Справа № 22-ц-3722/12 Головуючий у І інстанції Свінціцька О.П.
Провадження № 22-ц/1090/4750/12 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 42 06.08.2012
РІШЕННЯ

Іменем України

06 серпня 2012 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Сержанюка А.С.,

суддів - Білоконь О.В., Верланова С.М.,

з участю секретаря - Лопатюк В.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03 травня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про вселення, усунення перешкод у користуванні квартирою, визначення порядку користування квартирою, та за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

в с т а н о в и л а :

У квітня 2011 року ОСОБА_5 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на таке.

На підставі рішення виконкому Васильківської міської ради від 20.09.2001 р. №297 він має право на житлову площу у квартирі АДРЕСА_1, однак проживає ІНФОРМАЦІЯ_1 з бабусею ОСОБА_8, яка є його опікуном.

28.01.2011р. він досяг повноліття та мав намір проживати в спірній квартирі №172 в будинку по вул. Грушевського - 28 в м. Васильків, однак відповідачі не надають йому доступу до квартири, яка на даний час не приватизована.

Просить вселити його у вказану квартиру та встановити порядок користування спірною квартирою, виділивши йому в користування найменшу житлову кімнату - площею 9,0 кв.м, відповідачам - інші житлові кімнати, а коридор, ванну кімнату, туалет та кухню залишити в загальному користуванні, та зобов'язати відповідачів не чинити йому перешкод в користуванні вказаним житловим приміщенням шляхом надання дозволу на вселення в зазначену квартиру.

У серпні 2011 року ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, подали зустрічну позовну заяву в якій просили з підстав, передбачених ст. 107 ЖК УРСР, визнати ОСОБА_5 таким, що втратив право користування спірною квартирою, оскільки ОСОБА_5 тривалий час не проживає в цій квартирі, добровільно виїхав на інше постійне місце проживання буд. № 14 по пров. Донбасівському у м. Василькові.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03 травня 2012 року позов задоволено частково.

Вселено ОСОБА_5 в квартиру № 172 по вул. Грушевського - 28 в м. Васильків Київської області.

Встановлено порядок користування квартирою №172 по вул. Грушевського, 28 в м. Васильків Київської області, виділено ОСОБА_5 у користування жилу кімнату площею 9,0 кв.м, виділено ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та її неповнолітнім дітям ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в користування жилі кімнати площею 16,8 кв.м та 17,2 кв.м, а коридор, ванну кімнату, туалет та кухню залишено в загальному користуванні.

В решті позову відмовлено.

В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, посилаючись на порушення судом норм матеріального права при його ухваленні, відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 подали апеляційну скаргу, в якій просили скасувати рішення суду, та ухвалити нове рішення, яким первісний позов ОСОБА_5 залишити без задоволення, а зустрічний позов задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до вимог ст. 64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються на рівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення.

Відповідно до вимог ст. 65 ч.2 ЖК України, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім»ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім»ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім»ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 71 ЖК України, жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках поміщення дитини на виховання в дитячий заклад, до родичів, опікуна чи піклувальника - протягом усього часу його перебування в цьому закладі, у родичів, опікуна чи піклувальника, якщо в будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім'ї.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 247 СК України, дитина, над якою встановлено опіку або піклування, має право на збереження права користування житлом, у якому вона проживала до встановлення опіки або піклування.

Судом встановлено, що рішення виконавчого комітету Васильківської міської ради № 221 від 19.08.1985 р. видано ордер ОСОБА_9 на трикімнатну квартиру АДРЕСА_2 в складі сім'ї з 5 осіб, в тому числі ОСОБА_10, яка є матір»ю позивача ОСОБА_5 (а.с.74).

Відповідно до рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06.07.2001 ОСОБА_11 позбавлено батьківських прав відносно сина ОСОБА_5А.(а.с.14-15).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Васильківської міської ради № 302 від 20.09.2001 опікуном ОСОБА_5 призначено ОСОБА_8Г.(а.с. 16).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Васильківської міської ради від 20.09.2001р. №297 за неповнолітнім ОСОБА_5 збережено житлову площу в квартирі АДРЕСА_3 (а.с.83).

Згідно з рішенням виконавчого комітету Васильківської міської ради № 490 від 30.11.2009 ОСОБА_5 надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та призначено піклувальником над ОСОБА_5 та житлом і майном дитини ОСОБА_12 та покладено на неї відповідальність за збереження житла і майна підопічного за адресою: АДРЕСА_4 (а.с.42).

З 03 квітня 1999 року ОСОБА_5 зареєстрований у вказаній спірній квартирі, особовий рахунок якої числиться за дідусем позивача - ОСОБА_2, де також зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 (а.с. 24).

Враховуючи наведені обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач ОСОБА_5, як онук наймача ОСОБА_9, має право на житлову площу у АДРЕСА_5, однак відповідачі чинять йому перешкоди у користуванні цим житлом, тому правильно ухвалив рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_5 в частині вселення у спірну квартиру.

Відповідно до ст. 104 ЖК Української РСР член сім'ї наймача вправі вимагати, за згодою інших членів сім'ї, які проживають разом з ним, укладення з ним окремого договору найму, якщо жилу площу, що припадає на нього, може бути виділено у вигляді приміщення, яке відповідає вимогам статті 63 цього Кодексу.

Відповідно до абз. 2 ст. 63 ЖК України не можуть бути самостійним предметом договору найму: жиле приміщення, яке хоч і є ізольованим, проте за розміром менше від встановленого для надання одній особі(ч.1 ст.48 цього кодексу), частина кімнати або кімната, звязана з іншою кімнатою спільним входом, а також підсобні приміщення (кухня, коридор, комора тощо).

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 16 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 "Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" в силу ст. 104 Житлового кодексу України суд вправі задовольнити вимоги члена сім'ї наймача про поділ жилого приміщення, якщо жилу площу, що припадає на нього (або з урахуванням укладеної угоди про порядок користування жилим приміщенням), може бути виділено у вигляді ізольованого приміщення, яке складається з однієї або кількох кімнат, розмір якого не менше встановленого для надання одній особі.

При поділі жилого приміщення за вимогою члена сім'ї наймача йому може бути виділено ізольоване жиле приміщення розміром меншим за жилу площу, що припадає на нього. Однак поділ не може бути допущений, коли це призведе до штучного погіршення житлових умов позивача і викличе необхідність постановки його на облік, як такого, що потребує поліпшення житлових умов.

Як вбачається з матеріалів справи, спірна житлова площа є окремою трьохкімнатною квартирою з кімнатами площею 17,2; 9,0; 16,8 кв.м, загальна площа якої становить 66,7 кв.м., житлова площа 43 кв.м. Квартира не приватизована, в ній зареєстровано шість осіб і на кожного з них припадає по 7,16 кв.м жилої площі (а.с.24-29).

Колегія суддів не може погодитися з тим, що ОСОБА_5 виділено у користування із спірної квартири жилу кімнату площею 9,0 кв.м, оскільки на інших п»яти зареєстрованих у квартирі осіб, серед яких є двоє різностатевих дітей (ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_6, 1998 р.н.) та інвалід ІІ групи (ОСОБА_2Ф.), припадає по 6,8 кв.м жилої площі (( 16,8+ 17,2):5) з одним балконом, чим значно погіршуються житлові умови відповідачів.

Оскільки судом першої інстанції не було враховано вищезазначені вимоги закону, то рішення суду першої інстанції в частині встановлення порядку користування квартирою підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення в цій частині про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_13 у цій частині.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову про визнання ОСОБА_5 таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_6, суд першої інстанції керувався вимогами п.3 ч. 3 ст. 71 ЖК України.

Як слідує з зустрічної позовної заяви, позивачі за зустрічним позовом заявляли позовні вимоги про визнання ОСОБА_5 таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_6 не з підстав, передбачених ст. 71 ЖК України, а з підстав передбачених ст. 107 ЖК України, оскільки ОСОБА_5 вибув із спірної квартири на інше постійне місце проживання.

Згідно з вимогами ст.ст. 3,10,60,11,212-213 ЦПК України позивач сам визначає зміст позовних вимог, викладає обставини, якими обґрунтовуються вимоги, а суд зберігаючи обєктивність і неупередженість, створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. Право визначення підстав і предмета позову належить виключно позивачу і суд сам за власною ініціативою їх змінити не може.

Проте суд першої інстанції належним чином не зясував характер та зміст заявлених позовних вимог і, відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, не застосував норми матеріального права, які регулюють зазначенні правовідносини ст. 107 ЖК України.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні зустрічного позову ухвалено з порушенням норм матеріального права і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в частині про відмову у задоволенні зустрічного позову про визнання ОСОБА_5А таким, що втратив право користування жилим приміщенням з підстав передбачених ст. 107 ЖК України, оскільки позивачі за зустрічним позовом не надали належних доказів, що ОСОБА_5, який добровільно вибув із спірної квартири, змінивши це місце проживання на інше постійне місце проживання в інше місце. При цьому колегія суддів бере до уваги, що ОСОБА_5, який досягнувши повноліття у січні 2011 року, у квітні 2011 року звернувся до суду з позовом про вселення у спірну квартиру, не має іншого постійного місця проживання, ніж спірна жила площа.

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції не в повній мірі відповідає матеріалам справи, ухвалене з порушенням норм матеріального права та повинне бути скасоване в частині встановлення порядку користування спірною квартирою, та в частині відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог з ухваленням нового рішення і цій частині.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія судів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 задовольнити частково.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03 травня 2012 року скасувати в частині встановлення порядку користування квартирою № 172 по вул. Грушевського 28 в м. Васильків, Київської області та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову ОСОБА_5 у задоволенні позовних вимог у цій частині.

Скасувати рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03 травня 2012 року в частині відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до ОСОБА_5 та ухвалити в цій частині нове рішення.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням відмовити.

В решті рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03 травня 2012 залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий :

Судді :