Провадження № 2/2020/22/2012 Справа № 2-52/11
РІШЕННЯ

іменем України

31 січня 2012 року Комінтернівський районний суд міста Харкова у складі :

головуючого судді Боговського Д.Є.

за участю секретаря Белової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, відділу приватизації державного житлового фонду управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради, треті особи приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, служби у справах дітей Комінтернівського району управління служб у справах дітей Комінтернівського району Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про визнання розпорядження недійсним, визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло, визнання недійсним договору купівлі-продажу, повернення сторін у попередній стан,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, відділу приватизації державного житлового фонду управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради, третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5, служба у справах дітей Комінтернівського району управління служб у справах дітей Комінтернівського району Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, про визнання розпорядження відділу приватизації державного житлового фонду управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради № 4108-Ш-2 від 22 липня 2002 р. недійсним, визнання недійсним свідоцтва про право власності на житло від 22 липня 2002 pоку № 3-02-151909-Ш-2, видане відділом приватизації державного житлового фонду управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради, визнання недійсним договору купівлі-продажу 2-кімнатної квартири АДРЕСА_1 від 28 вересня 2004 p., укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, повернення сторін у попереднє становище. Позовні вимоги обґрунтовували наступним.

Позивач ОСОБА_6 є наймачем 2-кімнатної квартири АДРЕСА_2, яка була надана її сім'ї складом з 3-осіб: позивач, її дочка ОСОБА_7, та її син ОСОБА_8 На підставі рішення Комінтернівського РВК м.Харкова № 99-17 від 18 березня 1986 р. позивачам був виданий ордер № 213 від 27 березня 1986 р.

На протязі тривалого часу позивач ОСОБА_6 працювала в м.Надим, на час своєї відсутності згідно до діючого житлового законодавства вона бронювала квартиру, у якій була зареєстрована разом з дітьми.

Оскільки квартира потребувала догляду, син позивачки ОСОБА_8 познайомився з відповідачем ОСОБА_3, який запропонував наглядати за квартирою та просив тимчасово зареєструвати його в цій квартирі.

22 липня 2002 року відповідач ОСОБА_9 , отримавши фіктивну довідку про склад сім'ї, у якій був зазначений тільки він, приватизував спірну квартиру на себе.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 28 вересня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_10, відповідач ОСОБА_3, на маючи на це повноважень, продав квартиру відповідачу ОСОБА_4

Згідно з вироком Комінтернівського районного суду м.Харкова від 24 вересня 2007 р. паспортистка КЖЕП-124 Комінтернівського району м.Харкова, до території обслуговування якого відносилася спірна квартира, була визнана винною за ч.1 ст. 358 КК України.

Відповідно до ст.ст. 1, 2, 3, 5 Закону приватизація здійснюється шляхом платної передачі громадянам квартир з нормою на наймача і членів його сім'ї, які постійно проживають в цих квартирах, або за якими зберігається право на житло.

Відповідно до ст. 8 ч.2 Закону України „Про приватизацію державного житлового фонду" передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку).

Відповідач ОСОБА_3 на підставі довідки, відомості у якій не відповідали дійсності, отримав у власність спірну квартиру. На підставі ст. 57 ч.1 ЦК України ( в ред. 1963 р.) угода, укладена внаслідок обману, насильства, погрози, зловмисної угоди представника однієї сторони з другою стороною, а також угода, яку громадянин був змушений укласти на вкрай невигідних для себе умовах внаслідок збігу тяжких обставин, може бути визнана недійсною за позовом потерпілого.

Вважали, що розпорядження відділу приватизації № 4108-Ш-2 від 22 липня 2002 р. і видане на його підставі свідоцтво про право власності на житло від 22 липня 2002 p. 3-02-151909-Ш-2 повинно бути визнане недійсним.

Позивачі також вважали, що свідоцтво про право власності на житло було отримано ОСОБА_3 у зв'язку з шахрайськими діями, що підтверджується вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова.

У зв'язку з тим, що попередня угода - передача у власність ОСОБА_3 квартири, є незаконною, укладений договір купівлі-продажу між ОСОБА_3 і відповідачем ОСОБА_4 також є недійсним, оскільки ОСОБА_3 .М. не набув права власника і не мав законних підстав для відчуження майна, яке йому не належало.

В судовому засіданні представник позивачів адвокат ОСОБА_11 підтримала позовну заяву, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 та його представник адвокат ОСОБА_12 проти позову заперечували, просили застосувати строк позовної давності, в задоволенні позовних вимог просили відмовити.

Відповідач ОСОБА_3 проти позову заперечував, зазначав що ніяких шахрайських дій не вчиняв, спірну квартиру він придбав у ОСОБА_6

Представник третьої особи служби у справах дітей Комінтернівського району управління служб у справах дітей Комінтернівського району Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради просила розглядати справу за її відсутності, проти позовних вимог заперечувала, просила ухвалити рішення в інтересах малолітніх дітей.

Третя особа приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 просила розглядати справу за її відсутності.

Вислухавши пояснення представника позивачів, відповідача та його представника, дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 27 березня 1986 року отримала ордер на квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 129).

Ця квартира була заброньована за позивачкою до 07.12.2002 року в звязку з її роботою в районі Крайньої півночі Російської Федерації (а.с. 130).

За письмовою згодою членів сім'ї позивача в спірній квартирі був зареєстрований відповідач ОСОБА_13 (а.с. 131, 132, 180).

Згідно з розпорядженням відділу приватизації державного житлового фонду управління комунального майна та приватизації Харківської міської ради № 4108-Ш-2 від 22 липня 2002 року ОСОБА_13 отримав свідоцтво про право власності на житло від 22 липня 2002 року (а.с. 175, 179, 182).

28 вересня 2004 року ОСОБА_13 продав квартиру АДРЕСА_3 В.А. (а.с. 188).

Вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 24 вересня 2007 року паспортист дільниці №21 філіалу КП «Жилкомсервіс» Комінтернівського району м. Харкова Рудченко ОСОБА_14 була визнана винною в порушенні вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» та Положення про порядок передачі квартир у власність громадян, в результаті чого ОСОБА_13 безпідставно отримав свідоцтво про право власності на спірну квартиру.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідач в судовому засіданні заявив про застосування строку позовної давності, вказавши, що позивачами цей строк пропущений.

Як зазначають позивачі в позові, вони лише в теперішній час вирішили поновити своє порушене право та звернулись до суду із позовом. Представником позивачів не надано належних та допустимих доказів поважності пропуску строку позовної давності.

Тобто, позивачі мали можливість дізнатися про порушення своїх прав як з дати реєстрації за відповідачем ОСОБА_13 права власності на спірну квартиру в 2002 році, а також з дати вчинення договору купівлі-продажу квартирі та її реєстрації в БТІ на імя відповідача ОСОБА_4 в 2004 році.

Крім того, спірна квартира була заброньована за позивачкою ОСОБА_6 до 07.12.2002 року, отже, якщо позивач бажала надалі зберегти за собою право на житло у цій кватирі, їй необхідно було звертатися із відповідними заявами про продовження терміну бронювання. Саме з того часу ОСОБА_6 мала реальну можливість дізнатися про те, що ОСОБА_13 приватизував спірну квартиру ще 22 липня 2002 року.

Доказів того, що позивачі дізналися про порушення своїх прав на спірну квартиру лише після постановлення вироку, суду не надано.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачами пропущений строк позовної давності, поважних причин пропуску строку позовної давності позивачами не наведено та судом не встановлено.

Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1, ОСОБА_2 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до судової палати апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги у 10-ти денний строк починаючи з наступного дня після проголошення рішення.

Суддя: ОСОБА_15