рава № 2-2090/11
Провадженя№ 2/541/319/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2012

м.
Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя у
складі : судді Сараєва І.А., при
секретарі Довгої С.Б., за участю
представників сторін ОСОБА_1, ОСОБА_2,
розглянув у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання
правочину недійсним -

ВСТАНОВИВ :

02.12.2011 р. ОСОБА_3 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_4 про визнання
правочину у вигляді договору позики
недійсним, виходячи з того, що він
суперечить вимогам закону.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не
з*явився, просив розглянути справу у
його відсутність за участю його
довіреної особи –ОСОБА_1

Довірена особа позивача ОСОБА_5 позов
підтримав, пояснив, що між позивачем та
ОСОБА_4 17 .02.2009 р. був укладений договір
позики за яким вона зобов*язувалася
передати йому 7 500 доларів США, які ними
були визначені як еквівалентні 60 800
грн.

ОСОБА_4 того ж передала ОСОБА_3 у борг
вказану суму.

Зазначений договір сторонами не був
виконаний

Вважає. що зазначений правочин має бути
визнаний судом недійсним з наступних
підстав :

-          відповідно до ч.1 ст. 202 ЦК
України правочином є дія особи,
спрямована на набуття, зміну або
припинення цивільних прав та
обов*язків;

-          відповідно до ч.1 ст.203 ЦК
України зміст правочину не може
суперечити цьому Кодексу іншим актам
цивільного законодавства, а також
моральним засадам суспільства ;

-          відповідно до ч.1ст.533 ЦК
України грошове зобов*язання має бути
виконане у гривнях;

-          відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК
України, якщо у зобов*язанні визначено
грошовий еквівалент в іноземній
валюті, сума, що підлягає сплаті у
гривнях, визначається за офіційним
курсом відповідної валюти на день
платежу, якщо інший порядок її
визначення не встановлений договором
або законом чи іншим
нормативно-правовим актом;

-          відповідно до ч.3 ст.533 ЦК
України використання іноземної валюти,
а також платіжних документів в
іноземній валюті при здійсненні
розрахунків на території України за
зобов8язаннями допускається у
випадках, порядку та на умовах,
встановлених законом;

-          відповідно до преамбули
Декрету КМУ «Про систему валютного
регулювання і валютного контролю»він
зокрема , установлює режим здійснення
валютних операцій на території
України, визначає загальні принципи
валютного регулювання;

-          відповідно до ч.1ст. 3
Декрету валюта України є єдиним
законним засобом платежу на території
України, який приймається без обмежень
для оплати будь-яких вимог та
зобов*язань, якщо інше не передбачено
цим Декретом, іншими актами валютного
законодавства України;

-          декрет не встановлює
випадків, порядку та умов здійснення
розрахунків в іноземній валюті за
зобов*язаннями щодо договору позики
між фізичними особами, тобто законом,
відповідно до вимог ч.3 ст. 533 ЦК України,
такий порядок не встановлений.

Представник відповідача ОСОБА_4
–ОСОБА_6 позов не визнала, вважає його
безпідставним з наступних причин :

-          у договорі встановлений
грошовий еквівалент іноземної валюти
в гривнях за згодою сторін без
посилання на офіційний курс доларів
США на якусь дату, що відповідає
вимогам ст.. 533 ч.2 ЦК України;

-          до договору позики надана
розписка відповідача про отримання
вказаної суми у розмірі 60 800 грн., що
також написано відповідачем
власноручно ;

-          ніякого порушення Декрету
КМУ «Про систему валютного регулювання
і валютного контролю»при укладенні
правочину не було, тому що в його нормах
немає вимог на отримання ліцензії про
надання одною фізичною особою іншої
позики на території України в
іноземній валюті, що до цього не
встановлені якісь обмеження .

Суд, вислухав думки сторін, вважає, що в
задоволенні позову слід відмовити.

При цьому суд приймає до уваги наступні
факти :

-          із наданого суду договору
позики вбачається, що він був
укладений між сторонами належно, з
встановленням розміру позики, їх прав
та зобов*язань, що було затверджено їх
підписами ;

-          згідно Декрету КМУ «Про
систему валютного регулювання і
валютного контролю»не встановлено
ніяких обмежень про укладання
договорів в іноземній валюті ,
ліцензійного підтвердження на це не
потребується;

Згідно ст. 205 ЦК України правочин може
вчинятися усно або в письмовій формі.
Сторони мають право обирати форму
правочину, якщо інше не встановлено
законом.

За ст. 203 ЦК України правочин має бути
спрямований на ре

альне настання правових наслідків, що
обумовлені ним.

Як вбачається в ст.. 207 ЦК
України правочин вважається таким, що
вчинений у письмовій формі, якщо він
підписаний його сторонами.

Виходячи з вищезазначеного
позивач не надав суду ніяких доказів
недійсності договору позики , а також
не підтвердив свою позицію норами
чинного законодавства.

Керуючись ст..ст. 208-209, 212-215, 218
ЦПК України, ст..ст. 202, 203, 205, 207, 215, 533 ЦК
України, Декретом КМУ «Про систему
валютного регулювання і валютного
контролю»суд -

ВИРІШИВ :

У задоволені позову ОСОБА_3
до ОСОБА_4 про визнання правочину
недійсним –відмовити.

Рішення вступає в законну
силу через 10 днів після проголошення.
Якщо у вказаний термін не буде подано
до Апеляційного суду Донецької області
скаргу про його скасування.

Суддя:

Сараєв І. А.