_____________________________________________________________________________
Справа№1512/2-1184/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2012 р. року, Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді Літвінової І.А.

за участю секретарів судового засідання Козак А.В., Варгаракі С.М., Ганєва А.Е.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, третя особа ОСОБА_3 про усунення перешкод у здійсненні права власності та про зняття з реєстрації місця проживання,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовною заявою до ОСОБА_2, Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області та просила суд ухвалити рішення, яким усунути перешкоди у здійсненні її права власності на будинок № 24 по вул. Шишкіна в м. Одесі шляхом зняття ОСОБА_2 з реєстрації місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1; зобовязати Київський РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області зняти ОСОБА_2 з реєстрації місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 з мотивів того, що ОСОБА_2, яка безпідставно до цього часу зареєстрована в будинку позивача, де ніколи не проживала, витрати по утриманню майна та прибудинкової території не несла, перешкоджає їй здійснювати право власності.

Під час розгляду справи позивач ОСОБА_1 уточнила позовні вимоги, в останній редакції яких просила суд визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житловим будинком, розташованим за адресою: м. Одеса, вул. Шишкіна, 24; зобовязати Київський РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області зняти ОСОБА_2 з реєстраційного обліку місця проживання за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні позивач, представник позивача підтримали уточнені позовні вимоги, письмові обґрунтування до них та просили позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 зі своїми представниками та представник відповідача Київський РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області заперечували проти задоволення позову в частині позовних вимог, заявлених до кожного з них, як окремих відповідачів, пославшись на їх безпідставність та правову необґрунтованість.

Вислухавши пояснення сторін, учасників судового розгляду, дослідивши докази, оглянувши матеріали цивільної справи № 2-1136/2009 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу і про розподіл спільного майна подружжя, відмовні матеріали Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області № 5901 (за ЖРЗПЗ № 8292), № 6420 (за ЖРЗПЗ №№ 9154, 9185, 9231, 9238, 9263), № 9342 (за ЖРЗПЗ № 13088), скаргу ОСОБА_4 на імя Президента України від 27.08.2009 року, яка знаходилась на розгляді в Прокуратурі Київського району м. Одеси, з урахуванням свідчень, допитаних у судовому засіданні ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 суд вважає що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних, встановлених у судовому засіданні підстав:

Позивач ОСОБА_1 є власником 9/20 частини жилого будинку № 24 по вулиці Шишкіна в місті Одесі на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 17.02.2006 року. Пунктом 8 договору засвідчено, що ця частина будинку іншім особам не відчужена, під забороною (арештом), в заставі не перебуває; особи, котрі проживають і (або) зареєстровані в цій частині на момент укладання договору не заперечують проти виселення (зняття з реєстраційного обліку) з нього; внаслідок дарування частини жилого будинку не буде порушено прав та законних інтересів інших осіб, в тому числі неповнолітніх, малолітніх дітей, непрацездатних осіб, яких дарувальник зобовязаний утримувати за законом чи договором; частину жилого будинку не надано в користування наймачам (орендарям), обтяжень, сервітутів, а також будь-яких прав у третіх осіб щодо неї немає; від обдаровуваного не приховано обставин, які мають істотне значення для цього договору (а.с. 5-6 том І).

Однак, в порушення вищезазначених зобовязань, місце проживання дочки дарувальника ОСОБА_2 до цього часу залишається зареєстрованим в частині жилого будинку, належній ОСОБА_1, право власності якої зареєстроване у відповідному реєстрі 14 березня 2006 року (а.с.6 том І).

Згідно ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім'ї власника житлового приміщення, який не є його співвласником, на користування цим приміщенням обумовлене наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому приміщення.

ОСОБА_2 не є членом сімї власника частини жилого будинку де вона зареєстрована та не проживає спільно з власником у цьому будинку.

Відповідач ОСОБА_2 відмовляється в добровільному порядку знятись з реєстраційного обліку, вважаючи, що вона, як спадкоємиця після смерті батька - минулого власника будинку ОСОБА_4 з 2010 року має право на спадщину за законом на належне йому до 2006 року майно і на користування цим майном. Однак, в належному порядку право власності на спірне майно за ОСОБА_2 не встановлене, документів, які б підтверджували підстави його набуття, відповідач суду не надала.

ОСОБА_2, народилась в місті Ташкент (Узбекистан) 10 березня 1980 року під час перебування її батьків - ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у шлюбі. Після фактичного припинення шлюбних відносин між батьками, ОСОБА_2 залишилась проживати з матірю в Узбекистані.

Батько ОСОБА_4 повернувся до України де 30 липня 1999 року купив частину будинку № 24 по вулиці Шишкіна в місті Одесі (а.с.5 том І), а в 2001 році одружився з ОСОБА_8, з якою перебував у фактичних шлюбних відносинах з 1990 року (а.с.15 том І, а.с. 45 том ІІ).

Зі слів ОСОБА_2, які жодними доказами не підтверджені, вона переїхала на Україну в 1999 році. Факт зняття з реєстраційного обліку в Узбекистані, де постійно проживала з матірю, ОСОБА_2 суду не довела. Повідомила, що паспорт, який одержувала на своє імя в Узбекистані, був викрадений в місті Києві під час переїзду, а новий паспорт громадянина України вона одержала лише в 2005 році. При цьому, згідно штампу в паспорті КМ312627, виданому на імя ОСОБА_2 Київським РВ ОМУ УМВС України в Одеській області 04 квітня 2005 року місце проживання ОСОБА_2 зареєстроване в ІНФОРМАЦІЯ_2 ще в 2003 році. У відповідь на запит суду начальник СГІРФО Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області повідомив про неможливість надати відомості про підстави реєстрації ОСОБА_2 в м. Одесі, вул. Шишкіна, 24 в звязку зі знищенням документів (а.с.17 том ІІ).

Під час розгляду справи ОСОБА_2 особисто повідомила, що реєстрація її місця проживання за адресою де вона фактично не проживала - в будинку № 24 по вулиці Шишкіна в місті Одесі була проведена формально, так як після переїзду з Узбекистану на Україну їй необхідно було оформити новий паспорт та вирішити питання з працевлаштуванням. Це ж підтверджено і свідком ОСОБА_6 (а.с. 158 том І та технічний звукозапис судового засідання від 06.02.2012 р.), а також обставинами, викладеними в скарзі ОСОБА_4 на імя Президента України від 27.08.2009 року, розглянутій Прокуратурою Київського району м. Одеси, в якій ОСОБА_4 - батько відповідача ОСОБА_2 власноруч засвідчив формальність реєстрації дочки в його будинку та взагалі звинуватив ОСОБА_2 у підробці Будинкової книги та незаконному одержанню документів на будинок з метою його привласнення (а.с.35-37 том ІІ).

Статтею 6 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Українівизначено, що при зміні місця проживання в межах адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюється повноваження органу реєстрації, особа, яка зареєструвала місце проживання, або її законний представник повинні письмово повідомити про це відповідний орган реєстрації протягом семи днів.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

З системного аналізу правових норм, які встановлюють поняття місця проживання (перебування) суд приходить до висновку, що місцем проживання (перебування) фізичної особи є місце, де вона постійно або переважно проживає як власник житлового будинку (приміщення) або на підставі правового статусу члена сім'ї власника житла чи особи, яка має право користування житлом за договором найму, піднайму, оренди, за договором про передання права користування житлом або на інших підставах, передбачених законодавством України. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.

Факт постійного, переважного або тимчасового проживання ОСОБА_2 за адресою: м. Одеса, вул. Шишкіна, 24 судом не встановлений.Відповідач не є власником нерухомого майна за зазначеною адресою, договір найму або піднайму не укладався, відповідач не має сервітутного права, не має правового статусу члена сім'ї власника зазначеної частини будинку ОСОБА_1, або іншої особи, яка має право користування цим житлом.

Суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 перебуває на реєстраційному обліку за зазначеною адресою безпідставно.

Відповідно до довідки Комунального підприємства Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомостівід 24.02.2012 р. за № 3 31363.75 станом на 21 травня 2009 року в місті Одесі по вулиці Шишкіна, 24 за ОСОБА_4 нерухоме майно не зареєстроване.

Під час розгляду справи зясовано, що відповідач з серпня 2009 року неодноразово примусово намагалась проникнути до житла позивача, зверталась за допомогою до органів міліції. Постановами про відмову в порушені кримінальної справи від 13.08.2009 року, 01.09.2009 року, 15.11.2010року ОСОБА_2, як заявниці розяснений порядок вирішення цивільно-правового спору в суді.

Відповідач ОСОБА_2 спільно з ОСОБА_3, яка на той час не була стороною у справі та учасницею судового розгляду подали зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_9 та просили ухвалити рішення суду, яким визнати недійсним шлюб, зареєстрований 03 березня 2008 року між ОСОБА_10 та ОСОБА_8, визнати недійсним договір дарування від 17.02.2006 року, укладений між ОСОБА_10 та ОСОБА_1, визнати за ОСОБА_3 право власності на 5/8 частин спадкового майна за ОСОБА_2 право власності на 3/8 частин спадкового майна, яке складається з 9/20 житлового будинку, розташованого в місті Одесі по вулиці Шишкіна, 24, та земельної ділянки площею 0,1 га за адресою: Одеська обл., Біляївський р-н, с. Троїцьке, вселити ОСОБА_2 в домоволодіння № 24, розташоване на вулиці Шишкіна в місті Одесі та зобовязати ОСОБА_1 не перешкоджати у користуванні цим майном, стягнути з ОСОБА_1 судові витрати.

Зустрічна позовна заява була оформлена та подана без додержання вимог, встановлених ст. ст. 119, 120 ЦПК України і ухвалою суду від 04.04.2011 року заявникам був наданий строк для усунення недоліків. В звязку з невиконанням ухвали суду заява була повернута ОСОБА_2 та ОСОБА_11 з розясненням їх права повторного звернення із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

За результатами розгляду раніше поданих позовних заяв, провадження в цивільній справі № 2-1136/2009 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу і про розподіл спільного майна подружжя було закрите в звязку зі смертю відповідача (а.с.33-34 том ІІ), а цивільна справа № 2-1464/08 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_12 про визнання за ОСОБА_3 права власності на 9/40 частин житлового будинку з надвірними будівлями по вул. Шишкіна, 24 в м. Одесі та про визнання договору дарування від 17.02.2006 року 9/20 будинку № 24 по вул. Шишкіна в м. Одесі, укладеному між ОСОБА_12 та ОСОБА_1 недійсним ухвалою суду від 02.09.2008 року залишена без розгляду (а.с. 40).

Більше ОСОБА_2 та ОСОБА_11 в належному порядку до суду не звертались в тому числі і з вимогами про вселення, відповідне рішення судом не приймалось.

Недоторканість житла гарантується статтею 30 Конституції України, яка визначає, що не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Отже суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для зобовязання ОСОБА_1 допустити відповідача до користування її майном.

ОСОБА_2 до цього часу безпідставно залишається зареєстрованою в частині жилого будинку, в якій не встановлено її право на володіння, розпорядження чи користування, наслідком чого є обмеження можливості ОСОБА_1 в повному обсязі реалізовувати своє право власності відповідно до закону за своєю волею, на власний розсуд, незалежно від волі інших осіб.

Стаття 391 ЦК України встановлює, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Тому право позивача потребує судового захисту, а позовні вимоги провизнання ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житловим будинком підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог, заявлених до Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області суд приходить до висновку про їх безпідставність та необґрунтованість.

Частиною 1 ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Українівстановлено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

У справі відсутні дані, що питання про зняття відповідача ОСОБА_2 з реєстраційного обліку було у встановленому законом порядку з передбачених законом підстав предметом розгляду Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, рішення якого чи його відсутність дають підстави встановити наявність спору про право.

Під час розгляду даної цивільної справи суд повністю переконався, що справедливим вирішенням спору між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є забезпечення судового захисту порушеного права позивача на безперешкодне користування, володіння та розпорядження належним їй майном частиною жилого будинку № 24 по вулиці Шишкіна в місті Одесі.

Відповідно до статті 217 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочку або розстрочити виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні.

Керуючись ст.ст. 3, 5, 6 Сімейного кодексу України, ст. 156 Житлового кодексу України, ст.ст. 15, 16, 29, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим будинком, розташованим за адресою: м. Одеса, вул. Шишкіна, 24.

Встановити порядок виконання рішення суду, визначивши, що при умові набрання цим рішенням законної сили воно є підставою для Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеської області для зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за адресою : м. Одеса, вул. Шишкіна, 24.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя :