Справа № 1715/622/12
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2012 року

Рівненський міський суд Рівненської області у складі :

головуючого судді Рогозіна С.В.,

при секретарі Кулик Т.М.

з участю представника відповідача ОСОБА_1

представника виконавчого комітету Рівненської міської ради ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівному цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до виконавчого комітету Рівненської міської ради про визнання права користування на переплановану квартиру,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою до Рівненської міської ради про визнання права користування самочинно переобладнаної квартири.

В судовому засіданні представник позивача, позовні вимоги підтримала повністю вказавши, що відповідно до Договору найму укладеного між ОСОБА_3, як уповноваженим квартиронаймачем, та ПП «ВВ»його сім'я користується квартирою № 263 на вул. Макарова, 38 в м. Рівне, площа якої за даними ПП «ВВ»складає 29 кв. м., що стверджується розпорядженням міського голови м. Рівного від 10.08.2007 р. за № 1369-р.

В зазначеній квартирі без дозволу Рівненського міськвиконкому проведено реконструкцію із влаштуванням додаткової кімнати за рахунок частини вестибюлю дев'ятого поверху, якими користується його сім'я, із збільшенням площі квартири.

Проведена ОСОБА_3 реконструкція квартири не порушує прав власників та наймачів інших квартир, вона не є суміжною до квартир інших власників (наймачів) та відповідає вимогам будівельних норм і правил.

Однак в зв'язку з тим, що реконструкція квартири проведена без належно оформленого дозволу, його сім'я не може використати своє право на приватизацію займаного житла і в КП «Рівненське міське бюро технічної інвентаризації»на його замовлення про приватизацію квартири, в цьому відмовлено в зв'язку з тим, що встановлена невідповідність площі квартири тій площі, яка знаходиться на балансі експлуатуючої організації.

Просить визнати за ОСОБА_3 право користування самочинно реконструйованою квартирою № 263 в будинку № 38 на вул. Макарова в м. Рівне у складі приміщень: 1-кухні площею 5,4 кв. м., 2 житлової кімнати площею 17,5 кв. м., 3 - санвузла площею 2,3 кв. м., 4- прихожої площею 3,8 кв. м., 5-коридору площею 1,9 кв. м., 6- житлової кімнати площею 10,0 кв. м., а всього загальною площею 40,9 кв. м., житловою площею 27, 5 кв. м.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що відповідно до ст. 100 Житлового кодексу України, переобладнання і перепланування житлового приміщення допускається за згодою наймача, членів сім'ї, які проживають разом з ним та наймодавця і з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Таких дозволів на перепланування чи переобладнання для позивачів виконавчим комітетом Рівненської міської ради не надавалось.

Згідно з п. 4.3 Рішення Конституційного суду України № 4-рп/2004 від 4 березня 2004 року, відповідно до Конституції України всі суб'єкти права власності рівні перед законом. У багатоквартирних будинках, де не всі квартири приватизовані чи приватизовані повністю, власник (власники) неприватизованих квартир (їх правонаступники) і власники приватизованих квартир багатоквартирного будинку є рівноправними співвласниками допоміжних приміщень. Вони є рівними у праві володіти, користуватися і розпоряджатися допоміжними приміщеннями. Ніхто з власників квартир не має пріоритетного права користуватися та розпоряджатися цими приміщеннями, в тому числі і з питань улаштування мансард, надбудови поверхів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку»допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування мешканців будинку (сходові клітини, вестибулі, перехідні шлюзи, поза квартирні коридори, колясочні, кладові, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення).

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», спільне майно власників квартир складається з неподільного та загального майна. Неподільне майно перебуває у їх спільній сумісній власності і не підлягає відчуженню, загальне майно - у спільній частковій власності. Згідно з цим Законом, співвласники допоміжних приміщень мають право розпоряджатися ними в межах, встановленим вищезазначеним Законом та цивільним законодавством.

Згаданим вище рішенням Конституційного Суду України № 4-рп/2004 від 2 березня 2004 року (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків) роз'яснено, що допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища, колясочні і т. ін.) становлять спільну власність громадян. Питання щодо згоди співвласників допоміжних приміщень на надбудову поверхів, улаштування мансард у багатоквартирних будинках, на вчинення інших дій стосовно допоміжних приміщень (оренда тощо) вирішується відповідно до законів України, які визначають правовий режим власності.

Приєднана позивачем частина вестибюлю повинна обслуговувати багато квартир, покликана забезпечувати потреби багатьох власників і користувачів житлових приміщень та забезпечувати належне функціонування всього будинку для малосімейних на АДРЕСА_1, в цілому відповідно до його проекту.

Позивач не надав даних про те, що провівши реконструкцію своєї квартири, яка виразилася в приєднанні до неї частини допоміжного приміщення - вестибюлю, позивач отримав попередню згоду на це всіх зацікавлених осіб. Просить суд відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до задоволення повністю.

Судом встановлено, що відповідно до Договору найму укладеного між ОСОБА_3, як уповноваженим квартиронаймачем, та ПП «ВВ»сім'я ОСОБА_3 користується квартирою № 263 на вул. Макарова, 38 в м. Рівне, площа якої за даними ПП «ВВ»складає 29 кв. м., що стверджується розпорядженням міського голови м. Рівного від 10.08.2007 р. за № 1369-р.

З метою покращення житлових умов, ОСОБА_3 проведено реконструкцію із влаштуванням додаткової кімнати за рахунок частини вестибюлю дев'ятого поверху із збільшенням площі квартири.

Проведена ОСОБА_3 реконструкція квартири не порушує прав власників та наймачів інших квартир, що підтверджується погодженням отриманим від власників та користувачів квартир № № 261, 262, 260, 264, 265. Вона не є суміжною до квартир інших власників (наймачів) та відповідає вимогам будівельних норм і правил, що стверджується Висновком № Д-10/10 експертно-будівельного дослідження експерта ОСОБА_4, листом ДЗ «Рівненська обласна санітарно-епідеміологічна станція»від 03.03.2010 р. № 03.01-09/1738, листом загону державної пожежної охорони № 3 м. Рівне № 462 від 02.04.2004 p., листом Управління містобудування та архітектури від 19.09.2000 р. № 01-20/1425.

У звязку з відсутністю дозволу Рівненського міськвиконкому на реконструкцію, проведена реконструкція квартири зареєстрована як самочинна.

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 376 ЦК України на самочинне будівництво не виникає право власності, цей факт є перешкодою в приватизації ОСОБА_3 квартири у встановленому законодавством порядку.

Згідно з ст. 16 ЦК України серед інших способів захисту цивільних прав є визнання права та інтересів.

Відповідно до положень ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це не визнається іншою особою.

Оскільки судом встановлено, що самочинна реконструкція не порушує прав інших осіб, відповідає вимогам державних будівельних норм і правил та придатна до експлуатації, що стверджується відповідним висновком спеціаліста, є підстави для визнання за позивачем права користування на самочинно реконструйовану квартиру.

На підставі викладеного, керуючись ст. 16, 376, 392 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 130, 174, 212, 214, 215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_3 право користування самочинно реконструйованою квартирою № 263 в будинку № 38 на вул. Макарова в м. Рівне у складі приміщень: 1-кухні площею 5,4 кв. м., 2 житлової кімнати площею 17,5 кв. м., 3 - санвузла площею 2,3 кв. м., 4- прихожої площею 3,8 кв. м., 5-коридору площею 1,9 кв. м., 6- житлової кімнати площею 10,0 кв. м., а всього загальною площею 40,9 кв. м., житловою площею 27, 5 кв. м.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Рівненської області через суд першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 26.03.2012 року.

Суддя Рівненського

міського суду ОСОБА_5