Справа № 227/2253/12
Провадження №2/227/940/12
Номер рядка звіту 30
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

07.08.2012 року Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Слободонюк М. В.,

при секретарі: Поліщук Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Хмільнику цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки.

В обґрунтування своїх вимог зазначила, що 23.07.2009 року о 23:00 год. по вул. Леніна в с. Терешпіль Хмільницького району Вінницької області відповідач, керуючи мотоциклом Явад.н. 3784 ВНЕ у стані алкогольного спяніння, виїхав на зустрічну смугу руху та скоїв наїзд на позивача, яка рухалась по узбіччю дороги, після чого залишив місце пригоди. Внаслідок цього позивач отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, перелому кісток носа без зміщення, контузії лівого ока, субконьюктивного крововиливу, забійної рани верхньої повіки ока, крововиливу у мякі тканини щічної, очної, акулової ділянок, забою мяких тканин щічної, акулової ділянок, травматичного переодинтиту 1,23 зубів, невриту лицевого нерва зліва та була госпіталізована до Хмільницької ЦРЛ.

Вважає, що внаслідок вказаних дій відповідача їй була заподіяна матеріальна шкода повязана з витратами на лікування у сумі 1088,07 грн.

Крім того, просить стягнути з відповідача 18000 грн. заподіяної їй моральної шкоди, повязаної з глибокими моральними стражданнями внаслідок заподіяних тілесних ушкоджень, понівеченням обличчя, утрудненим спілкуванням з рідними та друзями, що спричинило тривалий дискомфорт та незручності. У даний час позивачка зазначає, що після дорожньо-транспортної пригоди вона не може належним чином навчатися та працювати, постійно звертається до лікувальних закладів у звязку з погіршенням стану здоровя, а тому вважає заявлений розмір моральної шкоди навіть заниженим у порівнянні з тими негативними наслідками, які настали в її житті.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги, з урахуванням поданих уточнень, підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити, а також стягнути з відповідача витрати на оплату правової допомоги в сумі 1000 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 214,6 грн.

Відповідач, його представник позовні вимоги визнали частково. Зокрема, повністю погоджуються відшкодувати матеріальну шкоду заподіяну ушкодженням здоровя позивачу у заявленій сумі 1088,07 грн. та витрати на оплату послуг адвоката в сумі 1000 грн. Щодо моральної шкоди, то вважають її розмір значно завищений та таким, що не є співмірним з розміром завданих матеріальних збитків, ступенем тяжкості заподіяних ушкоджень та глибиною моральних страждань, а тому визнають позов у цій частині лише в сумі 2000 грн.

Заслухавши пояснення сторін спору, дослідивши матеріали цивільної справи, надавши належну оцінку усім доказам що є у справі, суд дійшов наступних висновків.

Так, між сторонами виникли правовідносини у сфері недоговірних зобовязань, повязаних з відшкодуванням шкоди, завданої внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки, що регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України.

Судом встановлено, що 23.07.2009 року приблизно о 23:00 год. водій мотоцикла Ява 350 д.н. НОМЕР_1 ОСОБА_2, перебуваю в стані алкогольного спяніння, рухаючись по лівому краю по вул. Леніна в с. Терешпіль Хмільницького району Вінницької області не справившись з керуванням мотоцикла здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_1, яка рухалась по лівому краю вулиці в напрямку с. Софіївка Хмільницького району. В результаті наїзду ОСОБА_1 отримала легкі тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозгової травми, перелому кісток носа без зміщення, контузії лівого ока, субконьюктивного крововиливу, забійної рани верхньої повіки ока, крововиливу у мякі тканини щічної, очної, акулової ділянок, забою мяких тканин щічної, акулової ділянок, травматичного переодинтиту 1,23 зубів, невриту лицевого нерва зліва та була госпіталізована в Хмільницьку ЦРЛ до травматологічного відділення.

Відповідно до постанови інспектора з дізнання відділення ДАІ по ОАТ Хмільницького району та АТІ УДАІ УМВС України у Вінницькій області від 11.06.2011 року в порушенні кримінальної справи за фактом дорожньо-транспортної пригоди за участю ОСОБА_2, під час якої отримала тілесні ушкодження ОСОБА_1, відмовлено на підставі ст. 6 п. 2 КПК України у звязку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу злочину передбаченого ст. 286 КК України.

Постановою Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 03.09.2009 року відповідача ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 1224 КУпАП України та призначено йому стягнення у виді тридцяти годин громадських робіт.

Обставини скоєння ДТП та отримання позивачкою легких тілесних ушкоджень є встановленими та визнані сторонами спору, а тому згідно ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Згідно зі ст. 1187 ЦК України шкода, яка завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку, та відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Зі змісту ч.1 ст.1195 ЦК України слідує, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Відповідно до вимог ст.ст. 10 ч.2, 60 ч.1 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Із наданих позивачем фіскальних чеків, квитанцій судом встановлено, що останньою на лікування отриманих травм витрачено 1088,07 грн., що в повному обсязі визнано відповідачем та підтверджується матеріалами справи, а відтак заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині суд вважає обґрунтованими.

Вирішуючи питання про наявність підстав для відшкодування позивачу моральної шкоди, судом враховуються вимоги ст. 1167 ЦК України, згідно яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті, відповідно до якої моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дій джерела підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч.1, ч.2 п.1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Згідно п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року з відповідними змінами Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнала позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

При визначенні розміру моральної шкоди, судом враховуються періоди фізичних страждань та хвилювань, які вивели позивача із рівноваги, заподіяння тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоровя у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, перелому кісток носа, садин та забійних ран на обличчі, проходження позивачем курсів лікування, тяжкість вимушених змін у її життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Оскільки внаслідок неправомірних дій ОСОБА_2, які не були умисними, ОСОБА_1 заподіяно легкі тілесні ушкодження, остання зазнала внаслідок цього душевних страждань, суд, враховуючи характер та тривалість страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках позивача та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача 6000 грн. на відшкодування моральної шкоди. На переконання суду, заявлений позивачем розмір моральної шкоди в сумі 18000 грн. доведений не був.

Також суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у частині стягнення з відповідача витрат понесених позивачем на правову допомогу адвоката в сумі 1000 грн., які визнані ОСОБА_2 у повному обсязі.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 214,60 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст. 1166, 1167, 1187 ЦК України, ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 56, 57, 58, 60, 61, 79, 84, 88, 209, 212-215, 223 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1088,07 грн. (одну тисячу вісімдесят вісім гривень 07 копійок) у відшкодування матеріальної шкоди, 6000 грн. (шість тисяч гривень) у відшкодування моральної шкоди, 1000 грн. (одну тисячу гривень) витрат на оплату правової допомоги адвоката та 214,60 грн. (двісті чотирнадцять гривень 60 копійок) понесених судових витрат по оплаті судового збору.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення можна оскаржити до апеляційного суду Вінницької області через Хмільницький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Слободонюк М.В.