Справа № 2-273/12/1222р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(вступна та резолютивна частини)

05 червня 2012 року Попаснянський районний суд Луганської області

в складі: головуючого судді Архипенко А.В..

при секретарі Діхтяренко Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Попасна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Попаснянського професійного ліцею залізничного транспорту про поновлення на роботі, -

встановив:

Позов не підлягає задоволенню.

При цьому, враховуючи обємність складання рішення у данній цивільні справі, повязаного із потребою в обґрунтуванні доводів сторін, на що може бути витрачений значний час, суд вважає необхідним проголосити вступну та резолютивну частину рішення.

Повне рішення буде складене впродовж 5 днів.

Керуючись ст.209,10,60,88,212-215,292,294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Попаснянського професійного ліцею залізничного транспорту про поновлення на роботі відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення до судової палати з цивільних справ апеляційного суду Луганської області через Попаснянський райсуд.

Суддя

Попаснянського р/суду ОСОБА_2

Справа № 2-273/12/1222р.

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 червня 2012 року Попаснянський районний суд Луганської області

в складі: головуючого судді Архипенко А.В..

при секретарі Діхтяренко Н.О.

За участю представника

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Попасна цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Попаснянського професійного ліцею залізничного транспорту про поновлення на роботі, -

встановив:

Позивач перебував у трудових відносинах із відповідачем, а саме: працював сторожем у Попаснянському професійному ліцеї залізничного транспорту (далі ППЛЗТ) у період з 26.01.2009року. по 07.02.2012року.

За наказом директора ППЛЗТ 07.02.2012р. позивач був звільнений з посади за систематичне невиконання обовязків, покладених трудовим договором, правилами внутрішнього трудового розпорядку за ст..40 ч.3 КЗпП України.

Позивач в поданому позові вказав, що не згоден із таким рішенням директора, так як не допускав порушення трудових обовязків і тому вважає таке звільнення незаконним.

За таких підстав позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить суд поновити його на посаді сторожа, стягнути із відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу.

При цьому позивач просить поновити йому строк звернення до суду і посилається на те, що після вручення йому трудової книжки в день звільнення, йому та його адвокату не було надано копію наказу та інших документів для підготовки судового позову і фактично такі документи були отримані 05.04.2012 року.

У судовому засідання позивач підтримав поданий позов, надав пояснення за позовом.

Представник відповідача позов не визнав, заперечував проти позовних вимог, посилаючсь на те, що позивач дійсно неодноразово порушував трудову дисципліну, що підтверджується винесенням йому догани, обговоренням його поведінки на загальних зборах колективу, покидав робоче місце, що засвідчено належними актами і тому за згодою профспілкового комітету був звільнений з роботи, так як таке передбачено трудовим законодавством

Суд вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що поданий позов не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Так, згідно ст.10 п.3 та ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Предметом даного позову є трудові правовідносини між сторонами та порядок розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу.

Ст. 40 п.3 КЗпП України передбачає розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Згідно з п.23 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.92р. Про практику розгляду судами трудових спорівза передбаченими п.3 ст.40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причини обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. У таких випадках враховуються ті заходи дисциплінарного стягнення, які встановленні чинним законодавством і не втратили юридичної сили за давністю або не зняті достроково(ст..151 КЗпП), і ті громадські стягнення, які застосовані до працівника за порушення трудової дисципліни, відповідно до положення або статуту, що визначає діяльність громадської організації і з дня накладення яких до видання наказу про звільнення минуло не більше одного року.

В судовому засідання встановлено, що позивач дійсно працював сторожем у Попаснянському професійному ліцеї залізничного транспорту (далі ППЛЗТ).

22.12.2011 року викладач фізики ППЛЗТ по приходу на робоче місце і виявила відсутність трансформатора, що знаходився на балансі ППЛЗТ.

А згідно доповідній записки техніка по обслуговуванню приміщень ОСОБА_4, напередодні, з 21.12.11р. з 19-30 год по 22.12.11р. по 07-30 год. чергував сторож ОСОБА_1 і не належним чином не здав зміну наступному черговому, не зробив запис в журналі прийому-передачі змін, чим порушив п.2.1,2.4 робочої інструкції № 2 сторожа, згідно яких при прийомі-передачі змініисторож перевіряє цілісність обєкту, який охороняється разом зі змінним сторожем, при здачі чергування щоденно у період з 07-20 год до 07-30 год. сторож доповідає у присутності заступаючого на зміну чергового техніку-наглядачу приміщень про всі надзвичайні ситуації за зміну.

Доповідною запискою техніка ОСОБА_5 та поясненнями чергової ОСОБА_6 було підтверджено, що ОСОБА_1 не виконав вищезазначені вимоги /а.с.36,38/

Вказані відомості ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтвердили як свідки в судовому засіданні.

Від пояснень із зазначеного приводу ОСОБА_1 відмовився, ніяких поважних причин щодо невиконання ним встановлених обовязків по передачі чергування він не зазначав, про що 22.12.2011р. був складений ОСОБА_2 за підписом трьох працівників ліцею /а.с.40/

17.01.2012р., на підставі ст147-149 КЗпПУ наказом директора ліцею ОСОБА_1 був притягнутий до дисциплінарної відповідальності йому було оголошено догану.

Із ознайомленням із ОСОБА_2 ОСОБА_1 відмовився, що також підтверджено ОСОБА_2, складеним у присутності трьох працівників /а.с.39/.Зазначний наказ ОСОБА_1 не оскаржував ся.

06.01.2012 року під час чергування ОСОБА_1 керівництвом ліцею було встановлено його відсутність на робочому місці, так як була проведена перевірка, на виконання телефонограми Луганського обласного управління освіти і науки від 28.12.2011р. про забезпечення порядку у святкові дні.

Факт відсутності ОСОБА_1 на робочому місці з 06.01.2012р. з 21-30 год до 07.01.2012р до 0-20 год підтверджується ОСОБА_2, складеним у присутності директора ліцею ОСОБА_7. та заступника ОСОБА_8 і техніка по обслуговуванню приміщень ОСОБА_5 /а.с.41/

Зазначений факт ОСОБА_8 та ОСОБА_5 підтвердили в своїх поясненнях судовому засіданні.

Зазначеними діями ОСОБА_1 порушив п.2.7 робочої інструкції № 2 сторожа, згідно якого сторожу забороняється залишати своє робоче місце на попередив про це керівництво ліцею, сторож який залиши ліцей без нагляду ( ухід з робочого місця) повинен бути притягнутий до відповідальності із законодавством .

Таким чином ОСОБА_1 скоїв проступок на роботі вже після застосування до нього дисциплінарного стягнення за невиконання обовязків, покладених на нього трудовим договором.

17.01.2012 року за наказом № 14 директора ліцею ОСОБА_1 повторно був притягнутий до дисциплінарної відповідальності, а 07.02.2012 року за згодою профспілкового комітету ліцею ОСОБА_1 був звільнений з роботи за систематичне невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором.

За викладених підстав, суд вважає що дії відповідача щодо звільнення позивача із роботи, тобто розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу являються законними і ОСОБА_1 був звільнений керівництвом ліцею у відповідності із порядком, передбаченим трудовим законодавством, що доведено належними доказами представником відповідачем у судовому засіданні.

А позивач при цьому не надав ніяких доказі на обґрунтування своїх позовних вимог щодо незаконності наказу про своє звільнення.

При цьому суд вважає можливим поновити позивачу строк для звернення до суду за захистом своїх прав, так як із матеріалів справи дійсно встановлено, що необхідні документи для звернення до суду він отримав у квітні 2012 року.

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що позивач не довів у судовому засіданні своїх вимог про незаконність наказу про своє звільнення, а так і немає підстав для стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, в звязку з чим поданий позов задоволенню на підлягає.

На підставі викладеного ст..40 п.3 КЗпП України, положень постанови Пленуму ВСУ № 9 від 06.11.92р. Про практику розгляду судами трудових спорів,

керуючись ст.10,60,88,212-215,292,294 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Поновити ОСОБА_1 строк для звернення до суду.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Попаснянського професійного ліцею залізничного транспорту про поновлення на роботі відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення до судової палати з цивільних справ апеляційного суду Луганської області через Попаснянський райсуд.

Суддя

Попаснянського р/суду ОСОБА_2