Справа № 1805/3662/2012
Провадження № 2/1805/1176/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2012 року

Зарічний районний суд м. Суми в складі:

головуючого - судді Шелєхової Г.В.

при секретарі - Бондар С.М.

з участю адвокатів - ОСОБА_1

- ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім»єю, визнання права власності на частину квартири, визнання квартири спільною сумісною власністю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач свої вимоги мотивує тим, що з липня 2001 року по липень 2011 року проживав разом з відповідачкою однією сім»єю у незареєстрованому шлюбі. За час спільного проживання, за спільні кошти, вони придбали житло - чотирикімнатну квартиру по вул. Д. Коротченко, 45/140, власником якої відповідно до договору купівлі-продажу від 24.11.2006 року, за спільною домовленістю, є відповідачка.

Крім того, відповідачка є власницею квартири АДРЕСА_1. Оплату за комунальні послуги здійснювали спільно. В 2008 році позивач був депортований з ОСОБА_5 та приїхав в м. Суми, проживав у ІНФОРМАЦІЯ_1. Оскільки квартира була непридатна для проживання та потребувала капітального ремонту, за спільною згодою з відповідачкою, за період часу з 2009 року по квітень 2010 року ним було зроблено в квартирі певні перепланування: заміна вікон, дверей, підлоги, покладена плитка, фарбування стін, встановлена сигналізація та куплені меблі. В 2011 році відповідачка повідомила позивача про те, що вона влаштовує своє життя з іншим чоловіком і запропонувала повернути їй ключі від її квартир. Вважає, що квартира внаслідок його коштів та трудових затрат істотно збільшилася у своїй вартості. Оскільки його права власності не визначено, просить постановити рішення, яким встановити факт проживання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 однією сім»єю в період з липня 2001 року по липень 2011 року; визнати за позивачем право власності на ? частину квартири АДРЕСА_2; визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю, в зв»язку з тим, що вона істотно збільшилася у вартості внаслідок грошових та трудових затрат одного із подружжя.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі. А також зазначив, що шлюб з громадянином ОСОБА_5 був фіктивним з метою отримання відповідачкою громадянства ОСОБА_5, відповідачка не мала доходів для придбання житла.

Представник відповідачки позов не визнав, зазначив, що пояснення позивача не можуть бути доказами, а пояснення свідків не заслуговують на увагу, так як відповідачка перебувала у шлюбі з іншою особою і докази на підтвердження фіктивності шлюбу відсутні. Тому в позові просить відмовити в зв»язку з його необґрунтованістю.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, свідків, дослідивши письмові матеріали даної справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з таких підстав:

Судом встановлено, що ОСОБА_4 з 17.08.2001 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_6 ОСОБА_7 ( Равенна) громадянином ОСОБА_5. В грудні 2010 року рішенням суду Равенни, (ОСОБА_5) було розірвано шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_6. ( а. с. 202).

ОСОБА_4 на підставі договору дарування частини квартири від 17.09.2002 року прийняла у дар ? частину двохкімнатної квартири за номером 18, що знаходиться в місті Суми по вулиці Черепіна у будинку за номером 78 »а»( а. с. 8). Інша ? частина цієї квартири також належить ОСОБА_4 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу цієї квартири від 02.10.1997 року ( а. с. 191).

24.11.2006 року відповідачка придбала квартиру за номером 140, що знаходиться у місті Суми по вулиці Д. Коротченко у будинку за номером 45, що підтверджується договором купівлі - продажу квартири ( а. с. 9).

ОСОБА_3 дійсно в період з 2008 року по нинішній час проживає в квартирі за адресо. м. Суми вул.. Черепіна 78 а кв. 18

За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сімєю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обовязків подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обовязків подружжя.

Разом з тим, згідно із ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу.

Тобто при застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сімєю і тоді, коли дружина та чоловік, у звязку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що встановлені ч. 2 ст. 3 СК України виключення, згідно з якими подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно, стосуються офіційно зареєстрованих шлюбів.

Відповідно до п. 23 постанови Пленуму ВС України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»від 21.12.2007 року № 11 при вирішенні спорів між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільного нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з»ясовувати джерело і час його придбання

Суд вважає, що в даному випадку не можна в основу рішення покласти покази свідків, на які посилається представник позивача, як на підставу задоволення позовних вимог, оскільки це протиречить вищевказаним вимогам закону, до того ж відсутні будь-які офіційні докази того, що шлюб, укладений між відповідачкою та її чоловіком був фіктивним.

Не можна в основу рішення покласти і довідку про сімейний стан на підтвердження факту спільного проживання позивача і відповідача в ОСОБА_5, оскільки вказаний документ не легалізований у встановленому діючим законодавством порядку ( а. с. 110-111).

Таким чином судом встановлено, що в спірний період відповідачка перебувала в зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком. Позивач не надав суду переконливих доказів на підтвердження того, що за час проживання разом з відповідачкою однією сім»єю, але у незареєстрованому шлюбі він витратив свої особисті кошти на придбання квартири 140 за адресою: м. Суми, вул. Д. Коротченко, 45, не довів належними та допустимими доказами джерело, за рахунок якого він придбав чи приймав участь у придбання спільно нажитого майна.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_3 в зв»язку з його необгрунтованістю.

Керуючись ст. ст. 3,21,36,74 Сімейного Кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити в зв»язку з необгрунтованістю.

Скасувати заборону ОСОБА_4, яка зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 «а», кв. 18, вчиняти дії по відчудженню квартири АДРЕСА_3; квартири 18 в будинку 78 «а»по вулиці Черепіна в місті Суми, накладену на підставі ухвали Зарічного райсуду м. Суми від 23.03.2012 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Г.В.Шелєхова