АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №2-330/11 Головуючий в першій
Категорія №27 (1) інстанції ОСОБА_1 В
№ 22-ц/491/307/12 Доповідач Соколан Н.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМУКРАЇНИ

14 березня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Соколан Н.О.

суддів Ляховської І. Є., Михайлів Л. В.

при секретарі Бондаренко І. В.

В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 08 липня 2011 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційним банк «Володимирський» до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа без самостійних вимог Акціонерний комерційний банк «Європейский» про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

В квітні 2010 року позивач ОСОБА_8 акціонерне товариство «Комерційним банк «Володимирський»(надалі ПАТ «КБ Володимирський») звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, і уточнивши свої вимоги, просив стягнути з відповідачів на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 2026640,84 грн., а також судові витрати по справі.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 08 липня 2011 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ Володимирський» заборгованість по кредиту в розмірі 1767120 грн., а також витрати по справі: судовий збір в розмірі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_9 - ОСОБА_3, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки вважає рішення незаконним та необґрунтованим; суд необ'єктивно підійшов до розгляду справи, позивачем не надано належних доказів отримання відповідачем кредитних коштів; суд не звернув уваги на незаконне одностороннє підвищення процентної ставки за користування кредитом; не перевірив законність передачі прав вимоги за кредитним договором та іпотекодавця від АКБ Європейський до ПАТ «КБ Володимирський»; безпідставно прийшов до висновку про наявність у позивача або АКБ Європейський ліцензії НБУ на здійснення валютних операцій; не звернув уваги, що розрахунковою валютою за договором є не національна одиниця, що суперечить вимогам законодавства; не прийнято до уваги несправедливість умов кредитного договору.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 26.03.2008 року між АКБ «Європейський» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №К/21/0302, згідно умов якого ОСОБА_2 було надано кредит в розмірі 87 000 доларів США під 13,9% річних.

Для належного виконання умов кредитного договору, 26.03.2008 року було укладено іпотечний договір №К/21/0302-1, згідно якого іпотекодавці ОСОБА_2 та ОСОБА_5 передали в іпотеку АКБ «Європейський» належне їм нерухоме майно квартиру АДРЕСА_1,та 26.03.2008 року між ОСОБА_6 і ОСОБА_7 та АКБ «Європейський» було укладено іпотечний договір №К/21/0302-2, відповідно до умов якого іпотекодавці передали в іпотеку у належну їм нерухомість - квартиру № 10 в будинку № 77 по просп.. Гагаріна в м. Кривому Розі.

Додатковою угодою від 26.06.2008 року розмір кредиту ОСОБА_10 було збільшено до 111 000 доларів США зі збільшенням відсоткової ставки до 15,0% річних. Додатковою угодою від 07.10.2008 року розмір відсоткової ставки збільшився до 18,8% річних.

Договором від 15.05.2009 року АКБ «Європейський» передав права на ВАТ КБ Володимирський (правонаступником є позивач) право вимоги від іпотекодавця ОСОБА_2 на повернення кредитних коштів.

Відповідачем ОСОБА_2 не виконано умови договору та додаткових угод, внаслідок чого виникла заборгованість.

Вирішуючи спір по суті, суд вірно встановив обставини по справі, дав їм належну оцінку і відповідно до норм матеріального та процесуального права обґрунтовано дійшов до висновку про часткове задоволення позову та стягнення заборгованості з кредитора ОСОБА_2, оскільки відповідно до вимог ч.1 ст. 1054 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредит та сплатити проценти, та відповідно до вимог ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, якими є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Як убачається із договору кредиту №К/21/0302 від 26.03.2008 року, його було укладено сторонами шляхом підписання, що свідчить про те, що сторони дійшли згоди щодо усіх його умов,а ОСОБА_2 підписанням договору підтвердив свою згоду з умовами кредитування.

Пунктом 2.9 кредитного договору №К/21/0302 від 26.03.2008 рорку передбачено, що зміна процентної ставки за користування кредитними коштами за ініціативою Банку здійснюється шляхом направлення Позичальнику повідомлення, де зазначається новий розмір процентної ставки та дата, з якої вона вводиться. На час укладення договору зміст цього пункту відповідав умовам ЦК України.

Встановлений договором розмір процентної ставки не може бути збільшений Банком в односторонньому порядку тільки з 10.01.2009 р. відповідно ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України, коли набрала законної сили вказана стаття.

Як встановлено судом з 10.01.2009 р. по день ухвалення судом першої інстанції рішення, банк не змінював в односторонньому порядку розмір процентної ставки.

Тому доводи апеляційної скарги щодо несправедливості умов кредитного договору та незаконності одностороннього підвищення Банком процентної ставки є безпідставними.

Колегія суддів вважає, що порушень чинного законодавства при укладенні 26.03.2008 року між АКБ Європейський та ОСОБА_2 кредитного договору №К/21/0302 та додаткових угод 26.06.2008 року , 07.10.2008 року щодо використання іноземної валюти при видачі кредиту допущено не було, оскільки укладаючи цей договір АКБ Європейський діяв на підставі виданої Національним банком України ліцензії № 90 від 25.12.2001 року, якою передбачено право на виконання банківських операцій, визначених ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2000 року, а також на підставі дозволу № 90-4 від 25.12.2001 року, яким надано право здійснення валютних операцій, у тому числі операцій щодо залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України. ВАТ КБ Володимирський мав аналогічну ліцензію НБУ №199 від 18.09.2009 року та Дозвіл № 199-4 від 20.06.2006 року, виданий його правонаступнику ПАТ КБ Володимирський.

Отже, при укладенні кредитного договору, здійснивши кредитну операцію в іноземній валюті (доларах США), АКБ Європейський діяв у відповідності до ст.ст. 2, 47, 49 Закону України «Про банки та банківську діяльність», ст. 2 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», а також п.2.3 Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, затвердженого Постановою Правління Національного Банку України № 275 від 17.07.2001 року. Тому доводи апеляційної скарги про відсутність у позивача та у АКБ Європейський ліцензії НБУ на здійснення валютних операцій не можуть бути прийняті до уваги колегією суддів.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності передачі прав вимоги за кредитним договором безспідставні, оскільки така передача права вимоги не порушує законних прав та інтересів ОСОБА_2

Оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновків суду першої інстанції, колегія суддів апеляційну скаргу відхиляє, а рішення суду першої інстанції залишає без змін згідно ст. 308 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 08 липня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: