ун. № 2-205/11
пр. № 2/2608/127/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2012 року

Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді : Т.О. Величко

при секретарі: М.І. Денисюк

ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ТОВ «АЯКС-ФОРТ», Третя особа: ТОВ «ГЕТЬМАН-КАПІТАЛ»про відшкодування шкоди завданої порушенням авторських прав, та зобов»язання вчинити дії суд

ВСТАНОВИВ:

Представник позивачів звернувся до суду із вказаним позовом до ТОВ «АЯКС-ФОРТ, посилаючись на те, що в м. Києві та Київській області функціонує мережа закладів громадського харчування під найменуванням «Бабай» а саме: «Бабай Bar», «Бабай Pab», «Бабай Beer club», в куточку споживачів кожного з цих закладів та на відповідних фіскальних чеках міститься інформація про суб»єкта господарювання ТОВ «АЯКС-ФОРТ»а також в якості логотипу кожного з зазначених закладів використовується фрагмент зображення звіра. Представник позивачів зазначав, що вказане зображення звіра використовується на вивісках, в зовнішній рекламі даних закладів, в інтер»єрі, афішах заходів, в меню цих закладів, візитних картках з інформацією про заклади, на одязі офіціантів, запальничках. Позивач зазначає, що дане зображення звіра є фрагментом картини «Звір гуляє»(1971 року) народної художниці України, видатної майстрині наївного малярства, лауреата Шевченківської премії ОСОБА_5, яка померла 18.08.1997 року. Даний твір було опубліковано в альбомі «Марія Приймаченко»ОСОБА_1 репродукції творів української народної художниці ОСОБА_6. Позивач зазначав, що на сього дні єдиними спадкоємцями та повноправними власниками авторських прав на твори ОСОБА_5 є позивачі у справі,будь-які інші особи, не мають майнових авторських прав на твори ОСОБА_5. Представник позивача вважає, що широке використання відповідачем в своїй господарській діяльності з комерційною метою фрагмент твору ОСОБА_6 «Звір гуляє», є прямим порушенням майнових та особистих немайнових авторських прав на твори художниці ОСОБА_5, що підлягає відшкодуванню у порядку у встановленому законом порядку, а тому просить суд позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь кожного з позивачів компенсацію порушених авторських прав суми у розмірі 1 738 000,00 грн., моральну шкоду у розмірі 300 000,00 грн. та судові витрати ( а.с.2-8 т.1).

Згідно заяви про збільшення розміру позовних вимог (а.с.136-138 т.1) представник позивачів просив суд стягнути з відповідача на користь кожного з позивачів компенсацію порушених авторських прав суми у розмірі 1 882 000,00 грн, моральну шкоду у розмірі 300 000,00 грн. та судові витрати.

Згідно заяви про збільшення розміру позовних вимог що є предметом розгляду (а.с.186-188 т.1) представник позивачів просив встановити факт порушення відповідачем особистих немайнових авторських прав ОСОБА_5 та майнових авторських прав Позивачів на твір ОСОБА_6 «Звір гуляє»(1971 року) при його використанні в господарській діяльності мережі закладів громадського харчування під найменуванням «Бабай»а саме: «Бабай Bar», «Бабай Pab», «Бабай Beer ciub», «Бабай Садиба» та стягнути з відповідача на користь кожного з позивачів компенсацію порушених авторських прав суми у розмірі 1 970 000,00 грн, моральну шкоду у розмірі 300 000,00 грн., зобов»язати відповідача відновити порушені особисті немайнові авторські права ОСОБА_5 та майнові авторські права позивачів шляхом опублікування за кошти відповідача в газетах «Урядовий кур»єр»та «Юридична практика»відповідного рішення суду по цій справі та інформацію про допущені порушення авторських прав на твір ОСОБА_6 «Звір гуляє»(1971р) щодо неправомірного його використання в господарській діяльності ТОВ «АЯКС ФОРТ»в діяльності мережі закладів громадського харчування під найменуванням «Бабай»а саме: «Бабай Bar», «Бабай Pab», «Бабай Beer ciub», «Бабай Садиба», у місячний строк після набрання рішенням суду законної сили, стягнути з відповідачів штраф у розмірі 10 відсотків на користь держави Україна, заборонити відповідачу використовувати твір ОСОБА_6 «Звір гуляє»(1971р) або його фрагменти в господарській діяльності ТОВ «АЯКС ФОРТ»та судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги (а.с.186-188 т.1), посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві долучені до справи письмові докази, просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на його необґрунтованість, подала письмові заперечення проти позову (а.с.221-223 т.1), просила суд у задоволенні позову відмовити.

Третя особа: подала до суду письмові пояснення ( а.с.7-9 т.2), просила відмовити у позові у зв»язку із його недоведеністю.

Заслухавши пояснення представника позивачів, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінюючи в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити виходячи з наступного.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській та адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.29 т.1) спадкоємцями майна ОСОБА_5, яка померла 18.08.1997 року є її син ОСОБА_7, її невістка ОСОБА_3, спадкове майно на яке видано свідоцтво складається із жилого будинку.

Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.42 т.1) спадкоємицею майна ОСОБА_8, є його дружина ОСОБА_3, майно на яке видано свідоцтва складається із земельної ділянки.

Судом встановлено, що Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5, яка померла 18.08.1997року, ОСОБА_3 успадкувала 1/2 частину майнових авторських прав інтелектуальної власності на художні твори, автором яких є Народний художник Української РСР ОСОБА_5 (а.с.112 т.1).

Судом встановлено, що Свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_8, який помер 07.08.2008 року, ОСОБА_3 успадкувала 1/2 частину майнових авторських прав інтелектуальної власності на художні твори, автором яких є Народний художник Української РСР ОСОБА_5, спадкоємцем якої був ОСОБА_7 Васильович-син, який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. Свідоцтво про право на спадщину на майнові права і твори, раніше видане Іванківською районною державною нотаріальною конторою 18.02.2010 року за реєстровим номером №1-269 ОСОБА_3, змінено на нове свідоцтво на спадщину на підставі ст. 1300 ЦК України ( а.с.112 т.1).

Відповідно до ст. 472 Цивільного кодексу Української РСР (редакції 1963 року) передбачено, що законодавством України охороняються особисті (немайнові) і майнові права авторів та їх правонаступників, пов»язані із створенням та використанням творів науки, літератури,мистецтва (авторське право) і права виконавців виробників фонограм та організацій мовлення (суміжні права). Відносини, що складаються у зв»язку із створенням і використанням об»єктів авторського права і суміжних прав, регулюється Законом України «Про авторське право і суміжні права»та іншими законодавчими актами України.

Згідно статті 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права»у цьому Законі терміни вживаються у такому значенні: автор - фізична особа, яка своєю творчою працею створила твір; ім'я автора - сукупність слів чи знаків, що ідентифікують автора: прізвище та ім'я автора; прізвище, ім'я та по батькові автора; ініціали автора; псевдонім автора; прийнятий автором знак (сукупність знаків) тощо; розповсюдження об'єктів авторського права і (або) суміжних прав - будь-яка дія, за допомогою якої об'єкти авторського права і (або) суміжних прав безпосередньо чи опосередковано пропонуються публіці, в тому числі доведення цих об'єктів до відома публіки таким чином, що її представники можуть здійснити доступ до цих об'єктів з будь якого місця і в будь-який час за власним вибором.

Згідно статті 7 цього ж Закону суб'єктами авторського права є автори творів, зазначених у частині першій статті 8 цього Закону, їх спадкоємці та особи, яким автори чи їх спадкоємці передали свої авторські майнові права.

Згідно ст.11 цього Закону 1. Первинним суб'єктом, якому належить авторське право, є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається особа, зазначена як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Це положення застосовується також у разі опублікування твору під псевдонімом, який ідентифікує автора. 2. Авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. Для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрація твору чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей. 3. Особа, яка має авторське право (автор твору чи будь-яка інша особа, якій на законних підставах передано авторське майнове право на цей твір), для сповіщення про свої права може використовувати знак охорони авторського права. Державна реєстрація авторського права і договорів, які стосуються права автора на твір, здійснюється Установою відповідно до затвердженого Кабінетом Міністрів України порядк Установа складає і періодично видає каталоги всіх державних реєстрацій. За підготовку Установою до державної реєстрації авторського права і договорів, які стосуються права автора на твір, сплачуються збори, розміри яких визначаються Кабінетом Міністрів України Про реєстрацію авторського права на твір Установою видається свідоцтво. За видачу свідоцтва сплачується державне мито, кошти від сплати якого перераховуються до Державного бюджету України. Розмір і порядок сплати державного мита за видачу свідоцтва визначаються законодавством. Особа, яка володіє матеріальним об'єктом, в якому втілено (виражено) твір, не може перешкоджати особі, яка має авторське право, у його реєстрації.

Судом встановлено, що у ксерокопії ОСОБА_1 «Марія Приймаченко»(а.с 34-37 т.1) знаходиться твір «Звір гуляє»у правому нижньому кутку між двома передніми лапами звіру написано дві літери «М.П.»( ініціали автора), а тому у порядку ст. 11 вищевказаного Закону суд робить висновок, що автором твору «Звір гуляє»1971 року є ОСОБА_6, оскільки інші належнідокази належності вказного твору іншій особі відсутні.

Судом встановлено, що згідно Офіційного бюлетеня №11 2007 року, свідоцтво про реєстрацію авторського права на твір 18924 від 15.12.2006 року образотворчого мистецтва Зображення логотипу «Бабай BAR» (БАБАЙ БАР) зареєстровано за ОСОБА_9 ( а.с.25-26 т.2).

Судом встановлено, що згідно Свідоцтва на знак для товарів і послуг №118279 ( а.с.1011 т.2) зображено знак із зображенням істоти з назвою «Бабай»(чорного,білого,червоного,жовтого,помаранчевого кольорів, власником якого є ТОВ «Гетьман-капітал».

Судом встановлено, що згідно Ліцензійного договору про передачу прав на використання торговельної марки від 10.02.2011 року ( а.с.227-232 т.1) ТОВ «ГЕТЬМАН-КАПІТАЛ», є власником свідоцтва України від 10.02.2010 року №118279 на комбіновану торговельну марку (знак для товарів і послуг)»БАБАЙ»надав за винагороду ТОВ «АЯКС-ФОРТ»на строк дії договору невиключну ліцензію (невиключні права) на використання Торговельної марки щодо усіх товарів і послуг, зазначених у Свідоцтві за класами МКТП.

Судом встановлено, що згідно рішення Солом»янського районного суду м. Києва від 09.11.2011 року (а.с.17-18 т.2), яке набрало законної сили, у задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ТОВ «ГЕТЬМАН-КАПІТАЛ», Державного департаменту інтелектуальної власності Міністерства освіти та науки України про визнання недійсним Свідоцтва на знак для товарів та послуг від 10.02.2010 року №118279 у зв»язку із порушенням авторських прав відмовлено.

Судом встановлено, що згідно Постанови Вищого адміністративного суду України від 18.08.2010 року (а.с.44-47 т.2) у задоволенні позову ОСОБА_3 до Президента України про визнання незаконним Указу Президента України від 07.08.2009 року «Про визнання таким, що втратив чинність Указ Президента України від 21.07.2008 року №636 визнання протиправною бездіяльності Президента України, в частині зміни написання прізвища «Приймаченко»на «Примаченко»відмовлено.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській та адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Судом встановлено, що Свідоцтво про державну реєстрацію авторского права і договорів, які стосуються права автора на твір, у порядку передбаченому Постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року №175 «Про державну реєстрацію авторського права і договорів, які стосуються права автора на твір який було опубліковано в альбомі «Марія Приймаченко»ОСОБА_1 репродукції творів української народної художниці ОСОБА_6, у встановленому Законом порядку позивачам ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 не видавалось.

Згідно ст.29 цього ж Закону майнові права авторів та інших осіб, які мають виключне авторське право, переходять у спадщину. Не переходять у спадщину

особисті немайнові права автора. Спадкоємці мають право захищати авторство на твір і

протидіяти перекрученню, спотворенню чи іншій зміні твору, а також будь-якому іншому посяганню на твір, що може завдати шкоди честі та репутації автора.

Згідно ст. 31 цього Закону автор (чи інша особа, яка має авторське право) може передати свої майнові права, зазначені у статті 15 цього Закону, будь-якій іншій особі повністю чи частково. Передача майнових прав автора (чи іншої особи, яка має авторське право) оформляється авторським договором. Майнові права, що передаються за авторським договором, мають бути у ньому визначені. Майнові права, не зазначені в авторському договорі як відчужувані, вважаються такими, що не передані. Майнове право суб'єкта авторського права, який є юридичною особою, може бути передане (відчужене) іншій особі у встановленому законом порядку внаслідок ліквідації цієї юридичної особи -суб'єкта авторського права.

Судом встановлено, що згідно Договору про управління авторськими правами на твори ОСОБА_5 та використання імені ОСОБА_5 від 25.08.2008 року (а.с.207-208,243-244 т.1), який не зареєстрований у встановленому Законом порядку, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та ОСОБА_4 домовились про врегулювання між собою питань пов»язаних з управлінням, охороною та захистом майнових та особистих немайнових авторських прав на твори художниці ОСОБА_5, а також питань, пов»язаних із використанням імені ОСОБА_5.

Судом встановлено, що згідно Договору дарування майнових авторських прав на твори ОСОБА_5 від 24.06.2009 року,( а.с.175-176, 243-244,247-248 т.1) ОСОБА_3- дарувальник, передала обдарованим по 1/3 частині кожному ОСОБА_2 та ОСОБА_2 частину належних їй майнових авторських прав на твори Народної художниці України ОСОБА_5. Доказів про дарування майнових авторських прав на твір «Звір гуляє»1971 року, та що вказаний твір ОСОБА_6, увійшов до складу спадкового майна після смерті ОСОБА_5 суду не надано.

Із пояснень представника позивача суд встановив, що у позивачів твір «Звір гуляє»1971 року відсутній та місце його знаходження не відоме. Згідно наданих представником позивачів письмових доказів відповідей на адвокатський запит Національного музею Українського народного декоративного мистецтва ( а.с.135 т.1,21 т.2) зазначено, що твір «Звір гуляє»1971 року у колекції національного музею Українського народного декоративного мистецтва не зберігається, і на їх думку образ представленого в альбомі звіра візуально дуже подібний до зображення, розміщеного на логотипі мережі закладів громадського харчування «БАБАЙ», розробники логотипу взяли його з твору ОСОБА_5 «Звір гуляє»та використали фрагментально (лише голова звіра), адаптувавши та пристосувавши його до вимог і цілей, на візитних картах, одязі офіціантів та сторінках офіційного сайту мережі закладів «БАБАЙ».

Представник позивачів у справі не довів доказами та не повідомив про підстави звільнення від доказування, чи є позивачі спадкоємцями майнових авторських прав української народної художниці ОСОБА_6, яка є автором твору «Звір гуляє», який опубліковано в ОСОБА_1 репродукції творів української народної художниці ОСОБА_10, та підписаний ініціалами «М.П.»і що ОСОБА_6 та ОСОБА_5, одна й та сама особа.

А також не довели суду доказами, що позивачі у порядку встановленому Законом України «Про авторське і суміжні права»та Постанови Кабінету Міністрів України від 27.12.2001 року №175 зі змінами та доповненнями, є набувачами майнових авторських прав інтелектуальної власності ОСОБА_6 або ОСОБА_5, на твір «Звір гуляє»1971 року, який опубліковано в ОСОБА_1 репродукції творів української народної художниці ОСОБА_6 та підписаний ініціалами «М.П», та місце знаходження оригіналу твору якого не відоме.

А також не довели суду допустимими та належними доказами, та не повідомили про підстави звільнення від доказування, що використання комбінованої торговельної марки (знак товарів і послуг) «БАБАЙ», згідно Свідоцтва на знак для товарів та послуг від 10.02.2010 року, а саме зображення невідомої істоти на зображенні знаку є фрагментом твору, на який за позивачами зареєстровано майнове авторське право, або набуте у порядку спадкування, а тому на думку суду позов не доведений у цілому та задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати відшкодуванню не підлягають.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 472 ЦК Української РСР , ст.ст. 10, 11, 57-61, 88, 208-209,212-218, 294, ЦПК України, Закону України «Про авторське і суміжні права»суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти з часу проголошення рішення суду, у разі відсутності осіб, протягом десяти днів з часу отримання копії цього рішення суду.

Суддя Т.О. Величко