Справа № 2-2338/11
Провадження № 2/1412/1476/12
РІШЕННЯ

Іменем України

17.02.2012 року Заводський районний суд м. Миколаєва

в складі головуючого судді - Щербини С.В., при секретарі - Горта О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

В червні 2010 року, ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, про стягнення суми авансу, в якому зазначив, що в листопаді 2008 року між ним та відповідачем було досягнуто домовленість про купівлю будинку який належать відповідачу та розташовується в м.Миколаєві за адресою - вул.Бузька 88 за 500000 доларів США. На підтвердження цієї угоди в той же день він передав відповідачу 50000 доларів США як суму авансу, про що відповідачем була видана розписка, про отримання цих коштів. 16.06.2009 року його дружина передала відповідачу ще 50000 доларів також як аванс, на виконання раніш досягнутої домовленості, щодо купівлі-продажу будинку, про що відповідачем, також була видана розписка.

В подальшому за взаємною домовленістю між ними, було зменшено ціну по договору купівлі продажу до 375000 гривень та укладено попередній договір в якому знайшли своє відображення ці обставини та було підтверджено отримання відповідачем 100000 доларів в якості авансу. При цьому сторони мали оформити договір купівлі продажу до 01.03.2010 року.

Між тим, відповідач від виконання зобовязання ухилявся у зв'язку з чим, він був змушений звернутися до нього з листом, яким повідомив останнього про готовність зі своєї сторони виконати взяті на себе зобов'язання, між тим відсутність будь-якої реакції з його боку а також отримання інформації про те, що відповідач має намір продати будинок іншим особам, змусило його звернутися до суду з цим позовом.

Посилаючись на положення ст. ст. 570, 571 ЦК України, позивач просив стягнути з відповідача, суму сплаченого ним завдатку в розмірі 100000 доларів США в гривневому еквіваленті.

В судовому засіданні позивач та його представник, свої позовні вимоги підтримали, підтвердили викладені в позові обставини та просили суд позов задовольнити. При цьому, ОСОБА_1 категорично заперечував повернення йому грошей відповідачем та оформлення ним, будь-яких документів на підтвердження цього.

Відповідач та його представник, проти позову заперечували, просили суд в його задоволені відмовити, при цьому ОСОБА_3, не заперечуючи факту отримання грошей від ОСОБА_1, та його дружини, наполягав на тому, що повернув позивачеві кошти в розмірі 90000 за виключенням 10000 доларів США, про які вони досягли домовленості, що вказана сума є оплатою за проживання позивача та його родини протягом півтора року в будинку, який йому належить. При цьому, саме позивач видав йому один екземпляр угоди про розірвання попереднього договору та розписку про отримання ним вказаної грошової суми.

Суд вислухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши свідків та дослідивши матеріали цивільної справи, дійшов наступного.

Судом встановлено, що в листопаді 2008 року між сторонами досягнуто домовленість про укладення договору купівлі-продажу житлового будинку який розташовується в м.Миколаєві, за адресою вул..Бузька 88 за 500000 доларів США, на підтвердження чого 16.11.2008 та 16.06.2009 року відповідач отримав від позивача та його дружини суму авансу в розмірі 100000 доларів США, що підтверджується відповідними розписками. Після чого позивач та його родина за згодою відповідача, вселилися в зазначений будинок, де стали постійно проживати.

В подальшому сторони узгодили зміни щодо суттєвих умов договору та оформили попередній договір, в якому зазначили, що вартість будинку який позивач мав намір купити, складе 375000 гривень та підтвердили отримання відповідачем 100000 доларів США як суми авансу.

Крім того, цим же попереднім договором було передбачено і кінцевий термін проведення розрахунку та оформлення договору купівлі-продажу, до 01.03.2010 року.

В зазначений термін, остаточний розрахунок між сторонами проведено не було, що призвело до розірвання раніш досягнутих домовленостей між позивачем та відповідачем, про що 18.07.2010 року сторонами оформлено угоду про розірвання попереднього договору про купівлю-продаж житлового будинку, який розташовується в м.Миколаєві за адресою - вул.Бузька 88. Відповідно до змісту якого, позивач отримав від відповідача грошові кошти в розмірі 90000 доларів США, як повернення раніш сплаченої суми авансу. Крім того сторонами оговорено, що 10000 доларів утримуються відповідачем як сплата за проживання позивача та його родини в будинку з 2008 року.

Факт отримання вказаної грошової суми в розмірі 90000 доларів США, підтверджується розпискою ОСОБА_1, складеною 18.07.2010 року, підписаною ним особисто та звіреною його печаткою як приватного підприємця, а також поясненнями допитаних в судовому засіданні свідків.

Відповідно до ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов'язання, кредитор, повинен на вимогу боржника, видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладені та встановленні судом обставини, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 не обґрунтовані та не підлягають задоволенню, оскільки ОСОБА_2, повернув оговорену між сторонами суму отриманого авансу на підтвердження чого, ОСОБА_1 видав відповідну розписку.

Доводи позивача, що наданий відповідачем оригінал угоди та розписка від 18.07.2010 року є сфальсифікованими документами, суд до уваги не приймає, оскільки вони нічим не підтверджені.

Керуючись ст. ст. 211-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - відмовити.

Рішення набирає законної сили протягом 10 днів та може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду в порядку та строки встановлені ст.ст. 294,296 ЦПК України.

Суддя: С.В. Щербина