Справа № 1307/2-548/10 Головуючий у 1 інстанції: Салій В. В.
Провадження № 22-ц/1390/1888/12 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Д. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2012 року Колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Монастирецького Д.І.,

суддів: Мацея М.М., Бакуса В.Я.,

секретаря Мариняк О.І.,

з участю ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 25 серпня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Розірвано шлюб між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який зареєстрований 03 травня 1997 року у Новострілищанській селищній раді Жидачівського району Львівської області, актовий запис № 2.

Неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, залишено на виховання матері.

Рішення суду оскаржив відповідач ОСОБА_2

В апеляційній скарзі зазначає, що не погоджується з рішенням суду. Зокрема, наголошує, що суд неправомірно залишив проживати дітей з дружиною, не залучивши при цьому органу опіки та піклування. При цьому, суд взяв до уваги лише пояснення позивачки. Просить його скасувати.

Заслухавши доповідь судді, ОСОБА_2, перевіривши у межах доводів апеляційної скарги та предявлених позовних вимог законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку, або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак зазначеним вимогам закону дане рішення в частині залишення дітей на вихованні у матері не відповідає.

Частиною першою статті 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 03.05.1997 року, від якого мають трьох дітей.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка у травні 2010 року звернулася з позовом в суд про розірвання шлюбу з відповідачем ОСОБА_2

Вимог про залишення дітей на вихованні з нею не ставила. В подальшому свої вимоги відповідно до статей 27, 31 ЦПК України не збільшувала та не змінювала.

Також, як вбачається з протоколу судового засідання районного суду, питання виховання та перебування неповнолітніх дітей з ким-небудь із сторін, не було предметом обговорення у суді першої інстанції.

За таких обставин, районний суд, залишивши дітей на вихованні матері, вийшов за межі позовних вимог, а тому з резолютивної частини оскаржуваного рішення слід виключити посилання на залишення неповнолітніх дітей на виховання матері.

Беручи до уваги вищенаведене, рішення районного суду на підставі ч. 1 п. 4 ст. 309 ЦПК України у зазначеній вище частині підлягає зміні.

Рішення районного суду в частині розірвання шлюбу між сторонами по даній справі не оскаржується, і підстав, передбачених ч. 3 ст. 303 ЦПК України, для його скасування в цій частині колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, ч. 1 п. 3 ст. 307, ч. 1 п. 4 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 25 серпня 2010 року змінити, виключивши з резолютивної його частини посилання на залишення на вихованні матері неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4.

В решті рішення районного суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Монастирецький Д.І.

Судді: Мацей М.М.

ОСОБА_7