Справа № 0909/3634/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 листопада 2012 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд

Івано-Франківської області

у складі головуючої судді Беркещук Б.Б.

секретаря Матушевської Г.Д.

з участю представника позивача ОСОБА_1 .

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Коломия справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання одноосібного права власності на квартиру та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя набутого в шлюбі, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з даним позовом, котрого в судовому засіданні підтримав її представник та пояснив, що рішенням Коломийського міськрайонного суду від 10 жовтня 2011 року шлюб між сторонами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвано і на час розірвання шлюбу питання щодо розподілу майна не виникало так як сторони один до одного не мали претензій, оскільки ділити було нічого. Брат позивачки ОСОБА_5, який з 1992 року знаходився у США на роботі, вирішив допомогти сестрі матеріально та купити їй квартиру, а по другому приїзду в Україну відкрив на своє імя в банківській установі валютний рахунок та оформив у нотаріуса на сестру позивачку по справі ОСОБА_3 генеральне доручення на право розпорядження майном, в тому числі і грошовими коштами, щоб сестра мала можливість користуватися коштами у випадку потреби, в тому числі і для купівлі житла.

За кошти, що у такий спосіб особисто позивачці ОСОБА_3 перераховував її брат із Сполучених Штатів Америки в Україну , позивачка купила квартиру АДРЕСА_1 за 10 866,00 грн. За покупку квартири з коштів знятих нею з рахунку брата та конвертованих в гривні позивачка ОСОБА_3 одноосібно сплатила продавцям даної квартири 10 866,00 грн. Зазначає, що право власності ОСОБА_3 на квартиру АДРЕСА_1 підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 14772749 від 04 червня 2007 року. Крім того позивачка на час укладення договору працювала та працюєв даний час на посаді начальника відділу кадрів Коломийськогоекспериментального заводу ПРУТ , отримувала та отримує заробітну плату.

Вказує, що позивач ОСОБА_3 бажає подарувати спірну квартиру їх з відповідачем сину, однак їй відмовлено нотаріусом у посвідченні відповідного правочину, оскільки спірна квартира придбана під час спільного проживання з відповідачем у зареєстрованому шлюбі , тобто є спільним майном подружжя .

Відповідно до положень п.3 ч.1 ст. 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно , набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто, тому вважає, що квартира АДРЕСА_1, що куплена за кошти отримані з рахунку брата позивачки є особистою приватною власністю позивачки і не може вважатись спільним майном подружжя, хоча квартира і була набута позивачкою за час шлюбу з відповідачем.

Просить суд, визнати за ОСОБА_3 одноосібне право власності на квартиру АДРЕСА_2, котру позивачка купила за кошти отримані нею від брата і за котрі 01 червня 2007 року фактично належними їй коштами сплатила 10 866,00 грн. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя набутого в шлюбі, просить відмовити оскільки відповідач ОСОБА_4 не надав доказів постійного проживання з 25 листопада 1978 р. до 10 жовтня 2011 р. в спірній квартирі та ведення спільного домашнього господарства, а також надання відповідачці коштів на придбання квартири, та не надано відповідачем по первісному позову доказів його доходів. Вважає зустрічний позов безпідставним та необґрунтованим.

Відповідач по первісному позову, а позивач по зустрічному позову ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, подав до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_3 про розподіл майна подружжя набутого в шлюбі, котру в судовому засіданні підтримав його представник та пояснив, що первісний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання одноосібного права власності на квартиру не визнає так як з останньою відповідач по первісному позову він же позивач по зустрічному позову ОСОБА_4 перебував у шлюбі з 25 листопада 1978 р. по 10 жовтня 2011 р. і за весь цей період вони як подружжя проживали разом та вели спільне господарство, купили спірну квартиру, де проживали певний період їхнього спільного життя. Зазначає, що під час спільного проживання ніяких коштів від брата позивачки вони не отримували, принаймі відповідач ОСОБА_4 про це ніколи не чув і даних грошей не бачив. Гроші на придбання квартири відповідач надавав сам особисто ОСОБА_3, оскільки в той час мав підприємство та відповідно дохід, достатній для того, щоб забезпечити сім»ю та придбати житло. Спірна квартира була куплена за їх спільні кошти, так як відповідачка також працювала та вносила кошти у спільний сімейний бюджет, а також відповідач ОСОБА_4 надав нотаріусу письмову згоду на купівлю його дружиною спірної квартири. Вважає, що позов про визнання одноосібного права власності на квартиру є безпідставним та не підтвердженим жодними доказами, а тому у його задоволенні просить відмовити. Відповідно до ст.. 60 Сімейного кодексу, просить суд визнати за відповідачем він же позивач по зустрічному позову ОСОБА_4 право на 1/2 частину спільного нажитого майна подружжя - квартири АДРЕСА_3 в м . Коломия .

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, зясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, котрі були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Коломийського міськрайонного суду від 10 жовтня 2012 року шлюб між сторонами по справі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 розірвано (а.с.4).

Брат позивачки по первісному позову, а відповідачки по зустрічному позову ОСОБА_3 - ОСОБА_5 09.03.2006 року склав доручення на розпорядження майном, посвідченого приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № А458 на користь позивачки, вона ж відповідачка ОСОБА_3 (а.с.8), а 10.03.2006 року ОСОБА_5 уклав з Приватбанком договір № SAMDN672 про відкриття та обслуговування поточного рахунку фізичної особи в валюті USD (а.с.6).

Позивачка по первісному позову вона ж відповідачка по зустрічному позову ОСОБА_3 під час перебування в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по первісному позову, а позивачем по зустрічному позову ОСОБА_4 уклала договір купівлі-продажу квартири від 01 червня 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Коломийського міського нотаріального округу, зареєстрованого в реєстрі за № Д-870, згідно котрого продавці ОСОБА_6 та ОСОБА_7 передали, а покупець позивачка вона ж відповідачка ОСОБА_3 прийняла у власність квартиру АДРЕСА_4 (а.с.11). В пункті 2 зазначеного договору засвідчено, що продаж спірної квартири вчинявся за ціною 10 866,00 гривень, котрі повністю оплачено позивачкою ОСОБА_3 готівкою і отримана продавцем особисто до підписання договору (а.с.11).

Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно позивачка вона ж відповідачка ОСОБА_3 є власником спірної квартири (а.с.12).

Згідно клієнтської виписки по договору SAMDN672 поточний рахунок валюта, Івано-Франківський філіал Коломийське відділення (а.с.7), вбачається, що з даного рахунку було знято кошти в період з 10 березня 2006 року по 13 березня 2009 рік.

Крім того з довідки Коломийського експериментального заводу ПРУТ № 06 від 12.07.2012р. та довідок № 28 та № 29 від 13.07.2012р про середню заробітну плату , виданих Коломийським експериментальним заводом ПРУТ (а.с.а.с.5,17-18), вбачається, що позивачка вона ж відповідачка ОСОБА_3 працює на посаді начальника відділу кадрів з 08.12.1999 року по даний час, отримувала заробітну плату , тобто позивачка мала дохід так як працювала.

Представники сторін у судовому засіданні пояснили, що сторони їм особисто повідомили та ствердили, що реальна дійсна вартість купленої спірної квартири є та, що зазначена в вищезгаданому договорі купівлі-продажу квартири - 10 866,00 гривень.

Отже, суд приходить до висновку, що позивачка по первісному позову, а відповідачка по зустрічному позову ОСОБА_3 є одноосібним власником спірної квартири і дана квартира є її особистою власністю, так як отримувала та користувалась коштами, що надсилав їй її рідний брат ОСОБА_5 з-за кордону зокрема і для купівлі спірної квартири АДРЕСА_4, що позивачка мала дохід так як працювала, тобто дана квартира куплена останньою за кошти, котрі належали їй особисто.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Таким чином для застосування зазначеної норми СК України необхідна наявність двох умов: кошти повинні належати особисто цій особі та саме вона повинна бути набувачем майна, що в даному випадку має місце і доведено вищезгаданими доказами по справі.

Як роз'яснено в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 р. № 11 р. вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Що стосується заперечень представника відповідача по первісному позову щодо заявленого первісного позову, то вони спростовуються вищезгаданими доказами по справі.

Посилання позивача та його представника за зустрічним позовом він же відповідач по первісному позову про те, що спірна квартира була придбана за спільні кошти подружжя, що він особисто надавав кошти відповідачці, оскільки мав підприємство та отримував дохід, то суд вважає їх безпідставними, так як не підтверджені жодними доказами .

Крім того, суду не представлено доказів спільного проживання подружжя сторін по справі з 25 листопада 1978 р. по 10 жовтня 2011 р. в спірній квартирі та ведення спільного домашнього господарства.

За таких обставин, суд дійшов до висновку, що слід задоволити позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання одноосібного права власності на квартиру, та слід відмовити в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2.

На підставі наведеного та ст. 57 СК України, керуючись ст. 10,11,60,61,209,213,214,218 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_8 ОСОБА_9 до ОСОБА_4 про визнання одноосібного права власності на квартиру, задоволити.

Визнати за ОСОБА_3 право особистої приватної власності на квартиру № 1 (один) в будинку № 116 (сто шістнадцять) по вул. Гетьманська в м.Коломия Івано-Франківської області.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/2 частину квартири № 1 (один) в будинку № 116 (сто шістнадцять) по вул. Гетьманська в м. Коломия Івано-Франківської області , відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Івано-Франківської області через Коломийський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, або отримання його копії.

Суддя:

БеркещукБ. Б.