РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-241/12

22 травня 2012 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуюча суддя - Грипіч Л.А.

при секретарі - Шлеюк В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя.

В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що в період 22.07.2002р по 17.11.2008р перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 Перебуваючи у шлюбі з відповідачем 25.07.2006р позивачем було укладено договір споживчого кредиту №92 МК/2006-840 з ВАТ КБ «Надра», за умовами якого отримано кредит в сумі 25000 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом 16% річних з кінцевим терміном повернення до 20.07.2011р. Даний кредит було взято для вирішення матеріально-побутових потреб родини. Після розірвання шлюбу з відповідачем, позивачем за власні кошти було погашено заборгованість згідно договору кредиту в сумі 15861 дол. США. Оскільки кошти, отримані в кредит, були використанні позивачем за час перебування у шлюбі з відповідачем на потреби сімї, просить стягнути з ОСОБА_2 ? частину сплачених ним коштів за договором споживчого кредиту в розмірі 7931 дол. США, що становить 63313грн 18коп.

В ході розгляду справи позивачем збільшено розмір позовних вимог. ОСОБА_1 вказує, що 14.05.2008р між ним та Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» було укладено кредитний договір №733/021-СП4 і отримано кредит в розмірі28000 дол. США на строк до 13.05.2023р. На отримані кошти позивачем та відповідачем було проведено ремонт у квартирі, придбано побутову техніку, куплено речі та іграшки для дитини, тобто грошові кошти були витрачені на матеріально-побутові потреби сімї. Оскільки, грошові кошти були витрачені спільно з відповідачем за час перебування у шлюбі на потреби сімї, відповідач давала згоду на отримання даного кредиту позивачем, а з грудня 2008 року погашення кредиту здійснюється позивачем самостійно, просить суд також стягнути з відповідача ? частину грошових коштів сплачених за договором кредиту №733/021-СП4 від 14.05.2008р в сумі 28817,05 дол. США, що становить 230242,46грн.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали, покликаючись на обставини викладені в позовній заяві, вказали, що згідно чинного законодавства борги подружжя також підлягають поділу, якщо кошти використані в інтересах сімї. Просили стягнути з відповідача 1/2 частини сплачених грошових коштів за договорами кредиту в сумі 7931дол США (63313,18грн) та 28817,05 дол. США (230242,46грн), всього просили стягнути 293 555 грн 64 коп.

Відповідач та її представник адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Представник відповідача вказав на те, що позов є необґрунтованим, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження про понесені витрати в інтересах сімї, грошові кошти за договором кредиту від 25.07.2006р були використані позивачем, як ним було зазначено особисто в судовому засіданні, для придбання автомобілів, які зареєстровані на інших сторонніх осіб. Крім того на підставі п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 2009р «Про судове рішення» сплинули строки позовної давності, які згідно до ч.2 ст.72 СК України та ст.114 СК України сплинули до моменту звернення позивача в суд з даним позовом. Представник відповідача просив суд застосувати до даних правовідносин строк позовної давності.

Заслухавши пояснення сторін, показання свідка та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов необґрунтованим. .

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено шлюб 22 липня 2002 року у Костопільському райвідділі РАГС , актовий запис №99.

Рішенням Костопільського районного суду від 17.11.2008 року шлюб між сторонами було розірвано, про що ОСОБА_1 отримав свідоцтво 29 січня 2009 року.

25.07.2006р між ОСОБА_1 та ВАТ КБ «Надра» укладено договір споживчого кредиту №92 МК/2006-840 з , за умовами якого отримано кредит в сумі 25000 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом 16% річних з кінцевим терміном повернення до 20.07.2011р.

14.05.2008р між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк" було укладено кредитний договір №733/021-СП4 і отримано кредит в розмірі 28000 дол. США на строк до 13.05.2023р.

Позивач звернувся в суд за захистом

За загальним правилом відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 Сімейного кодексу України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сімї, то гроші, інше майно, які були одержані за цим договором, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, грошові кошти, отримані одним з подружжя за кредитним договором, укладеним в інтересах сімї, слід вважати спільними коштами подружжя.

Стаття 69 СК України визначає право подружжя на поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Верховний Суд України в пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, розяснює, що при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобовязаннями, що виникли в інтересах сімї (ч. 4 ст. 65 СК України).

Аналіз зазначених норм дає підстави вважати, що борги подружжя та права вимоги за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї враховуються тільки при розподілі майна і розподіляються між подружжям пропорційно присуджених їм часткам. Таким чином, спільною власністю чоловіка та дружини, яка може ділитися між ними відповідно до ст.69 СК України, може бути лише майно, придбане подружжям у кредит, а не кошти, вже витрачені на погашення кредиту.

Суд вважає, що вимога ОСОБА_1, як спосіб поділу спільного майна подружжя, про стягнення з відповідача коштів витрачених на погашення банківських кредитів не є способом, встановленим нормами сімейного законодавства, тому правових підстав для задоволення заявлених вимог немає.

Наявність боргових зобовязань позивача перед позикодавцем є предметом інших спірних правовідносин, що виникають з боргових зобовязань і відноситься до іншого виду спірних правовідносин з окремим порядком розгляду у відповідності до норм як СК так ЦК України.

Крім того, загальні зобов'язання (борги) подружжя, як випливає зі змісту ч.4 ст. 65 СК, - це ті зобов'язання, які виникли з ініціативи подружжя в інтересах всієї родини, або зобов'язання одного з подружжя, за якими все отримане ним використано на потреби сім'ї .

Однак позивачем в процесі розгляду справи не доведено, а судом не здобуто доказів на підтвердження того, що кошти отримані позивачем в кредит були використані на потреби сімї.

Виходячи з вище наведеного, та відповідно до вимог ст.60 ЦПК України, згідно якої кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає, що позивачем не доведено обставин наведених в позовній заяві та не наведено обґрунтування щодо використання коштів на потреби сімї, тому пред'явлений позов є необґрунтованим, та таким, що не підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.60,61,65,68,69 СК України, п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року № 11, ст.10,11,60,209,214-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Грипіч Л.А.