Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22 3499/2012р. Головуючий у 1 інстанції: Скользнєва Н.Г.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

26 червня 2012 року м. Запоріжжя.

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Осоцького І.І.

Суддів: Мануйлова Ю.С.

ОСОБА_2

При секретарі: Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Прокурора Жовтневого району м. Запоріжжя діючого в інтересах держави в особі Запорізької міської ради на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 травня 2012 року по справі за позовом Прокурора Жовтневого району м. Запоріжжя діючого в інтересах держави в особі Запорізької міської ради до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання правочину частково недійсним,

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2012 року Прокурор Жовтневого району м. Запоріжжя діючій в інтересах держави в особі Запорізької міської ради звернувся до суду із вищевказаним позовом, в якому зазначав, що за нотаріально посвідченим договором дарування від 18.11.2006 p. ОСОБА_4 передано 1/3 частку житлового будинку № 21 по вул. Оріхівська бухта у м. Запоріжжя ОСОБА_3 При цьому п.2 договору викладено у наступній редакції: «Відчужувана за цим договором 1/3 частка житлового будинку, розташована за адресою: м. Запоріжжя, вул. Оріхівська бухта, буд. 21 на земельній ділянці розміром 2604 кв.м.». Вважає, що технічною інвентаризацією БТІ від 26.04.2006 p., а у подальшому і договором купівлі-продажу житлового будинку від 20.04.2006 р. та 06.10.2006 р. зафіксовано факт самовільного збільшення площі земельної ділянки з 0,0866 до 0,2604 га за рахунок земель, переданих міською радою у постійне користування КП «ЦПКВ «Дубовий гай». Зазначає, що порядок продажу земель комунальної власності передбачено ст. ст. 127-132 ЗК України, тож договір дарування об'єкта нерухомого майна, який розміщено на земельній ділянці, не є підставою переходу права власності на землю, тому положення п. 2 договору дарування від 18.11.2006 р. є такими, що суперечать вимогам ЗК України. За ч. 2 ст. 228 ЦК України правочин, який порушує публічний порядок, є нікчемним. Отже договором дарування від 18.11.2006 р. здійснено незаконне відчуження землі, що є власністю територіальної громади та передана КП «ЦПКВ «Дубовий гай» у постійне користування для функціонування паркової зони, а тому вказаний договір в частині п.2 щодо розташування житлового будинку на земельній ділянці розмірами 2604 кв. є недійсним.

2

Посилаючись на вищезазначене просив суд поновити строк позовної давності. Визнати недійсним п. 2 договору дарування нерухомого майна від 18.11.2006 року № 3417, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 травня 2012 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням районного суду Прокурор Жовтневого району м.Запоріжжя діючій в інтересах держави в особі Запорізької міської ради подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення районного суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволені позову суд обгрунтовно виходив з того, що п.2 договору дарування 1/3 частки житлого будинку права та інтереси держави в особі Запорізької міської ради відносно земельної ділянки, переданій КП „ЦПКВ „Дубовий гай у постійне користування порушені не були.

З матеріалів справи вбачається, що п.2 нотаріально посвідченого договору дарування 1/3 частки жилого будинку за адресою м.Запоріжжя, вул. Оріхівська бухта, буд.21, укладеним між дарувальником ОСОБА_4 і обдарованою ОСОБА_3 зазначено, що вказана відчужавана частка жилого будинку розташована на земельній ділянці розміром 2604 кв.м..

Судом, посилаючись на норми діючої на час укладення цього правочинуст.377 ЦК України, здійснено правильний висновок, що до обдаровної переходить право власності лише на ту частку земельної ділянки, яка зайнята отриманою у дар часткою жилого будинку, та на частку земельної ділянки, яка є необхідною для обслуговування обдарованою часткою жилого будинку.

Зазначення у договорі дарування про розташування частки обдарованого жилого будинку на певному розмірі земельної ділянки не є набуттям права власності на вказану земельну діялнку, бо норами Земельного кодексу України не передбачено такого способу набуття права власності чи права користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності.

Таким чином вказаний пункт договору дарування не суперечить вимогам законодавства, а тому відсутні підстави, передбачені норами ст.,ст. 203, 215 ЦК України для визнання його недійсним.

Крім того у п.3 вищевказаного договору дарування вказано, що відчужувана частка жилого будинку належить ОСОБА_4 на підставі нотаріально посвідченого 20.04.2006 р. за № 855 договору купівлі-продажу, що підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно, виданим ОП „Запорізьке міжміське бюро технічної інвентарізації 05.10.2006 р. за № 12064196.

За вказаним вище нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 20.04.2006 року жилого будинку за адресою м. Запоріжжя, вул.Оріховська бухта, укладеним між продавцем ОСОБА_5 та покупцем ОСОБА_4, також зазначено, що вказаний жилий будинок знаходиться на земельній ділянці розміром 2604 кв.м.

Отже оскільки при даруванні 1/3 частки жилого будинку № 21 по вул. Оріхівська бухта у м. Запоріжжя не відбулося набуття ОСОБА_3 права користування чи права власності на земельну ділянку, яка є власністю територіальної громади, рішення суду про відмову у задоволенні позову про визнання п.2 цього договору дарування недійсним є законним та обгрунтованим, підстав для його скасування судова колегія не вбачає.

3

Інші доводи апелянта висновків суду не спростовують та не свідчать про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст., ст. 307, 308, 313, 317 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Прокурора Жовтневого району м. Запоріжжя діючого в інтересах держави в особі Запорізької міської ради відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 14 травня 2012 року в цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте вона може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: