Справа № 2-3572/11
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"22" лютого 2012 р. Бердянський міськрайонний суд

У складі: головуючого судді Троценко Т. А.

При секретарі: Корнієнко М. Е.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення порядку користування квартирою, що є спільною частковою власністю,

Встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з цим позовом, де вказала, що їй та її матері - відповідачці по справі, на праві спільної часткової власності належить квартира АДРЕСА_1, кожна має по 1/2 частці.

Вони мешкають в одній квартирі, але відповідачка перешкоджає їй в користуванні квартирою, вчиняє сварки та скандали, загрожує виселенням і застосуванням «реприватизації»квартири.

Вона з чоловіком повністю сплачують комунальні платежі, проводять капітальний та поточний ремонт, змінили сантехніку, вікна, тощо.

Квартира має дві кімнати кімната № 5 площею 16,4 кв. м., кімната № 6 площею 11. 3 кв. м., загальна площа квартири 48, 8 кв. м., житлова 27, 7 кв. м. В тому числі в квартирі є кухня № 4 площею 7,0 кв. м., коридор № 1 площею 8,4 кв. м., ванна № 2 площею 2,5 кв. м., вбиральня № 3 площею 3,0 кв. м., шафа площею 0,4 кв. м., лоджія 3,1 кв. м.

Відповідачка давно розпорядилась, що вона буде проживати в меншій кімнаті 11. 3 кв. м., а більшу кімнату площею 16,4 кв. м. дозволила займати їй, її чоловіку ОСОБА_3 і їх дитині ОСОБА_4 - 10. 09. ІНФОРМАЦІЯ_1.

За таких підстав просить визначити порядок користування вказаною квартирою, виділивши їй разом із сім»єю житлову кімнату № 5 площею 16,4 кв. м., відповідачці виділити житлову кімнату № 6 площею 11,3 кв. м., лоджію 3,1 кв. м., у спільному користуванні залишити коридор № 1 площею 8,4 кв. м., кухню № 4 площею 7,0 кв. м., ванну № 2 площею 2,5 кв. м., вбиральню № 3 площею 1,3 кв. м., розділити особові рахунки.

В судовому засідання підтримала свій позов і пояснила, що і в той час, коли вони з чоловіком проживали в ОСОБА_5, постійно відправляли матері гроші на оплату комунальних послуг, і після приїзду на постійне місце проживання в Україну, коли вона з сім»єю стала проживати в квартирі, постійно сама сплачує комунальні послуги. Замінили вікна на пластикові, зробили ремонт, поставили кондиціонер. Проте мати не хоче сумісного проживання, постійно провокує склоки та скандали, погрожує виселенням і скасуванням приватизації квартири. Вона бажає захистити своє право на проживання у своїй частці квартири, адже має такі права, як і відповідачка, тому звернулась до суду з цим позовом.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що чоловік її доньки є громадянином ОСОБА_5, де вони і проживали. В даний час приїхали, вселились в квартиру, постійно їй погрожують, б»ють, ображають, вона боїться знаходитись з ними в одній квартирі, зверталась до міліції, але їй нічим не можуть допомогти. Вона вже є пенсіонеркою, тому знаходження в одній квартирі з позивачкою і її см»єю створює їй певні незручності у звязку з погіршенням її здоров»я. Вона пропонувала, щоб вони купили їй однокімнатну квартиру і жили окремо, але вони відмовляються. Не бажає визначати порядок користування, оскільки спільно вони проживати не можуть.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, виходячи з наступного.

Як вбачається з довідки комунального підприємства з технічної інвентаризації Бердянської міської ради, копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18. 08. 2009 року, виданого на підставі розпорядження управління житлового господарства виконкому Бердянської міської ради двокімнатна квартира № 67 по проспекту Пролетарському в м. Бердянську Запорізької області належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 1/2 частка і ОСОБА_1 1/2 частка.

Згідно копії технічного паспорту, квартира має загальну площе 48,8 кв. м., житлову 27,7 кв. м. і складається з коридору № 1 площею 8,4 кв. м., ванної № 2 площею 2,5 кв. м., вбиральні № 3 площею 1,3 кв. м., кухні № 4 площею 7,0 кв. м., кімнати № 5 площею 16,4 кв. м., кімнати № 6 площею 11,3 кв. м., шафи № 7 площею 0,4 кв. м., лоджії -3,1 кв. м.

ОСОБА_1, просить визначити порядок користування квартирою у відповідності до фактичного користування, а саме їй з сім»єю виділити житлову кімнату № 5 площею 16,4 кв. м., відповідачці виділити житлову кімнату № 6 площею 11,3 кв. м., лоджію 3,1 кв. м., у спільному користуванні залишити коридор № 1 площею 8,4 кв. м., кухню № 4 площею 7,0 кв. м., ванну № 2 площею 2,5 кв. м., вбиральню № 3 площею 1,3 кв. м., розділити особові рахунки.

Відповідачка проти такого поділу заперечує.

Відмовляючи ОСОБА_1 в позові, суд виходив з наступного.

Частина 1,2,3 ст. 358 ЦК України передбачає, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Таким чином, позивачка має право на користування тією кімнатою в квартирі, яка відповідає її 1/2 частці.

Між тим кімната № 5 площею 16,4 кв. м. перевищує ідеальну частку у праві власності ( житлова площа квартири складає 27, 7 : 2= 13, 85 кв. м.), отже порушуються права відповідачки на користування належної їй на праві власності 1/2 часткою в квартирі.

За відсутності згоди на це ОСОБА_2 не можна визначити порядок користування квартирою, запропонований позивачкою, тобто на підставі фактичного користування. Тому в даному випадку не має значення, хто саме із співвласників оплачує комунальні послуги і здійснює ремонт в квартирі і на цій підставі виділяти одному із співвласників кімнату, яка перевищує його частку у праві власності.

Враховуючи, що позовні вимоги не відповідають вимогам закону, порушують права відповідача на користування свою власністю, в задоволенні позову належить відмовити.

Керуючись ст. 358 ЦК України, ст. ст. 10,60,212-215 ЦПК України, суд

Вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення через Бердянський міськрайонний суд.

Суддя: ОСОБА_6