Ічнянський районний суд Чернігівської області
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.07.2012

Ічнянський районний суд Чернігівської області

у складі:

головуючого судді Головченко М.М.

при секретарі Донченко В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ічня цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова», третьої особи ДП «Нафком-Агро»про визнання договору оренди землі недійсним,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до СТОВ «Дружба-Нова», третьої особи ДП «Нафком-Агро»про визнання договору оренди землі недійсним. В позовній заяві вказала, що 10 березня 2011року нею з відповідачем укладено договір оренди земельної ділянки площею 4, 83га строком на сім років зі сплатою річної орендної плати за використання обєкта оренди в розмірі пяти відсотків від нормативно-грошової оцінки земельної ділянки. З умовами договору не знайомилась, оскільки підписала чистий бланк, а коли отримала копію договору то її цілком і повністю не влаштовують вказані в ньому умови. Крім того просить визнати договір оренди землі недійсним з тих підстав, що він не зареєстрований у відділі Держкомзему в Ічнянському районі і на даний час є діючий договір від 2 листопада 2006року, укладений нею з ДП «Нафком-Агро».

В судовому засіданні позивачка і представник позивача позовні вимоги підтримали повністю і просили суд їх задовільнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував посилаючись на те, що на укладення договору було волевиявлення обох сторін, договір укладено в письмовій формі і підписаний позивачкою, була досягнута згода, щодо необхідних істотних умов договору оренди земельної ділянки, а сам факт не реєстрації договору оренди у відповідному органі державної реєстрації не являється підставою для визнання його недійсним.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 208,210 ЦК України передбачено, що правочини між фізичною та юридичною особою вчиняються у письмовій формі і правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених Законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації.

Згідно ст. 1 Закону України «Про оренду землі»оренда це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Статею 13 Закону України «Про оренду землі»зазначено, що договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобов»язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов»заний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства».

За змістом ст. ст. 16, 18, 19 вказаного Закону договір оренди земельної ділянки набирає чинності після досягнення домовленості з усіх істотних умов, підписання його сторонами і державної реєстрації у порядку, встановленому законом. Строк дії договору оренди визначається за згодою сторін, але не може перевищувати 50 років.

Як встановлено в судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 являється власником земельної ділянки площею 4,83га, яка розташована на території Івангородської сільської ради Ічнянського району Чернігівської області, згідно державного акта серії ЧН № 036364 від 11.08.2004 року. Позивачка 10 березня 2011 року уклала з СТОВ «Дружба-Нова»договір оренди, згідно якого передала в оренду останньому вищезазначену земельну ділянку. Зі змісту договору вбачається, що він дійсно не зареєстрований у відділі Держкомзему в Ічнянському районі, однак договір є чинним і ніким не скасованим.

Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними від 06 листопада 2009 року № 9 передбачено, що відповідно до частини першої статі 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені ст. 203 ЦК України саме на момент вчинення правочину. Зокрема, не є укладеним правочин (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення. Згідно зі ст. 210 та 640 ЦК України не є вчиненим також правочин у разі нездійснення його державної реєстрації, якщо правочин підлягає такій реєстрації. Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі»істотними умовами договору є: об»єкт оренди (місцерозташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форми платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об»єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві, існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об»єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін, умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки.

Частиною 1 статі 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Порядок державної реєстрації договорів оренди землі затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 1998 року за № 2073, а відповідно до Указу Президента України від 17 лютого 2003 року «Про заходи щодо створення єдиної системи держаної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них у складі державного земельного кадастру» на Державний комітет України по земельних ресурсах покладено обов»язок щодо здійснення у складі державного земельного кадастру державної реєстрації земельних ділянок, нерухомого майна та прав на них, а також договорів оренди земельних ділянок.

Посилання позивачки на існування іншого договору оренди не заслуговує на увагу, оскільки під час підписання спірного договору сторони досягли домовленості з усіх істотних умов та підписали його. Також суд не може погодитись з доводами позивачки і представника позивача щодо визнання договору оренди недійсним по причині, що не пройшов реєстрації, оскільки в судовому засіданні позивачка заявила, якщо б орендна плата була встановлена в розмірі девяти відсотків, то з даним позовом до суду вона не зверталась.

Відповідно до п.12.1 Договору (а.с.11) передбачено, що зміна умов договору здійснюється у письмовій формі за взаємною згодою сторін. У разі недосягнення згоди щодо зміни умов Договору спір розвязується у судовому порядку. Однак дане питання сторонами не вирішувалось, також суду не надано відповідних доказів щодо підписання позивачкою незаповнених бланків договору оренди землі.

За таких обставин суд вважає, що в задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212 215,218 ЦПК України, ст. ст. 203,208,210,215,638 ЦК України, Законом України «Про оренду землі», Постановою ПВС України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання право чинів недійсними»від 6 листопада 2009року № 9, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Дружба-Нова»про визнання договору оренди земельної ділянки недійсним відмовити.

На рішення на протязі 10 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга в Чернігівський апеляційний суд.

СуддяОСОБА_2