Справа № 0427/4817/2012
№ 2/0427/3086/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 вересня 2012 року Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області, у складі:

головуючої судді Березюк В.В., секретаря Пошти Г.І.,

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Новомосковського міськрайонного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської сільської ради, про визнання власності на нерухоме майно, за набувальною давністю, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Миколаївської сільської ради, в якому просить визнати за ним право власності на житловий будинок за АДРЕСА_1 .

В обгрунтування свого позову позивач зазначає, що в 19 серпня 1989 року він за письмовим вором з ОСОБА_2 поселився в будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , заплативши останньому 800 гривень.

Зазначений договір не був оформлений належним чином, оскільки ані він, ані ОСОБА_2 не знали вимог законодавства. І з того моменту він відкрито та безперервно користується зазначеним будинком, утримує його, веде там господарство.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, зазначений будинок належить ОСОБА_3 , померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 . її син - ОСОБА_2 був її єдиним спадкоємцем і теж помер ) ІНФОРМАЦІЯ_2 . Прав на спадщину ніхто не заявляв.

Пізніше йому стало відомо про те, що договори купівлі-продажу нерухомості підлягають нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, однак на той момент вже не було з ким нотаріально оформлювати зазначений договір купівлі продажу, оскільки і ОСОБА_3 , і ОСОБА_2 померли, а інші спадкоємці були відсутні.

Таким чином, з 1989 року, тобто більше, ніж 20 років, він безперервно, безперешкодно та відкрито мешкає у зазначеному будинку, претензій стосовно зазначеного нерухомого майна до нього не надходило.

Крім того, він регулярно сплачує податки за користування присадибною земельною ділянкою, на у отримав державний акт на право приватної власності на землю.

Зокрема, рішенням виконавчого комітету Миколаївської сільської ради від 14.11.1997 року житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 був переоформлений на ОСОБА_1 , а тому, виходячи з вищезазначеного, позивач вважає, що набув право власності на зазначений житловий будинок за набувальною давністю і, посилаючись на вимоги ст. 344 ЦК України, просить визнати за ним право власності на житловий будинок за АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, мотивуючи їх обставинами, викладеними позовній заяві, просив суд їх задовольнити у повному обсязі.

В судове засідання представник Миколаївської сільської ради не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував (а.с.21).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтвердили, що з 1989 року позивач мешкає у будинку, розташованому за адресою: АДРЕСА_1 , обробляє земельну ділянку, добросовісно утримує будинок. За цей час до ОСОБА_1 будь-яких претензій не надходило. Мешканці села сприймають його, як власника зазначеного будинку.

Суд, вислухавши пояснення позивача та свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов до ступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок за АДРЕСА_1 на праві приватної власності належав ОСОБА_6 ;менівні, що стверджується свідоцтвом про право приватної власності (а.с.8), а також технічним паспортом, оформленим на її ім`я (а.с.14-16), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 11), після смерті якої фактично прийняв спадщину її син - ОСОБА_2 , який на час її смерті мешкав разом з нею.

В 1989 році ОСОБА_2 уклав у простій письмовій формі договір з ОСОБА_1 , за умовами якого передав зазначене домоволодіння ОСОБА_1 , а останній сплатив йому грошові кошти у розмірі 800 гривень, про що свідчить копія розписки від 19.08.1989 року (а.с. 6), і з того часу ОСОБА_1 відкрито, безперешкодно користується зазначеним домоволодінням, про що також свідчить довідка, видана виконкомом Миколаївської сільської ради в тім, що ОСОБА_1 , 1937 року народження проживає без реєстрації з 1989 року за адресою: АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 (а.с. 12), наявність спадкоємців після смерті якого, судом не встановлено.

Факт відкритого та безперешкодного користування позивачем зазначеним домоволодінням понад 20 років також підтверджений в судовому засіданні показами свідків.

Рішенням виконавчого комітету Миколаївської сільської ради від 14.11.1997 року житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 був переоформлений на ОСОБА_1 (а.с. 9).

Крім того, рішенням Виконкому миколаївської сільської ради №11 від 24.11.1994 року ОСОБА_1 у приватну власність передана земельна ділянка для обслуговування та будівництва житлового будинку, розташована за адресою: АДРЕСА_1 та виданий Державний акт на право приватної власності на землю (а.с. 15).

У відповідності до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно, а п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України зазначає, що правила ст. 344 ЦК України поширюються також у випадках, коли володіння почалося за три роки до набрання чинності ЦК України, тобто з 01.01.2001 року.

В судовому засіданні знайшло своє підтвердження, що ОСОБА_1 в 1989 році безперешкодно заволодів нерухомим майном та продовжує відкрито, постійно ним володіти понад 20 років, що дає суду підстави визнати позивача власниками нерухомого майна, з підстав, зазначених в ст. 344 ЦК України.

Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, а за позивачем слід визнати право власності на житловий будинок за АДРЕСА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 130, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 344 ЦК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 за набувальною давністю.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана в апеляційний суд Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд в десятиденний термін після його проголошення. Особи, які брали участь у судовому засіданні, але не були присутніми під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Судяя В.В.Березюк