Справа №2-72/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2012 року селище Вигода

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Монташевич С. М.,

з участю секретаря - Менделяк А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Вигоді справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення та зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про захист прав споживача, -

ВСТАНОВИВ:

Публічним акціонерним товариством КБ «Приватбанк» 12 жовтня 2011 року подано в суд позовну заяву до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави. Позивачем зазначено, що відповідно до укладеного договору №IFDWA4 від 05.09.2008 року ОСОБА_2 05.09.2008 року отримала кредит у розмірі 11992,14 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,92 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитним договором з кінцевим терміном повернення 04.09.2013 року. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється щомісячними платежами. Проте відповідачка своє зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала. У звязку зі значним порушенням зобовязань за кредитним договором відповідачка станом на 08.09.2011 року має заборгованість 15442,21 доларів США, яка складається з наступного: 8409,74 доларів США заборгованість за кредитом; 2748,66 доларів США заборгованість по процентах за користування кредитом; 1439,00 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 2079,60 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором, а також штрафи: 31,36 доларів США штраф (фіксована частина); 733,85 доларів США штраф (процентна складова).

В забезпечення виконання зобовязань відповідачка надала в заставу автомобіль «OPEL», модель: «OMEGA», 1999 року випуску, тип транспортного засобу: легковий седан - В, № кузова/шасі WOLOVBF69X1009484, реєстраційний номер AT 3555 АР, що належить їй на праві приватної власності.

Тому позивач просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №IFDWA4 від 05.09.2008 року в розмірі 15442,21 дол. США звернути стягнення на вищевказаний предмет застави шляхом продажу вказаного автомобіля Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

06.02.2012 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічним позовом про захист прав споживачів, в якому зазначила, що за порушення позичальником строків виконання зобов»язання за кредитним договором ПАТ КБ «ПриватБанк» одночасно нараховує пеню та штраф, в тому числі й на суму пені.

Так, п. 13.3 договору визначено, що у разі прострочення Позичальником зобов»язання погашення Кредиту згідно умов цього Договору, Позичальник зобов»язаний сплатити на користь Кредитора пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожен день прострочення.

П.13.5 договору передбачено, що у разі порушення зобов»язань, передбачених п.п. 10.1.1, 10.1.2, 5.2.16 Позичальник сплачує на користь банку штраф у розмірі 100% від вартості предмета застави.

П.13.6 договору передбачено, що у разі порушення зобов»язань, передбачених п.п.5.12.11, 5.12.16, 5.12.18 Позичальник сплачує на користь банку штраф у розмірі 25% вартості предмета застави.

Такі пункти Договору є дискримінаційними і несправедливими в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки кредитна угода укладена нею як фізичною особою для особистих потреб, безпосередньо не пов»язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов»язків найманого працівника. Визначення сторонами у договорі розміру пені, що перевищує подвійну облікову ставку НБУ, не ґрунтується на законодавстві. Оскільки предметом спірних правовідносин є грошові зобов»язання, то відповідальність за невиконання чи неналежне виконання грошових зобов»язань, встановлена Законом України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов»язань», який є спеціальним по відношенню до ЦК України. А тому слід обмежити розмір пені подвійною обліковою ставкою НБУ.

Крім того пеня та штраф є різновидами неустойки, як юридичної відповідальносі, а не окремими видами штрафних санкцій. Заявлені вимоги про одночасне стягнення з боржника штрафу та пені свідчать про безпідставне намагання кредитора застосувати до неї подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те ж порушення договірного зобо»язання, що суперечить вимогам ч. 1 ст. 61 Конституції України та ч. 3 ст. ЦК України.

Таким чином при включенні в кредитний договір вищеназваних пунктів було порушено принцип рівності сторін договору та свободи договору, учасником якого споживач. Банк використав типову форму договору, де боржник просто не міг оцінити справжній обсяг фінансових зобов»язань, взятих на себе.

Тому ОСОБА_2 просила визнати недійсною умову п. 13.3 договору та зобов»язати ПАТ КБ «ПриватБанк» внести до п.13.3 договору зміни, виклавши його в такій редакції: «пеня, встановлюються у розмірі 0,5 відсотка, але не більше подвійної облікової ставки, яка діє на момент прострочення від суми прострочених зобов»язань за кожен день прострочення». Визнати недійсними умови пунктів 13.5., 13.6 договору та виключити їх з договору.

Представник позивача-відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, просив позов задоволити в повному обсязі, зустрічний позов не визнав. При цьому пояснив, що кредитно-заставний договір укладено в добровільній формі, відповідно до звичаїв ділового обороту. Згідно умов даного договору пеня нараховуєттся за несвоєчасну сплату боргу, а штрафи за інші порушення умов договору, визначені п. 13.5, 13.6 цього договору. Крім того штраф не нараховується на суму пені, що чітко видно з розрахунків, представлених ними, а тільки на суму основного боргу по кредиту. Просив до зустрічних позовних вимог застосувати строк позовної давності, та відмовити в їх задоволенні у зв»язку з пропуском строку звернення до суду.

Представник відповідачки-позивачки ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» визнав частково, зокрема в частині наявної заборгованості, проте не погодився з її розміром. Зустрічний позов підтримав, просив задоволити з підстав, викладених у ньому. Додатково пояснив, що ОСОБА_2 підписала договір, не читаючи та не розуміючи його змісту, оскільки в той момент, їй необхідні були кошти, які Банк пропонував їй надати.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає до задоволення, а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 слід відмовити з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитно-заставного договору №IFDWA4 від 05.09.2008 року ОСОБА_2 05.09.2008 року на підставі меморіального ордеру отримала кредит у розмірі 11992,14 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 16,92 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитним договором з кінцевим терміном повернення 04.09.2013 року. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється щомісячними платежами. В забезпечення виконання ОСОБА_2 надала в заставу автомобіль «OPEL», модель: «OMEGA», 1999 року випуску, тип транспортного засобу: легковий седан - В, № кузова/шасі WOLOVBF69X1009484, реєстраційний номер AT 3555 АР, що належить їй на праві приватної власності (а.с. 7-14, 116).

Відповідачка-позивачка ОСОБА_2 не виконала належно зобовязання, порушила умови кредитно-заставного договору, внаслідок чого, відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 08.09.2011 року має заборгованість 15442,21 доларів США, що складається з наступного: 8409,74 доларів США заборгованість за кредитом; 2748,66 доларів США заборгованість по процентах за користування кредитом; 1439 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 2079,60 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобовязання за договором, а також штрафи; 31,36 доларів США штраф (фіксована частина); 733,85 доларів США штраф (процентна складова) (а.с.15-16).

Банком було направлено лист-попередження від 17.08.2011 року ОСОБА_2, згідно якого було запропоновано погасити заборгованість за кредитом (а.с.23). Однак позичальником заборгованість не погашалась, про що свідчить виписка по рахунку №0403 ОСОБА_1 (а.с.117-120).

Відповідно до змісту ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись відповідно до умов договору та вимог цього кодексу.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно умов кредитного договору ОСОБА_2 взяла на себе зобовязання прийняти, належним чином використати та повернути ПАТ КБ «ПриватБанк» вказані кредитні кошти у строки, зазначені в кредитному договорі, а також сплатити відповідну плату за користування кредитом, в порядку та на умовах, що визначені договором.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Відповідне положення викладене і в п. 12.1 кредитно-заставного договору, згідно якого предмет застави може бути використаний для задоволення з його вартості всіх забезпечених вимог у їх максимальному розмірі після настання події дефолту та спливу строку для добровільного погашення забезпечених вимог.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що заставодержатель (ПАТ КБ «ПриватБанк») набув правових підстав щодо задоволення своїх вимог за договором кредиту шляхом звернення стягнення на предмет застави.

Згідно ч. 6 ст. 20 Закону України «Про заставу», звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.

Відповідно до п.4 Правил державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин на шасі, автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей причепів, напівпричепів та мотоколясок, перед відчуженням транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ.

Згідно з п. 43 цих Правил зняття транспортних засобів з обліку здійснюється на підставі заяв власників (довірених осіб) при предявленні документа, що засвідчує особу власника (довіреної особи), за рішенням суду ( після набуття ним чинності), а також постанови начальника митниці після їх огляду.

Відповідно до п.п. 40, 42 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07 вересня 1998 року, зняття з обліку транспортних засобів проводиться після їх огляду в підрозділах Державтоінспекції на підставі заяви власника, документа, що посвідчує особу, виконавчого напису нотаріуса, постанови державного виконавця або рішення суду.

Виходячи із наведеного, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ "Приватбанк" знайшли своє підтвердження в судовому засіданні і є всі підстави для їх задоволення.

В судовому засіданні також встановлено, що 05 вересня 2008 року між сторонами укладено кредитно-заставний договір №IFDWA4, згідно умов якого відповідачка- позивачка отримала кредит в сумі 11992,14 дол. США. Договір підписаний обома сторрнами на кожній його сторінці.

ОСОБА_2 подала позов до суду 06.02.2012 року, тобто з пропуском строку позовної давності, який згідно ст. 257 ЦК України встановлюється тривалістю у три роки.

Представник позивача - відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні просив суд застосувати строк позовної давності до вимог ОСОБА_2

Відповідно до вимог ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Ні ОСОБА_2, ні її представник не представив суду жодного доказу поважності причин пропуску строку позовної давності.

Оскільки у суду немає підстав для поновлення строку позовної давності, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви в зв'язку з пропуском відповідачкою - позивачкою строку позовної давності без поважних на те причин.

На підставі викладеного, ст.ст. 19, 20 Закону України «Про заставу», ст.ст. 25, 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст.ст.256, 257, 267, 285, 525, 526, 530, 549, 550, 589, 590, 591, 610-612, 625, 629, 1049, 1050, 1054 ЦК України, Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07 вересня 1998 року, керуючись ст.ст. 88, 208. 209, 215, 218 ЦПК України, суд, -

РІШИВ:

Позов публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № IFDWA4 від 05.09.2008 року в сумі 123116 гривень 08 копійок , що еквівалентно 15442,21 долари США, звернути стягнення на предмет застави: автомобіль марки OPEL, модель: OMEGA, рік випуску 1999 року, тип транспортного засобу: легковий седан-В, номер кузова/шасі: WOLOVBF69X1009484, реєстраційний номер AT 3555 АР, що належить на праві власності ОСОБА_1 (77500, Івано-Франківська область, м.Долина, вул. Грушевського, 14А/46, ІПН НОМЕР_1) шляхом продажу вказаного автомобіля публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (49094, м. Дніпропетровськ вул. Набережна Перемоги, 50 ) з укладенням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» 1231,16 гривень (одну тисячу двісті тридцять одну гривню 16 копійок) судового збору та 120,00 (сто двадцять) гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про захист прав споживача відмовити у зв»язку з пропуском строку позовної давності.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подачі апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до Апеляційного суду Івано-Франківської област і через Долинський районний суд.

Суддя: