Справа № 22-1343 2012 рік
Головуючий у 1 інстанції - Новак A.B. Доповідач - Шахова О.В.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2012 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі : головуючого - Шахової О.В. суддів Поливач Л.Д., Головачова Я.В. при секретарі - Данільченко Р.І. розглянула в відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2011 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Всеукраїнської громадської організації Українське товариство глухих, начальника відділу планування та економічного аналізу апарату Центрального правління Всеукраїнської громадської організації Українського товариства глухих Педюк Ірини Миколаївни про захист честі, гідності та ділової репутації, -

Рішенням Голосіївського районного суду м.Києві від 31 жовтня 2011 року у задоволенні позову ОСОБА_1 про захист честі, гідності та ділової репутації - відмовлено. Не погодившись з рішенням суду представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на зазначене рішення посилаючись на те, що судом першої інстанції неправильно встановлені обставини, що мають значення для справи внаслідок неправильної оцінки судом доказів. Не застосовано вимоги постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи" №1 від 27 лютого 2009 року, яка підлягала застосуванню суд не взяв до уваги обставини справи а саме, що 03.11.2010 року відповідач Педюк І.М., перебуваючи на посаді начальника відділу планування та економічного аналізу апарату Центрального правління ВГО УТОГ, за місцем своєї роботи, звернулась до заступника Голови ВГО УТОГ з економічних питань - ОСОБА_4 з службовою запискою. В службовій записці, відповідач Педюк І.М. поширила в письмовому вигляді негативну інформацію, що ганьбить особу та ділову репутацію позивача зазначивши, що ОСОБА_1 «неодноразово висловлював в грубій формі (нецензурною лайкою) думку недоцільності проведення ревізії, грубив учасникам ревізії, принижував їх в присутності апарату підприємства НВЦ УТОГ, посилався на видумані працівниками апарату ЦП УТОГ непотрібні звіти, «копання під директора» ревізійною групою, чим заважав проведенню ревізії». З матеріалів справи вбачається і судом першої інстанції встановлено, що інформація відносно позивача ОСОБА_1 розповсюджена відповідачем Педюк І.М. шляхом складання службової записки від 03.11.2010 року. Відповідно до класифікатора управлінської документації (ДКУД), затвердженого наказом Держстандартом України від 31.12.1998р. - службова, записка віднесена до класу «Організаційно розпорядчої документації». Службова записка відповідача Педюк І.М. була доведена до відома з початку до заступника голови УТОГ ОСОБА_5 В подальшому, службова записка відповідача Педюк І.М. була доведена до Голови УТОГ ОСОБА_6 В результаті розповсюджених в службовій записці Педюк І.М. відомостей, позивач ОСОБА_1 був відсторонений від роботи, розпорядженням

ВСТАНОВИЛА:

Голови УТОГ ОСОБА_6 № 119 від 03.11.201 Ороку. Постановою Голосіївського районного суду м.Києва від 03.02.2011р. визнано ОСОБА_6 винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.41 КУпАП. Рішенням Оболонського райсуду м.Києва від 10.05.2011р. визнано незаконним п.1 Розпорядження Голови Центрального правління Українського товариства глухих ОСОБА_6 № 119 від 03.11.2010р. Вважає, що вказані судові рішення підтверджують факт порушення трудових прав ОСОБА_1 та факт визнання незаконним гі.1 розпорядження № 119 Голови УТОГ ОСОБА_6, який порушив трудові права ОСОБА_1 Посилаючись на вказані рішення, суд першої інстанції вважав, що права про захист яких просить позивач в позовній заяві вже були захищені судами. Проте суд першої інстанції, в рішенні від 31.10.2011р. не зазначає, за яких підстав він ототожнив захист порушених трудових прав ОСОБА_1 з захистом честі гідності та ділової репутації про які в позовній заяві просить позивач, чим порушив вимоги ст. 213 ЦПК України. Вважає, що самих матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували, що відомості поширені Педюк І.М. в службовій записці відповідають дійсності. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення його позовних вимог. Заслухавши доповідь судді Шахової О.В., пояснення осіб, які брали участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Таким чином диспозиція згаданої норми права передбачає, крім таких кваліфікуючих ознак правопорушення як недостовірності інформації, якою порушуються особисті немайнові права особи, ще й ознаку поширення інформації. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_1 на час звернення до суду займав посаду директора навчально-відновлювального центру ЦТОГ. Розпорядженням ЦП УТОГ від 25.10.2010 року № 117 призначена позачергова комплексна ревізія фінансово-господарської діяльності КП НВЦ УТОГ з метою уточнення реального фінансового становища вказаного підприємства. За результатами ревізії встановлені численні зловживання ОСОБА_1 в ході виконання своїх функцій на посаді директора за період дев'яти місяців 2010 року, що було відображено у постанові «Про результати позачергової комплексної ревізії КП НВЦ УТОГ» від 24.11.2010 року №246/2010 року. За рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 10 травня 2011 року за позовом ОСОБА_1 про визнання незаконним та скасування розпорядження про відсторонення від роботи та допуск до роботи визнано незаконним п. 1 Розпорядження Голови Центрального Правління Українського товариства глухих ОСОБА_6 № 119 від 03.11.2010 року «Про тимчасове відсторонення директора КП «НВЦ» УТОГ ОСОБА_1 від виконання своїх обов'язків та покладення обов'язків директора підприємства на заступника директора ОСОБА_7О.». В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 посилався на те, що недостовірна інформація про нього була порушена відповідачем Педюк І.М в службовій записці від 03.11.2010 року, направленої до заступника голови УТОГ "ОСОБА_8, а в подальшому доведена до Голови УТОГ ОСОБА_6, що стало причиною його звільнення з займаної посади.

Як вбачається із змісту службової записки в ній, відповідно, ставилось питання про прийняття відповідних мір відносно ОСОБА_1 за порушення етики (а.с. 8). Оскільки вказана службова записка були направлена до керівництва, в компетенцію яких входить перевірка викладених в ній відомостей та прийняття з цього приводу в межах наданих повноважень рішень, то такі дії. виходячи з положень зазначеної вище статті, роз'яснень, викладених в п.15 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної чи юридичної особи" №1 від 27 лютого 2009 року" не можуть вважатись поширенням недостовірної інформації та тягти за собою відповідальність на визначених цією статтею умовах. При відсутності ознак поширення інформації, немає підстав для її спростування. Відмовляючи в задоволені позову суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про, те що заявлений позов є безпідставним так, як права позивача були захищені, шляхом ухвалення рішення Оболонським районним судом міста Києва від 10.05. 2011 року на його користь та з врахуванням того, що ОСОБА_1 в ході судового розгляду не навів доводів на обґрунтування того, яке саме його право було порушено, написанням Педюк І.М. службової записки від 03.11.2010 року, Таких висновків суд першої інстанції дійшов після повного, всебічного і об'єктивного з'ясування дійсних обставин справи, перевірки доводів і заперечень сторін, належної правої оцінки зібраним у справі доказів та застосування правових норм які регулюють дані правовідносини, з огляду на що рішення суду відповідає матеріалам справи та вимогам закону, є законним та обґрунтованим і підстав для його скасування не вбачається. Посилання в апеляційній скарзі на неповне з'ясування обставин справи, неналежну оцінку зібраних доказів, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, невідповідність зроблених в рішенні висновків фактичним обставинам справи безпідставні. Доводи апеляційної скарги не спростовують наведеного і зроблених в рішенні суду першої інстанції висновків, так як відповідно чинного законодавства України обов'язковою умовою для покладання цивільно-правової відповідальності при порушенні особистих немайнових прав особи у випадку поширення недостовірної інформації про неї мала бути наявність такої ознаки як "поширення". Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань. Керуючись ст.ст. 303,304, 307,308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів УХВАЛИЛА: Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити. Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 31 жовтня 2011 року залишити без зміни. Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до вказаного суду. Головуючий: Судді: