Справа № 4-с/1416/46/2012
УХВАЛА

18 жовтня 2012р. Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі судді Румянцевої Н.О., при секретарі Ляшик С.В., за участю: представника позивача ОСОБА_1, представника ВДВС ОСОБА_2, розглянувши скаргу Публічного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» на постанову Ленінського відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції про повернення виконавчого документу стягувачеві від 08.05.2012року,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2012р. ПАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» звернувся зі скаргою на постанову Ленінського відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції (далі - Відділ) від 08.05.2012р.

Свої вимоги мотивував тим, що рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 11.06.2009р. у справі № 2-2650/2009р., було задоволено позов ВАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» (правонаступник - ПАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль») до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, а саме вирішено: стягнути з ОСОБА_3 на користь ВАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» заборгованість в сумі 2119,95 грн.

Постановою Ленінського відділу ДВС ММУЮ від 08.05.2012р. було повернуто виконавчий документ стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з відсутністю майна у боржника, на яке можливо звернути стягнення, що встановлено в ході проведення виконавчих дій.

Однак повернення виконавчого документу є безпідставним та неправомірним, оскільки Відділ не вжив законодавчо передбачених заходів по стягненню заборгованості, а саме: в матеріалах справи відсутні докази направлення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження; відсутні докази щодо надання пояснень боржників за фактами невиконання рішень; відсутня інформація боржників про самостійне часткове виконання рішення; відсутні докази, які свідчать про розшук майна боржника, отримання відповідних пояснень сторін виконавчого провадження щодо наявності іншого майна, тощо.

Посилаючись на вищевикладене, заявник просив суд скасувати постанову від 08.05.2012р.

Представник ПАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги.

Представник Ленінського ВДВС ММУЮ в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги.

Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи № 2-2650/2009р., суд встановив наступне.

11.06.2009 року Ленінським районним судом м. Миколаєва винесено рішення по справі № 2-2650/2009р., яким було задоволено позов ВАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» (правонаступник - ПАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль») до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, а саме вирішено: стягнути з ОСОБА_3 на користь ВАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» заборгованість в сумі 2119,95 грн..

На підставі вказаного рішення суду Ленінським районним судом м. Миколаєва 27.08.2009р. був виданий виконавчий лист №2-2650.

27.11.2009р. ВАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» звернувся до Відділу із заявою про відкриття виконавчого провадження №09/4475 від 24.11.2009р. щодо стягнення з ОСОБА_3 боргу в сумі 2119,95 грн.

Постановою Ленінського відділу ДВС ММУЮ від 08.05.2012р. було повернуто виконавчі документи стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» у звязку з відсутністю майна у боржника, на яке можливо звернути стягнення, що встановлено в ході проведення виконавчих дій.

Статтею 383 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення порушено їх права чи свободи.

Пунктом 3.12 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15.12.1999р., передбачено, що перед зверненням до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника фізичної особи або дитини, який здійснюється відповідно до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець вживає заходів, спрямованих на встановлення фактичного місцезнаходження боржника фізичної особи або дитини щодо: отримання відповіді на запит від відповідних територіальних органів МВС України щодо місця реєстрації особи; отримання інформації від учасників виконавчого провадження та інших осіб, у тому числі усно, про можливі місця перебування боржника; перевірки наявності боржника за можливими місцями його перебування, встановленими під час проведення виконавчих дій; отримання інформації про боржника з інших джерел.

Державним виконавцем Відділу був здійснений лише один вихід за адресою, вказаною у виконавчому документі, а саме: АДРЕСА_1. Боржника за його місцем проживання не було, державний виконавець склав Акт від 16.04.2012р., в якому самостійно вирішив, що у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення.

Запитів до Адресного бюро, Податкової інспекції, БТІ, тощо, державним виконавцем не було направлено.

Державним виконавцем не надано належних доказів про відсутність можливості виконання рішення суду в звязку з відсутністю майна у боржника, на яке може бути звернуто стягнення.

Крім цього, не було проведено всіх необхідних виконавчих дій щодо виконання рішення суду від 11.06.2009р..

Відповідно до вимог ст.124 Конституції України судові рішення є обовязковими до виконання на всій території України.

Таким чином, суд вважає, що скарга Публічного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» на постанову Ленінського відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції від 08.05.2012р. підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 383-389 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» на постанову Ленінського відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції задовольнити.

Постанову від 08.05.2012року про повернення виконавчого документу виконавчого листа №2-2650 виданого 27.08.2009року Ленінським районним судом м. Миколаєва, винесену державним виконавцем Іванченко І.В. скасувати.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області в порядку ст. 294 ЦПК України.

Суддя: