Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.04.2012 року Немирівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Алєксєєнка В.М.

при секретарі Змерзлій Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Немирові

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В :

20.02.20121 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про стягнення боргу.

В своїй позовній заяві він вказав, що 25.04.2011 року він позичив ОСОБА_3 200000 (двісті тисяч) гривень, що підтверджується розпискою від 25.04.2011 року на суму 200000 грн. ОСОБА_3 зобов'язувалась повернути йому кошти в строк до 25.11.2011 року. Однак, взяті на себе зобов'язання ОСОБА_3 не виконала, у зв'язку з чим виникла заборгованість. З метою повернення коштів, він надіслав письмову вимогу ОСОБА_2 про повернення йому коштів в строк до 25.12.2011 року. Дану вимогу ОСОБА_2 проігнорувала, тому він вимушений звернутися до суду.

Відповідно до ст. 1046 ч. 1 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог -відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 625 ч. 2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити з мотивів викладених в позовній заві.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнає, не заперечує проти стягнення з неї боргу.

Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, вислухавши в судовому засіданні пояснення сторін, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав:

Встановлено, що відповідачка 25.04.2011 року взяла у позивача в борг 200000 грн., які зобовязалася сплатити 25.11.2011 року, про що видала йому розписку, що не суперечить ст. 1046, 1047 ЦК України.

Позивач з цим погодився і розписку прийняв.

Тому, на підставі ч. 2 ст. 1046 ЦК України, суд приходить до висновку, що сторони уклали між собою договір позики.

Згідно ст. 1049 ЦК України, ОСОБА_2 зобовязана була повернути борг в обумовлений строк, але прийняті на себе зобовязання не виконала і борг не повернула.

Відповідно до вимог ст. 1050 ЦК України, цей борг підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача, так як це передбачено ст. 625 ЦК України.

Викладене підтверджується: розпискою, виданою позивачу від ОСОБА_2 25.04.2011 року на суму 200000 грн., в якій вона зобовязалася повернути цей борг до 25.11.2011 року ( а. с. 4 ).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 16, 526, 541, 543, 545, 1046, 1047, 1049, ЦК України, ст. ст. 10, 60, 131, 212-215, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, НОМЕР_1 виданий 21.06.2000 року Немирівським РВ УМВС України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 НОМЕР_2 виданий 20.09.2001 року Немирівським РВ УМВС України у Вінницькій області 200000 грн. боргу.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: В.М.Алєксєєнко