Справа № 2604/724/2012
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"08" травня 2012 р.
Дніпровський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді
Галагана В.І.,

при секретарях
Савченко Н.П.,
Шилохвості А.І.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в приміщенні Дніпровського
районного суду м. Києва цивільну справу
за позовом Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк»до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором, -

в с т а н о в и в :

Публічне акціонерне товариство
«Дельта Банк»звернулось до суду з
позовом про стягнення з відповідачки
ОСОБА_1, заборгованості за кредитним
договором, мотивуючи свої вимоги тим,
що 16.05.2007 року між Товариством з
обмеженою відповідальністю
«Український промисловий банк»та
ОСОБА_1 укладено кредитний договір №
502/ФКВ-07, згідно умов якого банк надав
відповідачці ОСОБА_1 кредит у розмірі 52
700,00 доларів США, на строк до 15.05.2010 року,
зі сплатою 13,8% річних за весь строк
фактичного користування кредитом. Факт
видачі кредиту відповідачці
підтверджується заявами про видачу
готівки № 12 від 16.05.2007 року та № 1711 від
30.05.2007 року.

Відповідно до ст. 512-519 Цивільного
кодексу України, ст. 92, 95 Закону України
«Про банки та банківську діяльність»,
Постанови Правління НБУ № 369 «Про
затвердження Положення про
застосування НБУ заходів впливу за
порушення банківського
законодавства», 30.06.2010 року між ТОВ
«Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк»та
Національним банком України було
укладено договір про передачу активів
та кредитних зобов’язань ТОВ
«Укрпромбанк»на користь АТ «Дельта
Банк».

У зв’язку з недотриманням ОСОБА_1
зазначених умов кредитного договору,
станом на 11.11.2011 року загальна
заборгованість відповідачки перед
позивачем складає 590 191,55 грн. Однак
станом на дату подання даного позову до
суду ОСОБА_1 не виконала умови
кредитного договору, що є предметом
позовних вимог.

08.05.2012 року в судовому засіданні,
представником позивача ОСОБА_2 надано
заяву про збільшення позовних вимог,
відповідно до якої просить стягнути з
відповідачки ОСОБА_1 на користь
позивача заборгованість за кредитним
договором № 502/ФКВ-07, станом на 18.04.2012
року в розмірі 615 640,86 грн. та судові
витрати по сплаті судового збору в сумі
3 219,00 грн. (а.с. 102-103)

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому
засіданні просив задовольнити позовні
вимоги з підстав, викладених у позовні
заяві, з урахуванням уточнень, пояснив,
що сторони, досягнувши згоди щодо умов
кредитного договору, підписали його,
після чого банк виконав повністю
договірні зобов’язання зі своєї
сторони, вважає, що невиконання
відповідачкою умов договору, надає
позивачу право стягнути прострочену
заборгованість за кредитним договором,
включаючи проценти за користування
кредитними коштами.

Представник відповідачки ОСОБА_3 в
судовому засіданні заперечив, щодо
задоволення позову з підстав,
викладених у письмових запереченнях на
позов та поясненнях, приєднаних до
матеріалів справи. (а.с. 107-109)

Заслухавши пояснення
представника позивача, представника
відповідачки, дослідивши матеріали
справи, оцінивши зібрані по справі
докази в їх сукупності, суд приходить
до наступного.

Так, 30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк»,
АТ «Дельта Банк»та Національним банком
України було укладено договір про
передачу активів та кредитних
зобов’язань ТОВ «Укрпромбанк»на
користь АТ «Дельта Банк», відповідно до
п.4.1. якого в порядку, обсязі та на
умовах, визначених договором, ОСОБА_4
передає (відступає) ОСОБА_5 права,
вимоги за кредитними та
забезпечувальними договорами, що
забезпечують виконання кредитних
зобов’язань перед Національним банком
України, внаслідок чого ОСОБА_5 змінює
ОСОБА_4 як кредитора (стає новим
кредитором) у зазначених
зобов’язаннях, а згідно з п. 4.2.
внаслідок передачі ОСОБА_4 ОСОБА_5 прав
вимоги до боржників, ОСОБА_5 переходить
(відступається) право вимагати (замість
ОСОБА_4) від боржників повного,
належного та реального виконання
обов’язків за кредитними та
забезпечувальними договорами. (а.с. 22-24)

Відповідно до пунктів 3, 4 частини
першої статті 3 Цивільного кодексу
України загальними засадами
цивільного законодавства є: свобода
договору, свобода підприємницької
діяльності, яка не заборонена законом.

Підстави виникнення цивільних прав та
обов’язків визначені в статті 11
Цивільного кодексу України, зокрема з
договорів та інших правочинів.

Статтею 14 цього Кодексу визначено, що
цивільні обов’язки виконуються у
межах, встановлених договором або
актом цивільного законодавства.
Виконання цивільних обов’язків
забезпечується засобами заохочення та
відповідальністю, які встановлені
договором або актом цивільного
законодавства.

Під кредитними правовідносинами
розуміють такі, що виникають з приводу
надання (передачі, використання)
грошових коштів на умовах повернення.

Закон України «Про оподаткування
прибутку підприємств»(у редакції
Закону України від 22 травня 1997 р.) дає
загальне визначення поняття кредиту.
За згаданим Законом це кошти та
матеріальні цінності, які надаються
резидентами або нерезидентами у
користування юридичним або фізичним
особам на визначений строк та під
процент. Кредит розподіляється на
фінансовий кредит, товарний кредит та
кредит під цінні папери, що засвідчують
відносини позики.

Більш повне визначення міститься в
Положенні про кредитування,
затвердженому постановою Правління
Національного банку України від 28
вересня 1995 р. № 246. Цим актом кредит
визначається як позичковий капітал
банку у грошовій формі, що передається
у тимчасове користування на умовах
забезпеченості повернення,
строковості, платності та цільового
характеру використання. Кредитна
операція - це договір щодо надання
кредиту, який супроводжується записами
за банківськими рахунками, з
відповідним відображенням у балансах
кредитора та позичальника.

Принцип забезпеченості кредиту
передбачає наявність у банку права для
захисту своїх інтересів, недопущення
збитків від неповернення боргу через
неплатоспроможність позичальника.
Принципи повернення, строковості та
платності означають, що кредит має бути
повернений позичальником банку у
визначений у кредитному договорі строк
із відповідною платою за його
користування. Цільовий характер
використання передбачає вкладення
позичкових коштів із конкретною метою,
визначеною кредитним договором.

Сторонами кредитного договору є
кредитодавець —банк або інша кредитна
організація, яка надає кошти, а також
позичальник —особа, якій надаються
кошти.

Предметом договору кредитування є сума
грошових коштів (речей, визначених
родовими ознаками), яка передається
позичальникові на умовах повернення та
сплати процентів.

Кредитний договір укладається в
письмовій формі, недодержання якої
призводить до недійсності договору.
Він є оплатним, консенсуальним,
двостороннім.

Кредитний договір є різновидом
договору позички, тому до
правовідносин, що виникають на його
основі, застосовуються ті ж правила, що
діють для договорів позички.

Відповідно до ч.1 ст.1054 Цивільного
кодексу України за кредитним договором
банк або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язується повернути кредит та
сплатити проценти.

Судом встановлено, що 16 травня 2007 року
між Товариством з обмеженою
відповідальністю «Український
промисловий банк»та ОСОБА_1 укладено
кредитний договір № 502/ФКВ-07,
відповідно до п. 1.1 якого, відповідачці
було надано кредит у розмірі 52 700,00
доларів США, зі сплатою за користування
кредитом 13,8% річних, згідно з п.1.5.
кредитного договору, на строк
відповідно до п.1.3. кредитного договору
–не пізніше 15.05.2010 року. (а.с. 10-16)

Позивачем виконано умови кредитного
договору № 502/ФКВ-07 від 16 травня 2007 року
та на поточний рахунок відповідачки,
визначений п. 2.1. даного договору,
перерахував грошові кошти на загальну
суму 52 700,00 доларів США., що
підтверджується заявами про видачу
готівки № 12 від 16 травня 2007 року та № 1711
від 30.05.2007 року. (а.с. 58, 59)

Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу
України договір є обов’язковим для
виконання сторонами.

Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу
України зобов’язання повинні
виконуватись належним чином
відповідно до умов договору, актів
цивільного законодавства.

Боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов’язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом. (ч.1 ст.612 Цивільного
кодексу України)

Одностороння відмова від зобов’язання
не звільняє винну сторону від
відповідальності за порушення
зобов’язання. (ч.2 ст.615 Цивільного
кодексу України)

Кредитодавець має право на одержання
від позичальника процентів на суму
кредиту у розмірах і в порядку, що
встановлені договором. Якщо договір не
містить умови про розмір процентів, він
визначається обліковою ставкою
банківського процента (ставкою
рефінансування), встановленою
Національним банком України. У разі
відсутності іншої угоди проценти
виплачуються щомісяця до дня
повернення суми кредиту.

15.04.2011 року за № 4758, ОСОБА_5 на адресу
відповідачки надіслано
лист-попередження про повернення
заборгованості по кредиту.(а.с. 20)

Відповідно до частини першої статі 625
Цивільного кодексу України визначено,
що боржник не звільняється від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов’язання.

Як убачається з матеріалів справи,
відповідачкою ОСОБА_1 порушено умови
зазначеного кредитного договору в
частині своєчасного повернення
кредиту та сплати відсотків за його
користування, у зв’язку з чим, з
урахуванням уточнень, станом на день
проведення розрахунку заборгованості
–18.04.2012 року, загальна сума
заборгованості складає 77 099, 67 доларів
США, що за курсом НБУ станом на 18.04.2012
року становить 615 640,86 грн., з яких: сума
заборгованості за кредитом –52 700,00
доларів США, що за курсом НБУ станом на
18.04.2012 року становить 420 809,50 грн.,
заборгованість за відсотками –24 399, 67
доларів США, що за курсом НБУ станом на
18.04.2012 року становить 194 831,36 грн., що
підтверджується поданими позивачем
розрахунками. (а.с. 105)

Відповідно до частини третьої ст.212
Цивільного процесуального кодексу
України суд оцінює належність,
допустимість, достовірність кожного
доказу окремо, а також достатність і
взаємний зв’язок доказів у їх
сукупності.

З огляду на викладене, суд приходить до
висновку, що позов Публічного
акціонерного товариства «Дельта
Банк»до ОСОБА_1 про стягнення
заборгованості за кредитним договором
підлягає до задоволення, тому
присуджує до стягнення з ОСОБА_1 на
користь Публічного акціонерного
товариства «Дельта
Банк»заборгованість за кредитним
договором № 502/ФКВ-07 від 16 травня 2007
року на загальну суму 615 640,86 грн.

Відповідно до ст. 88 Цивільного
процесуального кодексу України, суд
присуджує до стягнення з ОСОБА_1 на
користь Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк»понесені
судові витрати по сплаті судового
збору в сумі 3 219,00 грн., які сплачено
позивачем за подання позову до суду.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст.
525, 526, 530, 554, 611, 615, 625, 629, 1054 Цивільного
кодексу України, ст.ст. 10, 31, 58, 60, 88, 208-210,
212-215, 218, 294 Цивільного процесуального
кодексу України, суд, –

в и р і ш и в :

Позов Публічного акціонерного
товариства «Дельта Банк»до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості за кредитним
договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Дельта Банк»суму боргу за кредитним
договором № 502/ФКВ-07 від 16.05.2007 року в
сумі 615 640,86 грн., та судові витрати по
сплаті судового збору в сумі 3 219,00 грн.,
а всього на загальну суму 618 859 (шістсот
вісімнадцять тисяч вісімсот п’ятдесят
дев’ять) гривень 86 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з його
проголошення. Особи, які брали участь у
справі, але не були присутні у судовому
засіданні під час проголошення
судового рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я :