Справа № 2114/7111/12
У Х В А Л А

10 серпня 2012 року м.Херсон

Суддя Комсомольського районного суду м. Херсона Черниш О.Л., розглянувши заяву Херсонського міського комунального підприємства «Херсонтеплоенерго» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з теплозабезпечення та гарячого водовідведення з ОСОБА_1,

в с т а н о в и л а:

Заявник звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу, у якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за послуги з теплозабезпечення та гарячого водовідведення за період з 01.12.2005 року по 01.07.2012 року у сумі 5592, 33 грн., з урахуванням індексу інфляції у розмірі 856, 85 грн., а також 3 % річних у зазначений термін у сумі 381, 32 грн., всього 6830, 50 грн.

Відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно із ч. З ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 Цивільного кодексу України).

Крім того стягувачем заявлено вимогу про стягнення втрат від інфляційних процесів та 3% річних.

Оплата витрат, повязаних з утриманням будинку та прибудинкової території регулюється Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року.

Зазначеними нормативними актами не передбачено сплати заборгованості по витратах, повязаних з наданням послуг з теплозабезпечення та гарячого водовідведення, з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних.

Як на правову підставу вимог про стягнення суми заборгованості по сплаті з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних, заявник посилається на ст.ст. 15, 16, 509, 526, 625 ЦК України, ст.ст. 95, 96 ЦПК України.

Статтями 15, 16, 509, 526, 625 ЦК України не передбачено сплати заборгованості витрат, повязаних з наданням послуг з теплозабезпечення та гарячого водовідведення.

Статті 95, 96 ЦПК України є нормами процесуального, а не матеріального права, а тому не можуть бути підставою для стягнення сум з урахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних.

Відповідальність за порушення грошового зобовязання, встановлена ст. 625 ЦК України, не застосовується до спірних правовідносин, які виникли між сторонами з приводу надання комунальних послуг.

За змістом статті 625 ЦК України інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Надання послуг з опалення (теплозабезпечення) відповідно до ст.1 Закону України "Про комунальні послуги" є комунальною послугою.

А відповідно до ст. 1 того ж закону, комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо-та електропостачанням, опаленням, а також вивезенням побутових відходів у порядку, встановленому законодавством.

Згідно ст. 4 Закону України "Про комунальні послуги" законодавство у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Стаття 625 ЦК України не регулює відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Стягувач відповідно до п.3 ст.21 Закону України в разі укладання договору з боржником має право визначити його відповідальність за порушення умов договору, зокрема і за несвоєчасну плату за надані послуги. Договору про грошові зобовязання між сторонами не укладено, додаткової відповідальності між сторонами не встановлено.

Таким чином, заявником заявлено вимоги про сплату боргу поза межами строку позовної давності, а також втрат від інфляційних процесів та трьох відсотків річних, розгляд яких неможливий окремо від вимог про стягнення основної суми заборгованості, що породжує спір про право.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

Керуючись п.п.1, 2 ч. 3 ст. 96, п. 2 ч. 3 ст. 100, ст.ст. 101, 257, 267 ЦПК України, суддя,

у х в а л и л а:

Відмовити Херсонському міському комунальному підприємству «Херсонтеплоенерго»у прийнятті заяви про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за послуги з теплозабезпечення та гарячого водовідведення з ОСОБА_1.

На ухвалу протягом пяти днів з дня отримання її копії може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Херсонської області через Комсомольський районний суд м. Херсона.

СуддяОСОБА_2