Справа № 2108/4916/2012
Провадження №2/2108/1733/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2012 року Голопристанський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Сіянко В.М.,

при секретарі Роман Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Гола Пристань Херсонської області в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Голопристанської міської ради Херсонської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

23.11.2012 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Голопристанської міської ради Херсонської області про визначення їй додаткового строку для прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2, яка померла 06.07.2010 року, після смерті якої відкрилася спадщина на належне померлій майно, а саме житловий будинок № 60-а по вул. Фрунзе в м. Гола Пристань Херсонської області, посилаючись на те, що вона є єдиним спадкоємцем після смерті матері, яка заповіла їй все належне їй на момент смерті майно, про що склала заповіт від 03.12.2008 року, нотаріально посвідчений. У встановлений законом строк не зверталася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини через те, що не знала про наявність заповіту, про який дізналася лише у березні 2012 року, звернувшись до нотаріальної контори. Посилаючись на ч.3 ст. 1272 ЦК України просила суд визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті матері тривалістю в один місяць.

У судовому засіданні позивачка та її представник ОСОБА_3 підтримали позовні вимоги, наполягали на їх задоволенні, з підстав, викладених у позові.

Представник відповідача ОСОБА_4 у судовому засіданні залишив вирішення позову на розсуд суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін та їх представників, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06.07.2010 року померла ОСОБА_2, яка доводилася позивачці матірю, після смерті якої спадкова справа не заводилася (а. с. 7-9, 19-20).

03.12.2008 року ОСОБА_2 заповіла позивачці все належне їй майно, про що склала нотаріально посвідчений заповіт (а. с. 5-6).

26.09.2012 року Верховним Судом України прийнято постанову по справі № 6-85цс12, якою встановлено наступне: за загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч.1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобовязує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Ураховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1/ у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2/ ці обставини визнані судом поважними.

Якщо ж у спадкоємця перешкод не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через фінансову неспроможність та юридичну необізнаність чи з іншої неповажної причини, то положення ч. 3 ст. 1272 ЦК України не застосовуються.

Позивачка своєчасно спадщину не прийняла, хоча знала про смерть матері, наявність чи відсутність заповіту не впливають на необхідність звернення спадкоємця до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та не є поважною причиною, яка б перешкодила позивачці звернутися до нотаріальної контори із такою заявою.

У відповідності до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК. Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом.

Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. За наявності у спадковій справі заяви спадкоємця про відмову від права на спадщину його вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини задоволенню не підлягають.

Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину.

Повторне визначення судом додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини одним і тим же спадкоємцем законодавством не передбачено.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Відповідно до ст. 60 ЦПК Кожна сторона зобовязання довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

За ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Обовязок по доказуванню обставин, викладених у позові лежить саме на позивачу.

Позивачка не надала суду доказів того, що вона зверталася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 та видачі їй відповідного свідоцтва про право на спадщину і їй в цьому було відмовлено у звязку із пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини, наведені нею причини пропуску строку для прийняття спадщини, на думку суду є неповажними, не надала до суду доказів наявності майна чи майнових прав, які належали спадкодавцеві, у звязку із чим позовні вимоги задоволенню не підлягають як безпідставні та необґрунтовані.

Враховуючи наведене, керуючись ст. ст. 1268-1270, 1272 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 57-66, 88, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Голопристанської міської ради Херсонської області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Херсонської області через Голопристанський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В. М. Сіянко