АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 0413/2-963/12 22-ц/491/1407/12
Справа № 2/413/963/12 Головуючий в 1 -й інстанції
Провадження № 22-ц/491/1407/12 ОСОБА_1
Категорія 26 (III ) Доповідач Карнаух В.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду

Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Карнаух В.В.

суддів: Братіщевої Л.А., Ляховської І.Є.,

при секретарі: Євтодій К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі згідно із вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового засідання технічними засобами, без участі осіб, які належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «ЄВРАЗ ОСОБА_2» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 13 березня 2012 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 акціонерного товариства «Суха Балка» про відшкодування моральної шкоди , -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2011 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом в якому просив суд стягнути з відповідача ОСОБА_4 акціонерного товариства «Суха Балка» ( надалі -ПАТ «ЄВРАЗ ОСОБА_2») на його користь у відшкодування моральної шкоди, спричиненої втратою професійної працездатності у зв'язку із професійним захворюванням, в сумі 196 000 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 13 березня 2012 року позов ОСОБА_3 задоволено частково: стягнуто з ПАТ «Суха Балка» на його користь у відшкодування моральної шкоди 18 000 грн. Стягнуто з відповідача 107,30 грн. судового збору.

В апеляційній скарзі ПАТ «ЄВРАЗ ОСОБА_2» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову ОСОБА_3 у задоволенні позову.

Зокрема вважає, що судом застосовано до спірних правовідносин норми законодавства, які не підлягали застосуванню та не застосовано спеціальний Закон, який підлягає застосуванню.

Крім того, посилається на те, що позивачем не наданий висновок МСЕК про наявність факту спричинення йому моральної шкоди, а довідка МСЕК про відсоток втрати працездатності не є підтвердженням факту заподіяння моральної шкоди; позивачем не надано доказів спричинення йому моральної шкоди.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_2 встановлено, що ОСОБА_3 працював з липня 1983 року електрослюсарем по ремонту обладнання на підприємстві відповідача.

ОСОБА_5 № 33 розслідування хронічного професійного захворювання від 17 квітня 2009 року , комісією встановлено, що керівництво шахти ім.Фрунзе ВАТ "Суха Балка" порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти і нормативи в період роботи ОСОБА_3 на цьому підприємстві ст.153 КзпП,ст.13 Закону України "Про охорону праці" (а.с.8-9).

За висновком МСЕК від 02 квітня 2009 року позивачу було первинно встановлено 20 % втрати професійної працездатності, безстроково.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції правильно виходив з того, що відповідач винен у виникненні у позивача професійного захворювання.

Відповідно до ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

ОСОБА_5 ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У п. 13 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_2 України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що в даному випадку саме на органи МСЕК покладений обов'язок встановлення факту заподіяння моральної шкоди позивачу є безпідставними та такими, що суперечать Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким нанесене ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 22.11.1995 р. № 212, оскільки МСЕК встановлює даний факт щодо потерпілих на виробництві, яким не було встановлено стійку втрату професійної працездатності, в той час як позивачу встановлено стійку втрату професійної працездатності.

Факт спричинення моральної шкоди позивачу у зв'язку з професійним захворюванням встановлений в судовому засіданні. Позивач періодично потребує амбулаторного і стаціонарного лікування, переносить біль , постійно відчуває незручність, обмежений у фізичній роботі по дому, переносить моральні страждання, що позбавляє його нормальних життєвих зв'язків і вимагає додаткових зусиль для організації свого життя.

У зв'язку з чим доводи апеляційної скарги стосовно не надання позивачем доказів

спричинення моральної шкоди не можуть бути взяті колегією суддів до уваги.

Висновок суду про відшкодування позивачу з боку відповідача моральної шкоди відповідає Рішенню Конституційного ОСОБА_2 України від 08.10.2008 року № 20-рп/2008р., відповідно до якого статтею 237-1 КЗпП України громадянам, що потерпіли від нещасного випадку або професійного захворювання, надано право на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу.

Однак, колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди визначений судом без повного урахування роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_2 України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, характер отриманого позивачем професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

З огляду на те, що позивачу встановлено 20 % втрати професійної працездатності та беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер отриманого позивачем професійного захворювання, і пов'язані з ним фізичні і моральні страждання, інтенсивність і довготривалість фізичних і психічних страждань , істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, і наслідків, що «-> наступили, колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди , який підлягає стягненню на користь позивача з ПАТ "Євраз ОСОБА_2", повинен бути зменшений з 18 000 грн. до 10 000 грн., а рішення суду підлягає в цій частині зміні відповідно до положень п.3ч.1ст.309 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «ЄВРАЗ ОСОБА_2» задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 13 березня 2012 року в частині розміру моральної шкоди стягнутої з ОСОБА_4 акціонерного товариства ««ЄВРАЗ ОСОБА_2» на користь ОСОБА_3 змінити, зменшивши до 10 000 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді: