Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.04.2012 Справа №2-5647/11

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого-судді Дуди О.О.

з участю секретаря Сагайдак М.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства індивідуальних забудовників "Наука" про визнання майнового права та зустрічним позовом Товариства індивідуальних забудовників "Наука" до ОСОБА_1 про визнання договору розірваним, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Товариства індивідуальних забудовників "Наука" (далі ТІЗ "Наука"), в якому просить визнати за нею майнове право на користування та володіння об'єктом незавершеного будівництва у вигляді квартири №75, на 2-му поверсі в багатоквартирному будинку по вул. Винниченка, 4 в м. Тернополі, посилаючись на наступні обставини.

В червні 2003 року зять позивача, ОСОБА_2, разом дочкою позивача, ОСОБА_3, вирішили придбати квартиру в будинку №4 по вул. Винниченка в місті Тернополі. Згодом, ОСОБА_2 звернувся до ТІЗ "Наука", де головний бухгалтер ОСОБА_4 повідомила його про те, що є вільні квартири на продаж, але для придбання такої квартиру потрібно, щоб першим житло придбав працівник педагогічного університету, так як будинок будувався для працівників вказаного освітнього закладу. В червні 2003 року було укладено договір про дольову участь у будівництві між ТІЗ "Наука" та ОСОБА_5 (знайомим зятя позивача), який на той час працював в педагогічному університеті. Одразу ж після укладення договору останній написав заяву про те, що відмовляється від квартири на користь ОСОБА_2 і договір про дольову участь у будівництві квартири №70 було переукладено між ТІЗ "Наука" та ОСОБА_2 Відповідно до цього договору, 06 серпня 2003 року ОСОБА_2 оплатив кошти в сумі 44420грн. на користь ТІЗ "Наука" через прізвище ОСОБА_5, оскільки оплату потрібно було теж здійснити через працівника педагогічного університету. Через деякий час, головний бухгалтер ТІЗ "Наука" повідомила ОСОБА_2 про те, що він повинен переселитися в іншу квартиру, тому що для здачі будинку в експлуатацію квартири на першому поверсі повинні бути звільнені для заселення працівниками педагогічного університету, в іншому випадку договір про дольову участь, укладений між ОСОБА_2 та ТІЗ "Наука" розірвуть. 26 червня 2003 року між ОСОБА_2.Б. та ТІЗ "Наука" переукладено договір про дольову участь на будівництво квартири №75 на другому поверсі загальною площею 42,4кв.м., вартістю 45230грн. та у 2004 році ОСОБА_2 відмовився від квартири на користь ОСОБА_1, внаслідок чого 03.05.2004 року між нею та ТІЗ "Наука" було переукладено договір про дольову участь. Після закінчення будівництва ОСОБА_1 одержала у користування вказану квартиру, однак, по даний час, всупереч умовам договору, будинок в експлуатацію не зданий.

Відповідач ТІЗ "Наука" звернувся до суду із зустрічним позовом про визнання розірваним договору про дольову участь від 03.05.2004 року, укладеного між сторонами, посилаючись на те, що ОСОБА_1, незважаючи на неодноразові вимоги, оплату вартості квартири згідно договору не здійснила, чим порушила його умови.

В судовому засіданні представники позивача-відповідача позов підтримали з підстав, викладених у позовній заяві, просять задовольнити, а у зустрічному позові відмовити за безпідставністю, та у зв'язку із спливом строку позовної давності. Вказали також, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 01.03.2010 року стягнуто із ОСОБА_1 заборгованість за послуги з опалення, утримання будинку, прибудинкової території , що свідчить про те, що остання виконала свої зобов'язання за договором про дольову участь перед ТІЗ "Наука".

Представник відповідача-позивача у судовому засіданні проти задоволення позову ОСОБА_1 заперечив та вказав, що належних доказів оплати вартості квартири згідно договору від 03.05.2004 року позивачем-відповідачем не представлено та із цих підстав підтримав зустрічні позовні вимоги.

Судом встановлено наступні обставини.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснив, що до нього звертався ОСОБА_2 з проханням укласти договір про дольову участь від свого імені, оскільки для придбання квартиру необхідно, щоб першим житло придбав працівник педагогічного університету. Такий договір було укладено між ОСОБА_5 та ТІЗ "Наука" та в подальшому ОСОБА_5 склав заяву про те, що відмовляється від квартири на користь ОСОБА_2

Свідок ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснив, що в 2003 році вирішив придбати квартиру в будинку 4 по вулиці Винниченка в місті Тернополі, однак для придбання квартири було потрібно, щоб першим житло придбав працівник педагогічного університету, тому в червні 2003 року було укладено договір про дольову участь у будівництві між ТІЗ "Наука" та ОСОБА_5, який працював в педагогічному університеті, після чого останній склав заяву про те, що відмовляється від квартири на користь ОСОБА_2 і договір про дольову участь у будівництві квартири було переукладено на ім'я ОСОБА_2, після чого ОСОБА_2, за свої кошти було здійснено оплату вказаної квартири від імені ОСОБА_5 У 2004 році ОСОБА_2 відмовився від квартири на користь ОСОБА_1

Як вбачається із матеріалів справи, згідно договору від 26.06.2003 року, укладеного між ТІЗ "Наука (Сторона 1) та ОСОБА_2 (Сторона 2), Сторона 1 приймає Сторону 2 у дольову участь на будівництво житлового будинку по вул. Винниченка, 4 в м. Тернополі, та зобов'язується після закінчення будівництва та здачі будинку в експлуатацію передати Стороні 2 у власність 2-ох кімнатну квартиру №75 на 1-му поверсі, загальною площею 41,9кв.м., а Сторона 2 зобов'язалась сплатити вартість квартири у розмірі 45230грн.

Згідно договору від 21.07.2003 року, укладеного між ТІЗ "Наука (Сторона 1) та ОСОБА_5 (Сторона 2), Сторона 1 приймає Сторону 2 у дольову участь на будівництво житлового будинку по вул. Винниченка, 4 в м. Тернополі, та зобов'язується після закінчення будівництва та здачі будинку в експлуатацію передати Стороні 2 у власність 2-ох кімнатну квартиру №70 на 1-му поверсі, загальною площею 41,9кв.м., а Сторона 2 зобов'язалась сплатити вартість квартири у розмірі 44420грн.

Згідно договору від 03.05.2004 року, укладеного між ТІЗ "Наука (Сторона 1) та ОСОБА_1 (Сторона 2), Сторона 1 приймає Сторону 2 у дольову участь на будівництво житлового будинку по вул. Винниченка, 4 в м. Тернополі, та зобов'язується після закінчення будівництва та здачі будинку в експлуатацію передати Стороні 2 у власність 2-ох кімнатну квартиру №75 на 1-му поверсі, загальною площею 41,9кв.м., а Сторона 2 зобов'язалась сплатити вартість квартири у розмірі 45230грн. Планове завершення будівництва будинку та здачі його в експлуатацію 3кв. 2004 року.

Відповідно до п.п.4, 5 цього договору, проплату Сторона 2 проводить протягом 5 банківських днів, після отримання повідомлення від Сторони 1, у випадку систематичного порушення умов даного договору однією із сторін, інша сторона вправі достроково розірвати даний договір.

06.08.2003 року ОСОБА_5 сплачено ТІЗ "Наука" 44420грн., що стверджується квитанцією №2, наявною у матеріалах справи.

Заслухавши пояснення, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 та ТІЗ "Наука" до задоволення не підлягають з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.3, ч.3 ст.10 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно норм ст.ст. 509, 526, 629 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк відповідно до вказівок договору і не допускається одностороння відмова від виконання зобовязання та одностороння зміна умов договору, за винятком випадків, передбачених законом (договір є обовязковим для виконання сторонами).

Відповідно до змісту ст. 190 ЦК України та ст.3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", майновими правами, які можуть оцінюватись, визнаються будь-які права, повязані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно п.п.1,4 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно ст.615 ЦК України у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання частково або у повному обсязі відповідно змінюються умови зобов'язання або воно припиняється.

Будь-яких письмових доказів, які б свідчили про переуступлення права на квартиру ОСОБА_1Л, суду представлено не було.

Аналізуючи досліджені докази, за відсутності платіжних документів на ім'я ОСОБА_1, невідповідностей у номерах квартир та її вартості у наведених вище договорах, суд не приймає до уваги пояснення свідків ОСОБА_5, ОСОБА_2, та вважає недоведеним факт оплати вартості квартири АДРЕСА_1 згідно договору від 03.05.2004 року та виконання його умов зі сторони ОСОБА_1

За таких обставин, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити.

При цьому, суд критично оцінює доводи представника позивача на підтвердження виконання ОСОБА_1 умов договору від 03.04.2005 року про те, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду було стягнуто з неї заборгованість за послуги з опалення, утримання будинку, прибудинкової території, оскільки надання вказаних послуг не свідчить про виконання умов договору про дольову участь.

Зустрічні позовні вимоги ТІЗ "Наука" також не підлягають до задоволення.

Так, встановлено, що відповідач у відповідності до умов договору від 03.05.2004 року (п.5 договору) повідомив про розірвання цього договору в односторонньому порядку у разі несплати вартості квартири, після спливу 20-денного строку, про що повідомив відповідача листом-вимогою №49 від 08.07.2009 року. Лист одержано 28.07.2009 року.

Таким чином, суд приходить до переконання, що зустрічні позовні вимоги про визнання розірваним договору про пайову участь у будівництві від 31.12.2005 року до задоволення не підлягають, оскільки, за недоведеності факту виконання договору від 03.05.2004 року зі сторони ОСОБА_1, цей договір слід вважати розірваним в односторонньому порядку за спливом вказаного у листі-вимозі строку, тобто договір вже є розірваним, тому права відповідача-позивача за його позовними вимогами не порушено.

Суд також відзначає, що в даному випадку відсутні підстави для застосування позовної давності до вимог ТІЗ "Наука" у зв'язку із тим, що згідно п.5 договору від 03.04.2005 року дострокове розірвання договору у разі його порушення є правом сторони, а не обов'язком, а відповідач-позивач звернувся до ОСОБА_1 із листом-вимогою 08.09.2009 року та 26.09.2011 року до суду із даними вимогами.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.3, 10, 11, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст.190, 257, 261, 509, 526, 629, 610, 611, 615 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства індивідуальних забудовників "Наука" про визнання майнового права та зустрічного позову Товариства індивідуальних забудовників "Наука" до ОСОБА_1 про визнання договору розірваним відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий Дуда О.О.