Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.03.2012 Справа №1915/1789/2012
Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді Герчаківської О.Я.,

з участю секретаря Сесик Х.Я.,

позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 4805 грн. В обґрунтування повних вимог позивач посилається на те, що 24 вересня 2010 року близько 09.20 год., відповідач ОСОБА_2 на вул.Обїзній в м.Тернополі, керуючи автомобілем Даймлер-Бенц, номерний знак НОМЕР_1, не вибрав безпечної швидкості та дистанції, не впорався з керуванням та зіткнувся з автомобілем марки ВАЗ 21213, номерний знак НОМЕР_2, яким керував позивач, в результаті чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Дорожньо-транспортна пригода мала місце з вини відповідача, якого постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 17 листопада 2010 року визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. Розмір матеріального збитку завданого автомобілю позивача становить 8392,98 грн., що підтверджується звітом про оцінку автомобіля від 02.11.2010 року за №287/24-09-10. Страхове відшкодування ВАТ НАСК «Оранта»виплачено згідно полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 22.11.2009 року за № ВЕ 1075782 в сумі 7200 грн. А тому, з вирахуванням проведеного страховиком відшкодування, розмір збитку, який відповідач зобовязаний сплатити позивачу становить: 2795 грн. (витрати не покриті страховим відшкодуванням) + 510 грн. (франшиза) = 3305 грн. Окрім матеріального збитку діями ОСОБА_2 позивачу спричинено моральну шкоду, оцінену ним на суму 1500 грн., яка полягає в тому, що він тривалий час керував автомобілем, який значно втратив свій товарний вигляд, нервував через відсутність коштів необхідних для ремонту автомобіля, декілька днів провів на станції технічного обслуговування, а тому змушений був виконувати свої посадові обовязки у вечірній час та у вихідні дні. За вказаних обставин, просить позов задовольнити, стягнути з відповідача в його користь 3305 грн. збитків та 1500 грн. моральної шкоди.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлений позов підтримав з мотивів, викладених у позовній заяві, просить суд його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, однак надіслав на адресу суду письмові заперечення, в яких просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Суд вважає, оскільки відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином та про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області в справі № 3-2605/2010 від 17 листопада 2010 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн. З мотивувальної частини постанови вбачається, що 24 вересня 2010 року близько 09.20 год., відповідач ОСОБА_2 на вул.Обїзній в м.Тернополі, керуючи автомобілем Даймлер-Бенц, номерний знак НОМЕР_1, не вибрав безпечної швидкості та дистанції, не впорався з керуванням та зіткнувся з автомобілем марки ВАЗ 21213, номерний знак НОМЕР_2, яким керував позивач, в результаті чого обидва транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Пунктом 1.6. ст.1 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»визначено, що власниками транспортних засобів є юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії РВС №320693 від 13.06.2005 року, власником автомобіля ВАЗ 21213 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, є Тернопільський обласний центр профілактики і боротьби зі СНІДОМ.

В силу ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст.1187 ЦК України).

Відповідно до п.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (ч.2 ст.1192 ЦК України).

Як вбачається із матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу, яким керував відповідач ОСОБА_2 на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди, була застрахована в НАСК «Оранта»(поліс № ВЕ 10757782, строк дії з 22.11.2009 року по 21.11.2010 року).

Зі звіту дослідження спеціаліста-автотоварознавця № 287/24-09-10 від 02.11.2011 року, який складено за заявою ОКЦ СНІД, вбачається, що матеріальний збиток, завданий власникові ВАЗ 21213, держномер ВО 4156 АВ, в результаті його пошкодження при ДТП становить 8392,98 грн.

ПП ОСОБА_3 (виконавець), згідно договору про надання послуг від 27.09.2010 року, з однієї сторони та Обласний центр профілактики і боротьби зі СНІДОМ (замовник), уклали вказаний договір про те, що виконавець зобовязується надати послугу по ремонту автомобіля НОМЕР_3. Загальна суму договору складає 7200 грн., що відповідає акту виконаних робіт від 26.10.2010 року.

Випискою з рахунку №8470 підтверджено, що 27.01.2011 року НАСК «ОАНТА»перерахувала кошти в сумі 7882,98 грн. в якості страхового відшкодування третій особі ПП ОСОБА_3 на ремонт автомобіля Обласного центру профілактики і боротьби зі СНІДОМ за договором страхування № ВЕ 1075782 від 11.03.2010 року (автомобіль ВАЗ 21213, номерний знак НОМЕР_2).

Проаналізувавши матеріали справи, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 є неналежним позивачем у справі, так як не являється власником пошкодженого автомобіля ВАЗ 21213, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2. Позивач працює водієм Обласного центру профілактики і боротьби зі СНІДОМ та виконує покладені на нього посадові обовязки у відповідності до вимог чинного законодавства.

Покликання позивача на акт виконаних робіт від 26.10.2010 року на суму 2795 грн., як на підтвердження своїх доводів про те, що ним затрачено кошти на ремонт пошкодженого автомобіля, які не покриті страховим відшкодуванням, суд вважає безпідставними, оскільки як вбачається з матеріалів справи, замовником послуг є Обласний центр профілактики і боротьби зі СНІДОМ, а не ОСОБА_1

Судом встановлено, що власником пошкодженого автомобіля є Обласний центр профілактики і боротьби зі СНІДОМ, який наділений правом звернення до суду з позовом про стягнення матеріального збитку не покритого страховим відшкодуванням.

У відповідності до положень ст.ст.16, 23 Цивільного кодексу України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Постановою Пленуму ВСУ від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»надано визначення моральної шкоди, під якою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода це негативні наслідки (втрати) немайнового характеру, що виникли в результаті душевних страждань, яких фізична особа зазнала у звязку з посяганням на її права та інтереси. На розмір відшкодування не впливає наявність чи обсяг майнової шкоди, яка завдана тими ж діями, що призвели й до виникнення моральної шкоди. Вимоги про відшкодування майнової шкоди та вимоги щодо відшкодування моральної шкоди розглядаються як самостійні.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав доводи, викладені в позовній заяві щодо обґрунтування розміру спричиненої йому моральної шкоди. Як вбачається з позовної заяви вона полягає в тому, що він тривалий час керував автомобілем, який значно втратив свій товарний вигляд, нервував через відсутність коштів необхідних для ремонту автомобіля, декілька днів провів на станції технічного обслуговування, а тому змушений був виконувати свої посадові обовязки у вечірній час та у вихідні дні.

Однак, з урахуванням того, що позивач не є власником автомобіля, твердження про спричинені йому моральні страждання не відповідають фактичним обставинам справи та є безпідставними, а тому не підлягають до задоволення.

Таким чином, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди на суму 4805 грн., яка завдана відповідачем у справі ОСОБА_2, слід відмовити.

Керуючись ст.ст.4, 10, 60, 61, 88, 169, 209, 213-215, 217, 218, 223-226, 232-233, 294, 295 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст.16, 22, 23, 1166, 1187, 1188, 1192 Цивільного кодексу України, Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»(з наступними змінами та доповненнями), суд, -

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити рішення суду в загальному порядку. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Головуюча О.Герчаківська