на спірний житловий будинок /а.с. 90/ та здійснена державна реєстрація права власності /а.с. 91/.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що житловий будинок збудовано подружжям під час шлюбу, тому відповідно до ст.ст. 22 та 28 КпШС УРСР він є спільною сумісною власністю, частки подружжя в якому є рівними.

Такі висновки суду відповідають встановленим обставинам справи, підтверджуються дослідженими судом доказами, ґрунтуються на вимогах закону.

Рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому підстав для його скасування не вбачається.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про доведеність факту зведення будинку за його особисті кошти та власними силами за період з квітня 1991р. до 09.08.1991р. (дати реєстрації шлюбу), з огляду на наступне.

Статтями 60,61 ЦПК України встановлені правила звільнення сторони від доказування та розподілу обов'язків по доказуванню між сторонами.

За загальним правилом, установленим ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, установлених ст. 61 ЦПК України.

Проте це загальне правило діє, якщо в нормах матеріального права немає вказівки про перерозподіл обов'язків доказування.

Згідно ст.22 КпШС УРСР майно нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю.

Тобто зазначена норма права презюмує факт спільної сумісної власності подружжя, доки не доказано інше кимось із подружжя.

Як роз'яснено в п.п. 4,9 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04.10.1991р. «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на жилий будинок», з наступними змінами, право власності на жилий будино виникає згідно ст.ст. 16,17 Закону України «Про власність», коли будівництво велось подружжям в період шлюбу - жилий будинок в зв'язку з цим є їх спільною сумісною власністю, право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому законом порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

З огляду на вищенаведене слідує, що, оскільки будинок прийнято в експлуатацію в період зареєстрованого шлюбу, то саме відповідач має доводити право особистої власності на нього.

Наданим ОСОБА_3 доказам - показанням свідків - суд дав належну юридичну оцінку та сприйняв їх критично, оскільки вони неконкретні, суперечать показанням свідка з боку позивача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду, оскільки показання свідків з боку відповідача спростовуються зазначеними в акті прийняття будинку в експлуатацію відомостями про закінчення будівництва будинку в 1999р., посвідченими підписами ОСОБА_3 /а.с. 89/, записами в домовій книзі спірного житлового будинку, в якому сторони прописані 24.11.2000р. /а.с. 95/. Крім того свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 знаходяться в родинних стосунках з відповідачем та, відповідно, заінтересовані у вирішенні спору на його користь. З показань інших свідків ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_11 не вбачається, що будівництво будинку зводилося за особисті кошти ОСОБА_3 чи з належних йому на праві особистої власності будівельних матеріалів.

Підстави для переоцінки досліджених судом доказів в апеляційній скарзі не зазначено.

Твердження апелянта про визнання позивачем факту будівництва будинку до шлюбу не приймаються до уваги, оскільки не підтверджені матеріалами справи, таке визнання ОСОБА_5 заперечувала в ході судового засіданні апеляційного суду.

Керуючись ст.ст. 303,308,315, п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 18 липня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: