АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/1690/3805/2012 Головуючий у 1-й інстанції Хіневич В.І. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2012 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді Лобова О.А.

суддів Петренка В.М., Акопян В.І.

при секретарі Лутицькій Л.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Крюківського районного суду м.Кременчука від 18 липня 2012 року в справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зобов'язання вчинити певні дії.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2011 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом; з урахуванням уточнень остаточно просили ухвалити рішення, яким відновити становище, що існувало до порушення цивільних прав та інтересів, шляхом зобовязання відповідачки зробити окремий вхід до 2/3 частини будинку №1/10 по вул.Рилєєва у м.Кременчуці через приміщення, що їй належить на праві власності та закласти дверний пройом між верандою літ.І-І площею 8,3 м.кв. та приміщенням літ.2-4 площею 6,2 м.кв.

Заявлені вимоги мотивовані тим, що відповідачка самовільно всупереч судовим рішенням, які набрали законної сили, зайняла належне позивачам приміщення та використовує його як вхід до своєї частини будинку.

Заочним рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука від 18 липня 2012 року позов задоволений частково: віднолено становище, що існувало до порушення цивільних прав та інтересів позивачів шляхом покладення на ОСОБА_2 обов'язку поновити окремий вхід до 2/5 частини будинку (квартири №2) № 1/10 по вул.Рилєєва у м.Кременчуці, що їй належить на праві власності. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Крюківського районного суду м.Кременчука від 17 вересня 2012 року заява ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишена без задоволення.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що суд розглянув справу без належного повідомлення відповідачки про час та місце судових засідань. Окрім того, суд безпідставно не взяв до уваги наявність самочинно збудованої прибудови веранди «аЗ». Задовольнивши позов, суд фактично позбавив відповідачку доступу до технічних приміщень та комунікацій будинку.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги і позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, вислухавши пояснення осіб, які приймають участь у розгляді справи, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав:

Відповідно до п.1ч.1ст.307, ст.308 ЦПК України апеляційний суд за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції вправі відхилити апеляційну скаргу та залишити рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі свідоцтва про право1 на спадщину за заповітом від 14 червня 2005 року ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на праві спільної часткової власності належить 3/5 частини будинку №1/10 по вул.Рилєєва у м.Кременчуці. Інша частина будинку, а саме 2/5 його частини, належить на праві власності ОСОБА_2

Зазначений будинок та господарські споруди реально розділені рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука від 25 квітня 1979 року. Згідно судового рішення позивачі є власниками наступних приміщень будинку: 1-І площею 8,3 м.кв., 1-2 площею 6,5 м.кв., 1-3 площею 5,7 м.кв., 1-4 площею 12,0 м.кв., 1-5 площею 6,6 м.кв., 2-3 площею 5,9 м.кв. ОСОБА_2 є власником таких приміщень цього будинку: 2-1 площею 6,2 м.кв., 2-2 площею 6,1 м.кв., 2-4 площею 12,9 м.кв.

Рішенням Крюківського районного суду м.Кременчука від 18 грудня 2009 року, яке набрало законної сили 22 березня 2010 року, встановлено, що ОСОБА_2 самовільно зайняла належне позивачем приміщення 1-І площею 8,3 м.кв. та використовує його як вхід до своєї частини будинку. Зазначеним судовим рішення зобов'язано ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні майном, що належить позивачам, шляхом відновлення пошкодженого майна та приміщення - встановлення нового замка на вхідних дверях, демонтажу дверей на веранді 1-І площею 8,3 м.кв., закладення дверного пройому від демонтованих дверей на веранді 1-І площею 8,3 м.кв., вивільнення спірного приміщення. Рішення суду у цій частині не виконане.

Суд першої інстанції, дослідивши обставини справи, перевіривши доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку й обґрунтовано дійшов висновку про часткове задоволення позову. При цьому суд першої інстанції виходив з доведеності факту протиправного використання відповідачкою приміщення, що належить позивачам. Такий висновок суду ґрунтується на законі та відповідає встановленим обставинам.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені, за винятком випадків, передбачених законом.

Факт самовільного протиправного використання відповідачкою приміщення 1-І площею 8,3 м.кв., що належить позивачам на праві власності, встановлений судовим рішенням, отже відповідно ч.3 ст.61 ЦПК України не підлягає повторному доказуванню.

Обраний позивачами спосіб захисту порушеного права відповідає положенням ст.16 ЦК України.

Доводи апеляційної скарги про наявність самовільної прибудови літ. «аЗ» до ганку, з якого до 1988 року існував окремий вхід до частини будинку, що належить відповідачці, не заслуговують уваги, оскільки згідно ч.2 ст.376 ЦК України особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Існування у спірному приміщенні входу до технічного підпілля та до піддашшя не є передбаченою законом обставиною для позбавлення позивачів права володіти та користуватися належним їм майном.

Апеляційна скарга не містить нових належних і допустимих доказів, які спростовували висновки суду першої інстанції.

Перелічені у апеляційній скарзі процесуальні порушення щодо належного повідомлення сторони про час та місце судового засідання не вплинули на законність і обгрунтованість рішення суду.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.303, п.1 ч.1ст.307, ст.308, ст.315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Крюківського районного суду м.Кременчука від 18 липня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: суддя О.А. Лобов

Судді: В.І. Акопян

ОСОБА_5