_________________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 2-7175/11
Провадження № 2/1512/2357/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.12.2012 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Голобородової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про визнання правочинів недійсними,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою, в якій просив визнати недійсними: договір, згідно з яким ОСОБА_2 відчужив квартиру АДРЕСА_1, договір, згідно з яким ОСОБА_2 відчужив квартиру № 88 по вулиці Ільфа і Петрова, 55 в м. Одесі.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, та пояснив, що на протязі 2004- 2007 років ОСОБА_2 позичив у ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 216000 доларів США, про що відповідачем власноруч були складені розписки. В розписці від 15 грудня 2006 року ОСОБА_2 зазначив, що у разі невиконанням ним боргових зобовязань - квартира АДРЕСА_1 переходить у власність ОСОБА_1, строк виконання боргового зобовязання був зазначений 15 грудня 2008 року. ОСОБА_2 грошові кошти ОСОБА_1 не повернув у звязку з чим ОСОБА_1 у 2009 році був вимушений звернутися до суду з позовом про стягнення боргу. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 16 березня 2010 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуті грошові кошти у розмірі 1789720 гривень. На момент укладення договорів позики та передачі коштів на їх виконання відповідач мав у власності обєкти нерухомості, а саме: квартиру АДРЕСА_2 і Петрова в м. Одесі та квартиру АДРЕСА_3. Як стало відомо, при розгляді справи позивачу відповідач вже не є власником зазначених квартир, та на думку позивача відповідач уклав фіктивні правочини щодо відчуження вказаних квартир з метою уникнути відповідальності за невиконання умов договорів позики. На теперішній час відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх зобовязань щодо повернення грошових коштів, тому позивач був вимушений звернутися до суду з вказаними позовними вимогами.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не сповістив.

Відповідно до ст. ст. 224, 225 ЦПК України Київським районним судом постановлена ухвала про заочний розгляд справи.

Вислухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає.

У судовому засіданні встановлено, що 9 червня 2004 року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір позики, відповідно до якого останній отримав від позивача грошові кошти у розмірі 36000 доларів США. 26 квітня 2007 року відповідач отримав від позивача у борг додатково 150000 та 30000 доларів США. Взагалі сума грошових коштів отримана відповідачем ОСОБА_2 від позивача ОСОБА_1 становить 216000 доларів США. Оскільки грошові кошти позивачу повернуті не були він звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_2 боргу. 16 березня 2010 року рішенням Київського районного суду м. Одеси позов ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1789720 (один мільйон сімсот вісімдесят девять тисяч сімсот двадцять гривень). Рішення суду набрало чинності 27 березня 2010 року.

Відповідно до відповіді КП «ОМБТІ та РОН» вих № 12577-06/2515 від 13 листопада 2012 року: 26 квітня 2001 року квартира АДРЕСА_4, була зареєстрована за ОСОБА_2 відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого Першою Одеською державною нотаріальною конторою 20 квітня 2001 року, зареєстрований в реєстрі за № 2-495. 7 липня 2006 року квартира була зареєстрована за ОСОБА_3 відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу від 3 липня 2006 року, зареєстрований в реєстрі № 2419, продавець ОСОБА_2 Н.В. По вул. Ільфа і Петрова, 55 в АДРЕСА_5 була вперше зареєстрована 21 липня 2005 року за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради від 19 липня 2005 року відповідно до довідки ЖКС «Малиновський-8» № 45 від 7 липня 2005 року. 23 березня 2008 року квартира була зареєстрована за ОСОБА_4 відповідно договору купівлі-продажу посвідченого Першою Одеською державною нотаріальною конторою 28 березня 2008 року, зареєстрований в реєстрі за № 9-488. Продавець ОСОБА_5 З 6 червня 2008 року та по теперішній час квартира № 88 по вул.Ільфа і Петрова, 55 в м. Одесі зареєстрована за ОСОБА_6 відповідно договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 5 червня 2008 року, зареєстрований в реєстрі за № 2303. Дарувальник: ОСОБА_4

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Так представник позивача посилався на те, що відповідно до умов договору позики від 15 грудня 2006 року відповідач зобовязався у разі не повернення грошових коштів передати позивачу квартиру АДРЕСА_6, а так як відповідач продав вказану квартиру іншій особі, позивач вважає цей договір фіктивним, та таким, що має бути визнаний судом недійсним.

Однак доказів, що вказані договори, які були між відповідачем ОСОБА_2 та іншими особами фіктивні, ні позивач, ні його представник до суду не надали.

Судом не приймаються до уваги посилання позивача в позовній заяві, що 15 грудня 2006 року ОСОБА_2 зазначив, що у разі невиконанням ним боргових зобовязань - квартира АДРЕСА_1 переходить у власність ОСОБА_1, строк виконання боргового зобовязання був зазначений 15 грудня 2008 року.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочинів недійсними не підлягаючим задоволенню.

Керуючись ст.ст. 11, 60, 213, 215,226 ЦПК України, ст. ст. 202, 203, 234 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочинів недійсними залишити без задоволення.

Рішення може бути переглянуто Київським районним судом м. Одеси за письмовою заявою відповідача, яка може бути поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Калініченко Л. В.