Справа № 2-998/11
01 жовтня 2012 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
Головуючого судді Матяш Т.Л.,
при секретарі Івановій А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білгород-Дністровський питання про винесення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури Одеської обласної прокуратури, Державного казначейства України про відшкодування шкоди, -
Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 листопада 2011 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 було відмовлено.

Під час вирішення справи судом помилково не були розглянуті позовні вимоги ОСОБА_2

Сторони у судове засідання не зявилися, про дату та час розгляду справи сповіщалися належним чином, причини неявки суду не відомі.

Розглянувши заяву та матеріалами справи, суд вважає за необхідним ухвалити додаткове рішення по справі.

Позовні вимоги ОСОБА_2 однорідні позовним вимогам ОСОБА_1, стосуються одного предмету та заявлені до одних і тих самих осіб.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_2, також само як і ОСОБА_1, посилається на те, що органи прокуратури підтримували ОСОБА_3 в його неправдивих свідченнях та неправомірних діях. 04.11.1999 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з метою приховати злочин вчинений інспектором ДПС ОСОБА_3 подали прокурору Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури ОСОБА_5 скаргу на ОСОБА_1, в якій зазначали, що після вчинення ДТП 25.06.1999 року, в якому позивачу були нанесені тяжкі тілесні ушкодження, вони поїхали до дорожньої міліції де вони давали свідчення стосовно ДТП. На підставі цієї скарги, органи прокуратури допитували ОСОБА_1, встановлювали дійсність погроз позивача ОСОБА_3 Однак, після проведення перевірки Білгород-Дністровський суд встановив, що, в матеріалах справи відсутні протоколи допиту, свідчень ОСОБА_3 від 26.06.1999 року. Тому позивачі вважають, що прокуратура повинна була спочатку перевірити правдивість дій викладених в скарзі, тоді б позивачам не довелося б пережити всі допити стосовно цієї скарги, не витрачався би час не марні дії. На думку позивачів, органи прокуратури навмисно не перевірили чи давав в дорожній міліції свідчення ОСОБА_3 26.06.1999 року, з метою приховування злочинних дії ОСОБА_3

З такими доводами ОСОБА_2 суд не може погодитися, оскільки позивачкою не були представлені жодні докази того, що їй органами прокуратури були завданні моральні страждання, не надано жодного підтвердження заявлених позовних вимог.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України N 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 220 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

Керуючись, п. 1 ч. 1, ч. 3, 4 ст. 220 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Доповнити рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 листопада 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури Одеської обласної прокуратури, Державного казначейства України про відшкодування шкоди, наступним пунктом:

«У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Білгород-Дністровської міжрайонної прокуратури, Одеської обласної прокуратури, Державного казначейства України про відшкодування шкоди відмовити».

Додаткове рішення може бути оскаржено у апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення додаткового рішення апеляційної скарги.

Суддя: