Дата 06.09.2012
Справа № 2/1027/1579/12
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 вересня 2012 року Фастівський
міськрайонний суд Київської області у
складі:

головуючого судді: Бутенка В.О.

при секретарі: Сабуняк Д.П.

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 до Фастівської
міської ради про визнання права
власності на гараж за набувальною
давністю, -

в с т а н о в и в:

06 серпня 2012 року ОСОБА_1 звернувся до
суду із вказаним позовом. Просив
визнати за ним право власності на
гараж, що знаходиться в АДРЕСА_1, за
набувальною давністю. Мотивує свої
вимоги тим, що 25 червня 1997 року між мною
та ТОВ «Скіф ЛТД»в особі засновника
ОСОБА_2 укладено договір
купівлі-продажу гаражу для легкового
автомобіля, розташованого за адресою:
АДРЕСА_1. Після підписання договору він
сплатив в касу ТОВ «Скіф ЛТД»кошти в
сумі 208,80 грн. та ними були оформлені всі
необхідні документи (накладна № 32 від 25
червня 1997 року, приходний касовий
ордер). Укладений договір
купівлі-продажу відповідав вимогам
глави 20 Цивільного кодексу України (в
редакції 1961 року) та обов'язкового
нотаріального посвідчення не вимагав.
Разом з цим, з 1997 року він не
зареєстрував договір купівлі-продажу в
БТІ, а безперешкодно користувався
гаражем, вважаючи себе власником. В 2012
році він вирішив продати належний йому
гараж, але нотаріуси в оформленні
договору купівлі-продажу йому
відмовили, вказуючи на те, що договір
купівлі-продажу гаража нотаріально не
посвідчений та не містить дати
укладання.

Позивач зазначає, що не маю можливості
звернутися до суду з заявою про
визнання договору дійсним оскільки,
по-перше, в 1997 році нотаріальне
посвідчення договору купівлі-продажу
не вимагалося, а, по-друге, він не знає,
де в даний час знаходиться ТОВ «Скіф
ЛТД»та його керівництво. Не дивлячись
на те, що гараж не зареєстрований на
нього в БТІ він з червня 1997 року по
теперішній час, тобто більше 15 років,
добросовісно володів вказаним гаражем
продовжую відкрито, безперервно
володіти ним. 07 жовтня 1997 року на
підставі рішення Фастівської міської
ради № 178/17 позивачу передано у
приватну власність земельну ділянку
для обслуговування гаража площею 0,003
га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1.
На підставі рішення Фастівської
міської ради він отримав Державний акт
на право приватної власності на землю
(акт зареєстровано в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю 15.10.1997 року за № 000432).
Таким чином, з 15 жовтня 1997 року він став
власником земельної ділянки площею 0,003
га за адресою: АДРЕСА_1, на якій
розташований спірний гараж.

Враховуючи те, що починаючи з 1997 року
він добросовісно володіє гаражем і
продовжує відкрито, безперервно
володіти ним протягом п'ятнадцяти
років, він набув право власності
(набувальна давність) на гараж, який
рахується за ТОВ «Скіф ЛТД», але
скористатися своїм правом може лише за
рішенням суду. Зазначає, що вказані ним
обставини підтверджуються:
добросовісним володінням гаражем,
договором купівлі-продажу, державним
актом на право приватної власності на
землю серії ІV-КВ № 070304, накладною,
показами свідків.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, дійшов до
висновку, що позов не підлягає
задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. 1.1. Договору
купівлі-продажу, укладеного між ТОВ
«Скіф ЛТД»та ОСОБА_1, ТОВ «Скіф
ЛТД»продало позивачу кирпічний гараж
для легкового автомобіля, розташований
за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.7).

Згідно з Державним актом на право
приватної власності на землю серії
ІV-КВ № 070304, ОСОБА_1 на підставі рішення
Фастівської міської Ради народних
депутатів від 07 жовтня 1997 року № 178/17
позивачу передано у приватну власність
земельну ділянку площею 0,003 га для
обслуговування гаража. Акт
зареєстровано в Книзі записів
державних актів на право приватної
власності на землю за №000432 (а.с. 9).

Таким чином, як вбачається із
матеріалів справи та пояснень
позивача, останній не заволодівав
чужим майном, володів гаражем на
підставі договору купівлі-продажу,
отримав на підставі рішення
Фастівської міської Ради народних
депутатів у приватну власність
земельну ділянку для обслуговування
вказаного гаража, а тому позов ОСОБА_1
про визнання права власності на гараж
за набувальною давністю та посилання
на частину першу статті 344 Цивільного
кодексу України відповідно до положень
якої особа, яка добросовісно
заволоділа чужим майном і продовжує
відкрито, безперервно володіти
нерухомим майном протягом десяти років
набуває право власності на це майно
(набувальна давність), якщо інше не
встановлено цим Кодексом, є
безпідставними.

Крім того, відповідач -Фастівська
міська рада не є власником вказаного
гаража, ніяким чином не порушує права
позивача, а тому позовні вимоги
заявлено до органу місцевого
самоврядування необґрунтовано.

Враховуючи викладене, позов ОСОБА_1 про
визнання права власності на гараж за
набувальною давністю підлягає
залишенню без задоволення.

Керуючись статтею 344 Цивільного
кодексу України, статтями 3, 208, 209, 212-213,
215 Цивільного процесуального кодексу
України, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до
Фастівської міської ради про визнання
права власності на гараж за
набувальною давністю -відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду Київської області
через Фастівський міськрайонний суд
Київської області протягом десяти днів
з дня його проголошення.

Суддя

Справа№ 1027/3959/12

Номер провадження: 2/1027/1579/12

Cуддя доповідач:

Головуючий суддя: Бутенко
.В. О.