Апеляційний суд Житомирської області
Справа №22-ц/0690/3602/11 Головуючий у 1-й інст. Васільєв (Попільнянянський рс.) 2-437/11
Категорія 52 Доповідач Матюшенко І. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2012 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Матюшенка І.В.

суддів: Кочетова Л.Г., Косигіної Л.М.

при секретарі судового

засідання ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі апеляційну скаргу державного підприємства „Попільнянське лісове господарство на рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 6 жовтня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до державного підприємства „Попільнянське лісове господарство, третя особа ОСОБА_3, про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

У липні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом в якому просив: визнати незаконним та скасувати наказ Т.в.о. директора державного підприємства „Попільнянське лісове господарство (далі Підприємство) від 09.06.2011 року № 85-ос; поновити його на посаді головного інженера підприємства з 09.06.2011 року; стягнути з Підприємства на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, 15000 грн. на відшкодування моральної шкоди та 3000 грн. судових витрат, повязаних з оплатою правової допомоги адвоката.

На обґрунтування позову зазначав, що оспорюваний наказ про звільнення не містить відомостей про вчинений ним проступок, даних про систематичність допущених ним порушень, були допущені порушення профспілковим комітетом при розгляді подання адміністрації Підприємства, звільнення проведено не уповноваженою особою, будь-яких порушень трудової дисципліни він не вчиняв. Незаконне звільнення призвело до зниження його престижу та ділової репутації, втрати нормальних життєвих звязків та вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Рішенням Попільнянського районного суду від 06.10.2011 року позов задоволено частково: скасовано наказ Підприємства від 09.06.2011 року № 85-ос про звільнення з роботи ОСОБА_2; поновлено позивача на посаді головного інженера Підприємства з 09.06.2011 року; стягнуто з відповідача на користь позивача 14370 грн. 62 коп. середнього заробітку за час вимушеного прогулу; у решті позову відмовлено; вирішено питання судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі Підприємство, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову та ухвалити нове про відмову у позові. Апелянт зазначає, що суд 06.10.2011 року мав би відкласти судове засідання у справі за клопотанням підприємства, необґрунтовано задовольнив вимоги позивача про стягнення 3000 грн. за надання йому правової допомоги адвокатом, не врахував ту обставину, що на день звільнення були чинними накази по Підприємству від 30.06.2010 року та 14.07.2010 року про застосування до позивача дисциплінарних стягнень, що утворювало систему.

ОСОБА_2 та його представник заперечують проти задоволення апеляційної скарги, вважають рішення суду законним та обґрунтованим.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Встановлено, що ОСОБА_2 з 14.04.2004 року по 09.06.2011 року працював на підприємстві на посаді головного інженера (а.с.60-61). За наказом по Підприємству від 20.04.2011 року № 129 позивача було звільнено з роботи за п. 3 ст. 40 КЗпП України. Рішенням Попільнянського районного суду від 07.06.2011 року ОСОБА_2 поновлено на роботі. На виконання вказаного рішення суду позивач наказом від 08.06.2011 року № 162 поновлений на роботі (а.с.13). Згідно наказу відповідача від 09.06.2011 року № 85-ос (а.с.12) звільнено „ОСОБА_2, головного інженера ДП „Попільнянський лісгосп з роботи 09.06.2011 року за систематичне невиконання своїх посадових обовязків згідно п. 3 ст. 40 КЗпП України. Підстава: наказ по підприємству від 09.06.2011 року № 168, згода профкому на звільнення від 09.06.2011 року. Наказ підписано Т.в.о. директора Підприємства ОСОБА_3

Вказані вище обставини сторонами визнаються.

Згідно п. 3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обовязків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

За змістом положень п.п. 18, 22 та 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 року (зі змінами та доповненнями) наказ про звільнення працівника за п. 3 ст. 40 КЗпП України повинен містити відомості про вчинений проступок та заходи дисциплінарного стягнення, які застосовувалися до працівника раніше (протягом року). Крім того, при звільненні працівника повинні бути дотримані порядок і правила застосування дисциплінарного стягнення.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про невідповідність змісту наказу № 85-ос від 09.06.2011 року по Підприємству вище наведеним вимогам, а тому обґрунтовано визнав його незаконним і скасував вказаний наказ.

Посилання представників апелянта на те, що порушення позивачем своїх функціональних обовязків було відображено у наказі по Підприємству № 168 від 09.06.2011 року є безпідставними, оскільки зміст останнього ґрунтується на постанові прокуратури Попільнянського району про відсторонення від посади директора Підприємства, яка не стосується позивача.

Крім того, згідно п. 6.7 Статуту Підприємства (а.с.175) заступники директора, головні спеціалісти призначаються та звільняються з посади директором за погодженням з Житомирським обласним управлінням лісового та мисливського господарства. Вказані положення Статуту не були дотримані Підприємством при звільненні ОСОБА_2, як головного інженера. Посилання представників відповідача на зміст наказів Житомирського обласного управління лісового та мисливського господарства від 17.12.2010 року № 01-01/233 (а.с.107-108) та від 03.02.2011 року № 67 (а.с.115-121), що містять припис про вирішення питання щодо перебування на займаній посаді ОСОБА_2, як на погодження звільнення з Житомирським обласним управлінням лісового та мисливського господарства, є безпідставними, оскільки вище вказані накази стосувалися діяльності Підприємства в цілому і в жодному з них не йдеться про неналежне виконання посадових обовязків позивачем у грудні 2010 року по контролю за будівництвом доріг в кв. 69, 70, 73, 74 Андрушівського лісництва, що, на думку Підприємства, є порушенням за яке звільнено ОСОБА_2 наказом № 85-ос від 09.06.2011 року. А відтак, вище вказані накази не можуть розглядатися як погодження Житомирського обласного управління лісового та мисливського господарства на звільнення позивача за п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Безпідставними колегією суддів визнаються доводи апелянта про те, що судом першої інстанції не враховані діючі накази по Підприємству про притягнення ОСОБА_2 у продовж року до дисциплінарної відповідальності, оскільки існування таких наказів не має правового значення при відсутності дисциплінарного проступку з боку позивача (що встановлено судом) у послідуючому.

Не є підставою для скасування судового рішення і розгляд справи судом першої інстанції 06.10.2011 року за відсутності представника відповідача та наявності у суду клопотання від підприємства про відкладення розгляду справи, оскільки неявка відповідача була повторною, а до поданої заяви не було долучено документів, які б свідчили про укладення Підприємством угоди про представництво його інтересів іншим представником (а.с.182). Така угода від 15.12.2011 року (а.с.237) була представлена вже до суду апеляційної інстанції.

Безпідставними є і доводи апелянта щодо необґрунтованого стягнення з підприємства на користь позивача 3000 грн. витрат за надання правової допомоги адвокатом, оскільки останнім представлено апеляційному суду довідку про затрати робочого часу і розмір вказаних витрат не перевищує граничних розмірів компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590.

Розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу проведено судом за період з 10.06.2011 року по день ухвалення рішення про поновлення на роботі, у відповідності до положень постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 „Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати (зі змінами та доповненнями), є вірним і сторонами не оспорюється.

Разом з цим, ухвалюючи рішення про поновлення ОСОБА_2 на роботі з 09.06.2011 року, суд першої інстанції не врахував, що позивача було звільнено з вказаної дати і день звільнення працівника є останнім його робочим днем. А тому, рішення суду в цій частині підлягає зміні.

У решті рішення суду постановлене з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу державного підприємства „Попільнянське лісове господарство задовольнити частково.

Рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 6 жовтня 2011 року змінити, зазначивши дату поновлення на роботі ОСОБА_2 10 червня 2011 року замість 09.06.2011 року.

У решті рішення залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді