Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 2-3019/12
РІШЕННЯ

Іменем України

24.10.2012 року Справа № 2-3019/12

2/1015/1403/2012

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2012 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючого судді Медвідь Н.О.

при секретарі Ковтонюк К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Сведбанк», ОСОБА_2, ОК «Житлово-Будівельна Компанія» «Святошинський регіон», Арбітражного керуючого ОСОБА_3 про визнання договору іпотеки недійсним та визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом , посилаючись на те, що 29.12.2006 між позивачем та ОК „Житлово-Будівельна Компанія" Святошинський регіон" укладено договір , під № 52 про придбання житла в порядку пайової участі. 11.02.2008 даний договір було переукладено та присвоєно номер 52-а, відповідно до п.1.1 якого сторона 1 приймає сторону 2 у пайову участь в будівництві 180-ти квартирного житлового будинку за адресою: м. Вишневе, вул. Святоюріївська, б. 26, кв. 31. П.1.2 договору визначено, що квартира має загальну площу 38,1 кв.м. та складається з однієї кімнати.

На виконання умов договору, 02.03.2007 позивачем було сплачено перший пайовий внесок в розмірі 37 915,50 грн. В подальшому, позивачем було здійснено повну оплату за квартиру згідно договору. Всупереч умовам договору, лише в січні 2009, позивачу передали квартиру АДРЕСА_1 та ключі від квартири.

Проте, ОК „Житлово-Будівельна Компанія" Святошинський регіон" було порушено умови договору та не здійснено передачу квартири у порядку, що був передбачений договором. Так, між сторонами не було підписано Акту прийому - передачі, як це вимагає ст. 4 договору.Не зважаючи на ці обставини, позивач був змушений заселитися в передану квартиру,, оскільки не мав іншого житла для проживання.

Позивач неодноразово звертався до ОК „Житлово-Будівельна Компанія" Святошинський регіон" з проханням прискорити реєстрацію права власності на квартиру, проте , ОК „Житлово-Будівельна Компанія" Святошинський регіон", з невідомих причин, зволікав з відповіддю.

Проживши недовгий час в квартирі, позивач отримав Гарантійний листа від голови кооперативу „ЖБК" "Святошинський регіон" ОСОБА_4., про те, що право власності на спірну квартиру вже оформлено на члена правління кооперативу „ЖБК" "Святошинський регіон" ОСОБА_2, що дані обставини тимчасові, і що в термін до 11.06. 2008 буде здійснено переоформлення права власності із ОСОБА_2 на ім'я позивача, проте, до цього часу не здійснено жодних дій щодо оформлення документів на квартиру.

06.09. 2011 на адресу позивача було надіслано лист-вимогу про звільнення квартири від арбітражного керуючого, ліквідатора ОСОБА_3, оскільки власником квартири є ФОП ОСОБА_2, який відповідно до Постанови Господарського суду міста Києва від 14.04.2011 визнаний банкрутом, а квартира його включено до списку майна боржника ФОП ОСОБА_2 та включена до ліквідаційної маси.

Квартира була передана під заставу банку відповідно до іпотечного договору від 03.08.2007 укладеного між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_5 в забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 за кредитним договором.

Відповідач ОСОБА_2 придбав квартиру на виконання умов договору від 12.04.2007 , що було укладено між ОК «ЖБК» Святошинський регіон" (довіритель) та ФОП ОСОБА_2 (повірений). відповідно до договору повірений зобов'язється за рахунок довірителя придбати житлові приміщення на умовах наступної передачі членам кооперативу, зазначених в додатках до цього договору.

Відповідач ОСОБА_2 передав належну позивачу квартиру як предмет іпотеки, не повідомивши банк про права третіх осіб на предмет іпотеки.

Позивач вважаючи себе добросовісним власником спірної квартири, вважає, що укладаючи договір іпотеки відповідач ОСОБА_2 порушив вимоги чинного законодавства та не повідомив відповідача ПАТ «Сведбанк» та відповідача ОК «ЖБК «Святошинський регіон» про те, що купівлю спірної квартири він здійснив в інтересах «ЖБК» «Святошинський регіон», та, що цю квартиру відповідач ОСОБА_2 зобов'язаний передати іншій особі (позивачу). Крім того, при укладені договору іпотеки не було перевірено належним чином, належність квартири відповідачу ОСОБА_2

Тому просив визнати недійсним з моменту його підписання іпотечний договір від 03.08.2007 укладений між АКБ «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_2 посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі за № 1644. Визнати право власності за ним на квартиру АДРЕСА_2. Судові витрати покласти на відповідачів.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала.

Представник відповідача ПАТ «Сведбанк»і позов не визнала, та зазначила, що договір іпотеки від 03.08.2007 , згідно якого в іпотеку АТ «Сведбанк» було передано майно, а саме: спірну квартиру , було укладено між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_2. Позивач не є стороною іпотечного договору, тож не може визнавати іпотечний договір недійсним.

Згідно копії договору №52 на придбання загальної площі в порядку пайової участі від 09.12.2006 (договір 52), а саме п.1.1. зазначеного договору, «у відповідальності до даного договору сторона 1 приймає сторону 2 у пайову участь в будівництві 180-ти квартирного житлового будинку за адресою: м.Вишневе, вул. Святоюріївська,буд.30. Загальна площа квартири, згідно договору №52 - 36,11 кв.м., житлова площа- 17,44 кв.м.

Згідно копії договору №52-а на придбання загальної площі житла в порядку пайової участі від 11.02. 2008 а саме п.1.1. даного договору « у відповідальності до даного договору сторона 1 приймає сторону 2 у пайову участь у будівництві 180-ти квартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3. квартира, згідно додатку №1 до договору загальною площею 38,1 кв.м.

Договір №52 та договір №52-а були укладені щодо придбання загальної площі житла в порядку пайової участі щодо різних будинків, різних квартир із різною площею.

Оскільки договір №52-а щодо кв.№31, що розташована за адресою м.Вишневе, вул. Святоюріївська,буд.26, був укладений між позивачем та відповідачем ОК «ЖБК «Святошинський регіон» 11.02.2008 , вважають , що позивач має право звернутися до суду про визнаня права власності на цю квартиру лише з моменту укладення договору №52-а.

Однак, на момент укладення договору №52-а , квартира спірна була передана в іпотеку АТ «Сведбанк» згідно іпотечного договору, укладеного із ОСОБА_2 Згідно іпотечного договору, предмет іпотеки належить ОСОБА_2

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, та зазначив, що позивачем не надано доказів, що договір був переукладеним. Кошти на придбання квартири надавались банком. Згідно витягу «Святошинський регіон» не мав права будувати будинок.

Відповідач ОК «Житлово-Будівельна Компанія «Святошинський регіон» в судове засідання не з»явився, згідно заяви просив слухати справу у свою відсутність, проти позову не заперечують.

Арбітражний керуючий, ліквідатор ОСОБА_3 позов не визнала, оскільки в договорі № 52 мова йдеться про пайову участь в будівництві житлового будинку по вул. Святоюріївській , буд.30; а в договорі № 52-а про пайову участь в будівництві житлового будинку АДРЕСА_4. За текстом договору не вбачається, що договір № 52-а являється переукладеним договором № 52 від 29.12.2006. Тобто мова йдеться про два зовсім різні і нічим не пов'язані між собою договори.

Спірну квартиру відповідач ОСОБА_2 придбав у приватну власність 03.08.2007 у громадянки України ОСОБА_7 за договором купівлі-продажу у визначений законодавством України спосіб. Але, через півроку після набуття права власності на спірну квартиру за ОСОБА_2, позивач укладає договір № 52-а від 11.02.2008 з обслуговуючим кооперативом «Житлово-Будівельна Компанія «Святошинський регіон» на пайову участь у будівництві спірної квартири.

ОК «ЖБК «Святошинський регіон» на момент укладання договору № 52-а від 11.02.2008 не був забудовником і не був замовником будівництва будинку № 26, квартири № 31 по вулиці Святоюріївській, в місті Вишневе, Києво-Святошинського району.

Позивач стверджує, що внаслідок протизаконних дій відповідачем ОСОБА_2 було порушено умови договору від 12.04.2007 . Проте за своєю правовою природою договір від 12.04.2007 має ознаки договору доручення. Згідно цього договору повірений зобов'язується за рахунок довірителя придбати житлові приміщення на умовах наступної передачі членам кооперативу, зазначених у додатках до цього договору. Сторонами договору є : суб'єкт підприємницької діяльності фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (повірений) і ОК «ЖБК «Святошинський регіон» (довіритель).

За текстом договору від 12.04.2007 відсутні будь-які зобов'язання відповідача ОСОБА_2 повідомляти кооператив за придбані у свою приватну власність будь-які матеріальні активи за кошти, до яких ОК «ЖБК «Святошинський регіон» не має жодних відносин. Також згідно цьому договору відсутні зобовязання ФОП ОСОБА_2 передати будь-що позивачу.

Рішенням господарського суду м.Києва від 01.08.2012 у Справі № 5011-61/7478- 2012 договір від 12.04.2007 був визнаний судом не укладеним.

Між відповідачем ОСОБА_2 та позивачем ні попередній договір або договір купівлі-продажу спірної квартири не укладався..

Станом на 03.08.2007 між сторонами "ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір на отримання кредитних коштів на придбання нерухомого майна саме спірної квартири.

В забезпечення виконання зобов'язання по кредитному договору між ПАТ "ТАС-Комерцбанк" та громадянином ОСОБА_2 був укладений договір іпотеки.

Постановою Господарського суду Вінницької області від 14.04.2011 ФОП ОСОБА_2 визнано банкрутом.

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 07.09.2011 у справі № 15/22/2011/5003 позивачу відмовлено в позові про виключення майна із ліквідаційної маси банкрута - ФОП ОСОБА_2, а саме: спірну квартиру.

Суд, вислухавши осіб, які приймають участь у розгляді справи, вивчивши матеріали справи, в позові відмовляє з таких підстав:

Судом встановлено, що договір іпотеки №00505/0807/71-162-2-112 від 03.08.2007 , згідно якого в іпотеку АТ «Сведбанк» було передано майно, а саме: спірну квартиру було укладено між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Сведбанк», та ОСОБА_2.

Як пояснила представник позивача , 29.12.2006 між позивачем та Обслуговуючим кооперативом «Житлово-Будівельна компанія «Святошинський регіон» договір № 52 був переукладений під №52 «А» про придбання загальної площі в порядку пайової участі».

Однак, згідно договору №52 на придбання загальної площі в порядку пайової участі від 09.12.2006 а саме п.1.1. сторона 1 приймає сторону 2 у пайову участь в будівництві 180-ти квартирного житлового будинку за адресою: м. Вишневе, вул. Святоюріївська,ОСОБА_8 квартира: площа згідно договору №52 - 36,11 кв.м.,житлова площа- 17,44 кв.м.Згідно копії договору №52-а на придбання загальної площі житла в порядку пайової участі від 11.02.2008 а саме п.1.1. у відповідальності сторона 1 приймає сторону 2 у пайову участь у будівництві 180-ти квартирного житлового будинку за адресою: АДРЕСА_3. квартира, згідно додатку №1 до договору загальною площею 38,1 кв.м.

Отже, договір №52 та договір №52-а були укладені щодо придбання загальної площі житла в порядку пайової участі щодо різних будинків, різних квартир із різною загальною площею.

Однак, на момент укладення договору №52-а , спірна квартира була передана в іпотеку АТ «Сведбанк» згідно іпотечного договору №00505/0807/71-162-2-112 від 03.08.2007 , посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 та зареєстрованого в реєстрі за №1644, укладеного із ОСОБА_2. Згідно іпотечного договору, предмет іпотеки належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_6 03.08.2007 за реєстровим номером 1640 та зареєстрованого у Державному реєстрі правочинів 03.08.2007 за №260853.

На момент укладення договору №52-а від 11.02.2008 на придбання житла в порядку пайової участі, квартира спірна належала на праві власності ОСОБА_2

В договорі № 52 мова йдеться про пайову участь в будівництві житлового будинку по вул. Святоюріївській , буд.30; а в договорі № 52-а про пайову участь в будівництві спірної квартири . За текстом договору не вбачається, що договір № 52-а являється переукладеним договором № 52 від 29.12. 2006. Тобто мова йде про два зовсім різні і нічим не пов'язані між собою договори.

Квартиру спірну відповідач ОСОБА_2 придбав 03.08.2007 у ОСОБА_7 за договором купівлі-продажу якій посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_6, та право власності зареєстровано у встановленому законом порядку.

11.02.2008 позивач уклав . з обслуговуючим кооперативом «Житлово-Будівельна Компанія «Святошинський регіон»договір № 52 «А» на пайову участь у будівництві спірної квартири.

Посилаючись на укладений між обслуговуючим кооперативом "Житлово-будівельна компанія" Святошинський регіон» та позивачем договір № 55-а про придбання житла в порядку пайової участі в будівництві будинку, позивач не надав докази , які б підтвердили те, що ОК «ЖБК «Святошинський регіон» був забудовником та замовником будівництва будинку в якому розташована спірна квартира.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Позивач стверджує, що внаслідок протизаконних дій ОСОБА_2 було порушено умови договору від 12.04.2007, згідно якому повірений зобов'язується за рахунок довірителя придбати житлові приміщення на умовах наступної передачі членам кооперативу, зазначених у додатках до цього договору». Сторонами договору є: суб'єкт підприємницької діяльності фізична особа-підприємець ОСОБА_2 (повірений) і ОК «ЖБК «Святошинський регіон» (довіритель), що свідчить про договір доручення, якій рішенням господарського суду м.Києва від 01.08.2012 у Справі № 5011-61/7478- 2012 договір від 12.07.2007 був визнаний не укладеним.

Судом встановлено, що 03.08. 2007 між ПАТ«Сведбанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір на отримання кредитних коштів на придбання спірної квартири .В забезпечення виконання зобов'язання по кредитному договору, укладений договір іпотеки.

Відповідно до статті 1 ЗУ "Про іпотеку" іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Постановою Господарського суду Вінницької області від 14.04.2011 ФОП ОСОБА_2 визнано банкрутом.

Ухвалою господарського суду Вінницької області від 07.09.2011 справі № 15/22/2011/5003 позивачу відмовлено в задоволені позову про виключення майна із ліквідаційної маси банкрута - ФОП ОСОБА_2, а саме: спірної квартири.

Відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду з захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про іпотеку» іпотекодавець зобов'язаний до укладення іпотечного договору попередити іпотекодержателя про всі відомі йому права та вимоги інших осіб на предмет іпотеки, в тому числі ті, що не зареєстровані у встановленому законом порядку.

Стаття 330 ЦКУ передбачає можливість набуття добросовісним набувачем права власності на майно особою, відчужене особою, яка не мала на це права, якщо відповідно до ст. 388 ЦКУ майно не може бути витребуване в нього. Добросовісним набувачем, в цьому випадку, вважається той набувач, який не знав і не міг знати, що набуває майно в особи, яка не має право його відчужувати.

Відповідно до ст. 215 ЦПК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Статтею 230 ЦКУ передбачені правові наслідки вчинення правочину під впливом обману. Зокрема, якщо одна із сторін правочину ввела навмисно другу сторону в оману щодо обставин, які мають значення, такий правочин визнається недійсним. Тобто, обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вимога про визнання правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

На момент укладення договору №52- а від 11.02.2008 на придбання житла в порядку пайової участі, спірна квартира, належала на праві власності ОСОБА_2

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

За правилами ст. З ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду саме за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як свідчать матеріали справи, а також твердження представника позивача , ними не обґрунтовано та не надано жодних доказів, які б вказували на правові підстави для задоволення позовних вимог.

Позивачем не вказано, підстав позову, а саме - які саме права позивача були порушені в зв'язку з укладенням оспорюваного договору іпотеки, в чому полягає обман приукладенні договору іпотеки.

Враховуючи положення ст.328 ЦК України щодо набуття права власності , ст.. 230 ЦК України щодо правових наслідків вчинення правочину під впливом обману, суд вважає, що право позивача не порушено, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Тобто представник позивача не довела тих обставин на які посилалася як на підставу позовних вимог, не надала докази в обґрунтування цих вимог, не спростувала обставин, на які посилалися представники відповідачів в обґрунтування своїх заперечень, що є її обов»язком відповідно до засад змагальності процесу за ст.. 10 ЦПК України . При цьому суд створив всі умови для змагального процесу , роз»яснював представнику позивача її права та обов»язки.

Суд вважає, що у діях відповідачів відсутні протиправність дій , та причинний зв»язок з можливим порушенням прав та законних інтересів позивача, про що зазначено вище.

Зважаючи на відсутність беззаперечних фактичних даних, на основі яких у визначеному законом порядку, встановлюється наявність або відсутність суспільного діяння, винність та протизаконність відповідача, вчиненні ним неправомірних дій відносно позивача, які мають значення для правильного вирішення справи, не доведені за їх недостатністю.

Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність вимог позивача, оскільки вони не відповідають вимогам ст.ст.57-59 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 230, 316, 328, 330, 331, 334 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 209, 212-214, 215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ПАТ «Сведбанк», ОСОБА_2, ОК «Житлово-Будівельна Компанія» «Святошинський регіон», Арбітражного керуючого ОСОБА_3 про визнання договору іпотеки недійсним та визнання права власності, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: