Справа № 2 /519/228/12
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И.

16 лютого 2012 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя у складі головуючого судді Соловйова О.Л. при секретарі Рояновій А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та малолітнього ОСОБА_5, треті особи по справі: сектор з питань громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Жовтневого РВ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецької області та служба у справах дітей Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради; про позбавлення права користування жилим приміщенням з виселенням членів родини колишнього власника житла та скасування їх реєстрації,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулась до суду з позовною заявою про усунення перешкод у здійсненні права власності та виселення відповідачів з будинку № 217 по вул. Кірова у м. Маріуполі зі скасуванням їхньої реєстрації за зазначеною адресою. В обґрунтування позовних вимог, позивачкою зазначено, що на підставі договору дарування від 20.07.2011 року укладеного з колишнім власником спірного будинку ОСОБА_6 позивачці належить 6/10 частки домоволодіння №217 по вул. Кірова у м.Маріуполі. Зі згоди колишнього власника житла у будинку були зареєстровані та проживали ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Незважаючи на зміну власника житла відповідачі продовжують використовувати частку домоволодіння, яка належала попередньому власнику. З переходом прав власності на жиле приміщення, позивачка вказує на неможливість сумісного користування будинком, а також на необхідність розпорядження своєю часткою будинку, на підставі чого вважає, що відповідачі можуть бути позбавленні права користування жилим приміщенням.

Під час судового слідства, відповідачкою ОСОБА_4 у спірному помешканні був зареєстрований її малолітній син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у звязку з чим позивачкою були уточненні позовні вимоги відповідно до яких, остання висунула вимоги аналогічного змісту щодо втрати права користування, виселення та зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_5

В судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_7 уточнений зміст позовних вимог підтримали у повному обсязі, наполягаючи на їх задоволенні зазначили, що відповідачі були зареєстровані у спірному помешканні зі згоди попереднього власника житла у звязку з чим, при зміні прав власності перешкоджають позивачці реалізувати своє право на розпорядження будинком. Потреба у відчуженні частки домоволодіння виникла у позивачці у звязку з необхідністю поліпшення житлових умов, оскільки вона вимушена доглядати матір похилого віку, в умовах недостатньої житлової площі. Дії відповідачів вважає, такими, що порушують її конституційне право власності за захистом яких звернулась до суду. Вказуючи на незаконність дій відповідачів, зазначила, що відповідачка ОСОБА_3 має окрему квартиру, в який фактично мешкає родина ОСОБА_5 разом з малолітньою дитиною, дії останніх щодо реєстрації у спірному помешканні вжиті виключно з метою порушення прав позивачці по справі.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_8 позовні вимоги не визнали та суду пояснили, що ОСОБА_2 з часу народження мешкає у спірному будинку власником, якого була його мати ОСОБА_6 За час спільного проживання остання надала згоду на реєстрацію та сумісне проживання родини відповідача, яка складалась з дружини ОСОБА_3 та доньки ОСОБА_4, у підтвердження свого волевиявлення колишній власник будинку у 2009 року уклала заповіт, за яким заповіла будинок у власність відповідача ОСОБА_2 Після стаціонарного лікування доглядом ОСОБА_6, стала займатись позивачка по справі, яка отримавши будинок у дар вимагає виселення членів родини колишнього власника житла. Позовні вимоги вважає без підставними, оскільки відповідач до теперішнього часу продовжує доглядати за будинком та несе поточні витрати, не маючи іншого помешкання вважає не можливим виконання позовних вимог.

Відповідачка ОСОБА_4 суду пояснила, що є донькою відповідачів ОСОБА_6, яка після укладення шлюбу разом з чоловіком та малолітнім сином продовжують мешкати у зазначеному будинку. Позовні вимоги не визнає, оскільки в її родині відсутнє будь яке інше помешкання придатне для житла.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, причини неявки суду не повідомила, про день та час розгляду справи була повідомлені належним чином.

Представник третьої особи по справі служби у справах дітей Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради ОСОБА_9 просила прийняти рішення з урахуванням інтересів малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Третя особа по справі: Сектор громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Жовтневого РВ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області у судове засідання свого представника не спрямував, надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності.

Судом досліджені наступні докази та встановлені відповідні їм правовідносини.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснив, що є чоловіком відповідачки ОСОБА_4, яка разом з дитиною зареєстрована у спірному будинку. З 2000 року знає родину ОСОБА_3, які по теперішній час продовжують мешкати у будинку зі згоди попереднього власника ОСОБА_6 За цей час, було зроблено поліпшення житлових умов, ним с особисто на прохання та за участю відповідачів здійснювався поточний ремонт та догляд за приміщенням.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що є колишнім чоловіком позивачці, який на прохання останньої допомагав у перевезенні колишнього власника будинку ОСОБА_6 до спірного житла, але відповідачі заперечували та перешкоджали фактичному поверненню матері до будинку після стаціонарного лікування. Останній підтвердив, що йому відомо про проживання ОСОБА_4 у квартирі розташованої в Іллічівському районі м.Маріуполя , що належить відповідачці ОСОБА_3

Свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_13 підтвердили факт проживання відповідачів ОСОБА_3 у спірному помешканні, зазначивши, що ОСОБА_4 з дитиною після укладання шлюбу, тобто з 2008 року жодного разу не бачити, на підставі чого приходять до висновку, що остання не проживає у спірному будинку.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що є подругою відповідачки ОСОБА_3, яка з 1984 року постійно мешкає зі своєю родиною у спірному домоволодінні разом з матерію чоловіка - ОСОБА_6 яка була власником будинку.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що на замовлення позивачки займалась реалізацією будинку, який не уявляється можливим знайти покупця з урахуванням зареєстрованих члені сімї колишнього власника житла.

Письмовими поясненнями ОСОБА_16 підтверджено факт проживання відповідачів у спірному помешканні, спір у порядку користування якого виник після відмови відповідача ОСОБА_2 прийняти до будинку після лікування на той час власника ОСОБА_6

Згідно договору дарування частини домоволодіння від 20.07.2011 року позивачка прийняла в дар від ОСОБА_6, 6 /10 частки домоволодіння №217 по вул.Кірова у м. Маріуполі, відповідно до даних, викладених у технічному паспорті та витязі з реєстру прав власності на нерухоме майно, за вказаним договором дарування у власність ОСОБА_1 було передано жилий будинок літ.А-1, літню кухню літ.Б-1, сарай літ. В-1, сарай літ. З-1, вбиральню літ.Е-1, гараж літ. Л-1, Ѕ огорожі №1,2, Ѕ мостіння І, що знаходяться на земельній ділянці розташованої за адресою: м.Маріуполь вул. Кірова №217, та складає 6/10 частки домоволодіння / а.с. 10/.

За довідкою з Маріупольського БТІ власником 4/10 частини домоволодіння № 217 по вул. Кірова в м. Маріуполі є ОСОБА_17 /а.с.27/

Відповідно до домової книги прописки проживаючих у ІНФОРМАЦІЯ_2 та довідки сектору з питань громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Жовтневого РВ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецької області №6/688 від 23.11.11 року у спірному домоволодінні зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 27.03.2002 року. / а.с. 82/

Довідкою сектору з питань громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Жовтневого РВ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецької області №697 від 25.11.11 року встановлено, що на 6/10 частки домоволодіння №217 по вул. Кірова у м.Маріуполі зареєстрована неповнолітня дитина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3, з 26.10.2011 року. /а.с.83/

Судом встановлено, що 6/10 частки домоволодіння № 217 по вул. Кірова у м. Маріуполі на підставі договору дарування на праві власності належить позивачці ОСОБА_1

Згідно ч.3 ст.9 Житлового Кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Так, згідно ст.158 ЖК України наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається між власником будинку (квартири) і наймачем.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавлення володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

У відповідності до ст.ст. 379, 382 ЦК України обєктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира.

Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України. які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним у будинку( квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сімї власника будинку (квартири) користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що виникнення права членів сімї колишнього власника будинку ОСОБА_6 на користування цим будинком та обсяг цих прав залежить від виникнення у власника будинку - позивачці по справі ОСОБА_1 права власності на спірний будинок, а відтак - припинення права власності ОСОБА_6 на будинок припиняє право членів її сімї - відповідачів по справі, на користування цим будинком.

Таким чином, суд приходить до висновку, що права членів сімї власника будинку на обєкт власності є похідними від прав самого власника.

Передбачаючи права власника житлового будинку на відчуження цих обєктів, закон не передбачив при цьому перехід прав і обовязків попереднього власника до нового власника в частині збереження права користування житлом (житлового сервітуту) членів сімї колишнього власника у випадку зміни власника будинку.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачі не набули самостійного права на житло з підстав, передбачених законом (найм, оренда, вселення наймачем чи на підставі ордера тощо - ст.810 ЦК України, ст.ст.61,64 ЖК України), отже суд приходить до єдиного висновку про те, що у звязку з відсутністю договірних відносин з власником будинку та припиненням права власності ОСОБА_6 на будинок відповідачів втратили право користування цим будинком, оскільки їх права похідні від прав колишнього власника будинку, членом сімї якої вони зявлялись.

Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням.

Таким чином, враховуючи наведену норму закону, суд, визнаючи відповідачів такими, що втратила право користування будинком №217 по вул. Кірова у м. Маріуполі, приходить до висновку, що відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та малолітнього ОСОБА_5 слід зняти з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Нормою статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права, користування та розпорядження своїм майном.

Частина 1 статті 316 ЦК України закріплює, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших ociб.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частина 3 статті 116 ЖК України передбачає, що осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що відповідачі проживаючи у належному позивачці будинку, чиніть останній перешкоди у користуванні своєю часткою власністю, чим порушують її законні права та інтереси, а тому, для їх захисту, необхідно усунути перешкоди позивачці у користуванні та розпорядженню її власністю, шляхом виселення відповідачів з будинку, що належить позивачці, без надання іншого житлового приміщення.

Отже, суд визнає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, оскільки суд задовольняє позов з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню солідарно: судовий збір, сплачений позивачкою при поданні позовної заяви до суду в розмірі 8 гривень 50 копійок та витрати на оплату інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в розмірі 37 гривень, а всього 45 гривень 50 копійок у відшкодування судових витрат.

Враховуючи вищевикладене та керуючись Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. ст. 316 ч. 1, 317 ч. 1, 132 ч. 1, 391 ЦК України, ст. ст. 109, 116 ч. 3, 150 Житлового кодексу України, ст. ст. 3, 10, 11, 60, 74, 76, 88 ч. 1, 169 ч. 4, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та малолітнього ОСОБА_5, треті особи по справі: сектор громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Жовтневого РВ Маріупольського МУ ГУМВС України в Донецькій області та служба у справах дітей Жовтневої районної адміністрації Маріупольської міської ради; про позбавлення права користування жилим приміщенням та виселення членів родини колишнього власника житла, скасувавши їх реєстрацію - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та малолітнього ОСОБА_5 такою, що втратила право користування жилим приміщенням будинку №217 по вул.Кірова в м. Маріуполі.

Зняти ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та малолітнього ОСОБА_5 з реєстраційного обліку за адресою м. Маріуполь, вул. Кірова, будинок № 217

Усунути перешкоди у здійсненні права власності ОСОБА_1 шляхом виселення ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та малолітнього ОСОБА_5, з будинку №217 по вул.Кірова у м. Маріуполі, без надання іншого жилого приміщення.

Стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3, та ОСОБА_4, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_18 на користь ОСОБА_1 у відшкодування судових витрат по сплаті судового збору - 8 гривен 50 копійок та інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи 37 гривень, а всього 45 гривень 50 копійок.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.Л. Соловйов