Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

15 лютого 2012 року Ворошиловський
районний суд м. Донецька в складі:

головуючого –судді Алтухової О.С.,

при секретарі –Щукіній О.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
відповідача ОСОБА_3, представника
відповідача ОСОБА_4, 3-ї особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Донецьку
цивільну справу за позовною заявою
ОСОБА_1 до ОСОБА_3, 3-ті особи: ОСОБА_5,
приватний нотаріус ОСОБА_6, Публічне
акціонерне товариство
«Кредитпромбанк», про визнання
недійсним договору, –

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_3, 3-ті особи: ОСОБА_5,
приватний нотаріус ОСОБА_6, Публічне
акціонерне товариство
«Кредитпромбанк», про визнання
недійсним договору, посилаючись на
наступні обставини

Відповідач розпорядився сімейним
майном на свій розсуд, не спитавши її
волі та тим самим порушивши її права, як
другого із подружжя на справедливий
розподіл спільно набутого у шлюбі
майна, що є сімейним та порушив статтю 65
СК України.

Дії відповідача суперечать статті 65 СК
України, адже вона не давала письмової
згоди на відчудження спірної квартири,
та не згодна із привласненням
відповідачем грошей, отриманих ним у
результаті продажу їхньої квартири, у
якій вони із донькою мають жити.
Вказана суперечливість змісту
спірного правочину - відсутність
письмової згоди для укладення одним із
подружжя договорів, які потребують
нотаріального посвідчення і державної
реєстрації, ч.3 ст.65 СК України доводить
наявність обставин, передбачених ч.1
ст.203 ЦК України, видно, що сторони не
додержувались у момент вчинення
правочину вимог цієї статті, що є
необхідною та достатньою підставою
застосування судом частин: першої та
третьої статті 215 ЦК України, адже коли
недійсність правочину прямо не
встановлена законом, але одна із сторін
або інша заінтересована особа
заперечує його дійсність на підставах,
встановлених законом, такий правочин
може бути визнаний судом недійсним
(оспорюваний правочин), вказаний спосіб
захисту прав також вказаний статтею 16
ЦК України.

Просила визнати недійсним договір
купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1,
вчинений 31.07.2009 року та засвідчений
приватним нотаріусом ОСОБА_6 за
реєстровим номером 3765.

В судовому засіданні позивач та її
представник ОСОБА_2, що діє на підставі
довіреності, позовні вимоги підтримали
в повному обсязі, надали пояснення,
аналогічні викладеним в позові,
просили позовні вимоги задовольнити в
повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3, його представник
ОСОБА_4, діюча за довіреністю, в
судовому засіданні позов не визнали.
Просили відмовити у задоволенні
позову.

3-тя особа ОСОБА_5 в судовому засіданні
просила відмовити в задоволенні
позову.

3-тя особа приватний нотаріус
Донецького міського нотаріального
округу ОСОБА_6 в судове засідання не
з’явилась, повідомлялась належним
чином про час та місце розгляду справи,
надала заяву про розгляд справи за її
відсутності.

Представник 3-ї особи ПАТ
«Кредитпромбанк» ОСОБА_7, діючий на
підставі довіреності, в судове
засідання не з’явився, надав заяву про
розгляд справи за його відсутності,
заперечував проти задоволення позову.

Суд, вислухавши пояснення позивачки,
представника позивачки, відповідача,
представника відповідача, 3-ї особи,
дослідивши матеріали справи, вважає, що
позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні обставини.

З 17.07.1998 року по 17.02.2009 рік позивачка
перебувала у зареєстрованому шлюбі з
відповідачем, що підтверджується
доказами, наявними в матеріалах справи.

25.12.2007 року на підставі договору
купівлі-продажу, посвідченому
приватним нотаріусом Донецького
міського нотаріального округу ОСОБА_8
за №5226312, ОСОБА_3 придбав двокімнатну
квартиру загальною площею 43,0 кв.м.,
житловою –28,5 кв.м., яка розташована за
адресою: м.Донецьк,
бул.ШкільнийАДРЕСА_2.

На підставі заочного рішення
Ворошиловського районного суду
м.Донецька від 01.07.2009 року за ОСОБА_3
було визнано право власності (100
відсоткову частку) на двокімнатну
квартиру у Ворошиловському районі
м.Донецька №23 у буд.№13 по бул.Шкільному
в м.Донецьку.

31.07.2009 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 було
укладено договір купівлі-продажу
квартири, посвідчений приватним
нотаріусом Донецького міського
нотаріального округу ОСОБА_6 за №3765,
згідно до умов якого, ОСОБА_3 продав, а
ОСОБА_5 купила квартиру під номером
двадцять три, яка складається з двох
житлових кімнат, загальною площею 43,0
кв.м., в тому числі житловою –28,5 кв.м., в
будинку під номером тринадцять по
бульвару Шкільному в місті Донецьку.

Для укладення вказаного вище договору
ОСОБА_3 були надані наступні документи:
заява, якою ОСОБА_3 стверджує той факт,
що квартира, що відчужується, не є
спільною сумісною власністю та є його
особистою приватною власністю, і осіб,
які б могли поставити питання про
визнання за ними права власності на
квартиру (її частку), у тому числі
відповідно до статей 65, 74 та 97 Сімейного
кодексу України, немає; копія договору
купівлі-продажу квартири від 25.12.2007 р.;
належним чином завірена копію заочного
рішення Ворошиловського районного
суду м.Донецька від 01.07.2009 року з
відміткою про набуття чинності;
довідка №6 від 31.07.2009 року про те, що
ОСОБА_3 є власником квартири №23 по
бул.Шкільному 13, в будинку, що належить
ЖБК «МИР-3», а також про те, що в
теперішній час в квартирі ніхто не
прописаний та неповнолітні діти не
проживають, та ін.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України
підставою недійсності правочину є
недодержання в момент вчинення
правочину стороною (сторонами) вимог,
які встановлені частинами першою -
третьою, п'ятою та шостою статті 203
цього Кодексу.

Згідно ч.1, 2, 3, 5, 6 ст.203 ЦК України зміст
правочину не може суперечити цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Особа, яка вчиняє
правочин, повинна мати необхідний
обсяг цивільної дієздатності.
Волевиявлення учасника правочину має
бути вільним і відповідати його
внутрішній волі. Правочин має бути
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним.
Правочин, що вчиняється батьками
(усиновлювачами), не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Судом встановлено, що на момент
вчинення правочину, а саме на момент
укладення договору купівлі-продажу
квартири під номером двадцять три, яка
складається з двох житлових кімнат,
загальною площею 43,0 кв.м., в тому числі
житловою – 28,5 кв.м., в будинку під
номером тринадцять по бульвару
Шкільному в місті Донецьку, тобто на 31
липня 2009 року ОСОБА_3 мав необхідний
обсяг цивільної дієздатності,
волевиявлення учасників правочину
було вільним і відповідало їхній
внутрішній волі, правочин був
спрямований на реальне настання
правових наслідків, що обумовлені ним;
зміст правочину не суперечив цьому
Кодексу, іншим актам цивільного
законодавства, а також моральним
засадам суспільства. Крім того, станом
на 31.07.2009 року ОСОБА_3 на підставі
рішення суду на праві особистої
приватної власності володів квартирою
№23 по бул.Шкільному 13 в м.Донецьку та
розпорядився нею на свій розсуд, а тому
згода подружжя у відповідності до ст.65
СК України була не потрібна.

Таким чином, судом встановлено, що при
укладенні договору купівлі-продажу
квартири від 31.07.2009 року права та
інтереси позивача жодним чином не
зачипалися відповідачем, а тому
підстав для задоволення позову немає.

На підставі викладеного та керуючись
ст.ст. 5, 60, 213, 214, 215 ЦПК України, суд –

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3,
3-ті особи: ОСОБА_5, приватний нотаріус
ОСОБА_6, Публічне акціонерне товариство
«Кредитпромбанк», про визнання
недійсним договору –відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Донецької області
через Ворошиловський районний суд м.
Донецька протягом десяти днів з дня
його проголошення.

Рішення надруковане у нарадчій кімнаті
в одному примірнику.

Суддя Ворошиловського

районного суду м. Донецька

О.С.Алтухова