ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2012 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Суботіна А.В.,

при секретарі Лебідь О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Фастові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення земельного сервітуту,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення земельного сервітуту.

В судовому засіданні при розгляді справи по суті представниками позивачки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було подано заяву про зменшення позовних вимог (а.с. 50-51), вимоги якої вони підтримали в повному обсязі, просили встановити за ОСОБА_1 право строкового, безоплатного земельного сервітуту для встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту літньої кухні, на земельній ділянці площею 30,96 м.кв., яка перебуває у користуванні відповідачки, шляхом надання ОСОБА_1 права безперешкодного, вільного проходу в денний час доби з 8-00 до 20-00 години через хвіртку ОСОБА_2, терміном на 3 місяці з дня укладення Договору із виконавцем на виконання ремонтних робіт, посилаючись на те, що встановлена ОСОБА_2 огорожа повністю перекриває ОСОБА_1 вільний підхід до тильного боку літньої кухні, яка перебуває в користування ОСОБА_1, і яка потребує ремонту, а відповідачка ОСОБА_2 перешкоджає проведенню ремонтних робіт.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5 позовні вимоги не визнали, посилаючись на те, що рішенням Фастівського міськрайонного суду від 28.01.2008 року, яке ОСОБА_1 не оскаржувалось і яке набрало законної сили, вже було на підставі проведеної судової будівельно-технічної експертизи встановлено порядок користування земельними ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Паркан між земельним ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в частині вздовж кухні ОСОБА_1 відповідачкою ОСОБА_2 в порядку виконання судового рішення разом із державним судовим виконавцем було встановлено відповідно до рішення суду. Оскільки з моменту набрання рішенням законної сили вже пройшло 4 роки, то відповідачка вважає, що позивачкою пропущено строк позовної давності для подання даного позову і в поданій до суду заяві просить застосувати до її позову наслідки пропущення цього строку.

Крім цього, відповідачка зазначила, що ніколи не заперечувала проти того, щоб позивачка обслуговувала стіну своєї кухні, проте, як власник двору, просила ремонт стіни проводити в її присутності, або в присутності членів її сімї, погодивши попередньо час проведення ремонтних робіт, вважає цю вимогу законною і такою, що ніяким чином не порушує прав позивачки доступ до неї з 8-00 до 20-00 години щоденно протягом 3-х місяців, а тому просить відмовити позивачці в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення сторін, показання свідків, вивчивши письмові матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Позивачка ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 є користувачами суміжних земельних ділянок цільовим призначенням для обслуговування жилого будинку №64 по вул.Ковпака в м.Фастові, 13/25 частин якого належить на праві власності ОСОБА_1Ф на підставі договору дарування частини житлового будинку від 21.02.2006 року, а 12/25 частин- Корсак В.Ф. на підставі договору дарування частини жилого будинку від 26.06.2001 року.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду від 28 січня 2008 року на підставі проведеної судової будівельно-технічної експертизи встановлено порядок користування земельною ділянкою для обслуговування жилого будинку №64 по вул.Ковпака в м.Фастові між співвласниками. Також «залишено в користуванні ОСОБА_1 повністю літню кухню літера «В», а ОСОБА_6 повністю сарай літера «Г»». Рішення ОСОБА_1 не оскаржувалось і набрало законної сили. (а.с.7).

В квітні 2009 року в порядку виконання судового рішення, відповідно до встановленого судом порядку користування присадибною земельною ділянкою, в присутності державного судового виконавця ОСОБА_2 було встановлено паркан по визначеній судом межі між земельними ділянками ОСОБА_1 та ОСОБА_2 При цьому по частині межі від воріт, вздовж кухні ОСОБА_1, вздовж сараїв «Г» та «Д» до точки 33 (по плану) паркан встановлено відповідно до судового рішення. Проте після точки 33 (по плану) внаслідок неправомірних дій ОСОБА_1, яка не дозволила встановлювати паркан по визначеній судом межі, паркан встановлено з відступом від зазначеної в судовому рішенні межі, що потягло збільшення земельної ділянки ОСОБА_1 за рахунок земельної ділянки ОСОБА_7 (а.с.35)

З приводу неправомірних дій ОСОБА_1 по перешкоджанню ОСОБА_7 встановити паркан по визначеній судом межі, остання неодноразово зверталась до Фастівського МВ ГУ МВС України (а.с.33).Працівниками правоохоронних органів було проведено профілактичні бесіди про недопущення в подальшому будь-яких неправомірних дій по відношенню до ОСОБА_2

28.12.2011 року постановою Фастівського МВ ГУМВС України в порушенні кримінальної справи відносно ОСОБА_7 за заявою ОСОБА_1 відмовлено (а.с.11)

07.12.2011 року ОСОБА_1 письмово звернулась до ОСОБА_2 із проханням надати їй можливість провести ремонтні роботи стіни кухні з 14.12.2011 року (а.с.9)

13.12.2011 року ОСОБА_1 отримано письмову відповідь ОСОБА_2 про те, що вона не заперечує проти проведення ремонтних робіт, але просить проводити роботи в ті дні, коли вона перебуває вдома, оскільки працює вона в м.Києві. (а.с.34)

Згідно ч.1 ст.98 Земельного кодексу України «Право земельного сервітуту- це право власника або землекористувача земельної ділянки на обмежене платне або безоплатне користування чужою земельною ділянкою (ділянками)»

Згідно ч.4 ст.98 Земельного кодексу України «Земельний сервітут здійснюється способом, найменш обтяжливим для власника земельної ділянки, щодо якої він встановлений.

Згідно ч.1 ст. 401 Цивільного кодексу України «Право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом.

Згідно ч. 1 ст. 404 Цивільного кодексу України «Право користування чужою земельною ділянкою або іншим нерухомим майном полягає у можливості проходу, проїзду через чужу земельну ділянку, прокладання та експлуатації ліній електропередачі, зв'язку і трубопроводів, забезпечення водопостачання, меліорації тощо.»

Таким чином, закон вимагає від позивача надання суду доказів того, що нормальне господарське використання своєї земельної ділянки, на якій розташована будівля кухні, неможливо без обтяження сервітутом чужої земельної ділянки. При цьому слід довести, що задоволення потреб сервітуарія неможливо здійснити яким-небудь іншим способом і що саме встановлення даного сервітуту є єдиним можливим способом задоволення потреб позивача щодо ремонту стіни літньої кухні.

Зазначених обставин позивачка не довела, чим не виконала вимоги ст.ст. 10, 61 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

З наданих матеріалів справи та із показань свідків не вбачається, що відповідачка ОСОБА_2 чинить перешкоди для проведення ремонтних робіт ОСОБА_1 задньої стіни своєї кухні, а лише пропонує позивачці домовитись щодо дати та часу проведення таких робіт.

Натомість представники позивачки ОСОБА_1 вважають, що саме обтяження земельної ділянки ОСОБА_2 сервітутом є оптимальним вирішенням питання для позивачки.

Разом з тим, інтереси користувача обслуговуючої земельної ділянки, тобто відповідачки ОСОБА_2, ними не враховані. При цьому, на думку позивачки, під сервітут повинна відійти частина двору ОСОБА_2 в розмірі 30,96 кв.м. та повністю прохід до городу відповідачки, а розмір всього двору відповідачки становить близько 100 кв.м., що значно буде обтяжувати її права.

Також, суд критично відноситься до поданого позивачкою як письмовий доказ «відступлення» відповідачки ОСОБА_2 при встановленні паркану «від варіантів розподілу земельних ділянок, запропонованим судовим експертом» акту обстеження матеріально-побутових умов гр. ОСОБА_1 від 24.02.2012 року, складеним депутатом Фастівської міської ради ОСОБА_8 (а.с. 12), оскільки, як пояснив в судовому засіданні допитаний в якості свідка сам ОСОБА_8, земельну ділянку ОСОБА_1 він обстежував візуально, без будь-яких вимірювальних пристроїв, і оглядав при цьому один із варіантів висновку судової експертизи, проте саме рішення суду щодо розподілу земельних ділянок від 28.01.2008 року, яким порядок користування землею було визначено остаточно і яке на час складання акту вже набрало законної сили позивачкою ОСОБА_1 йому для ознайомлення надано не було.

Оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що права та інтереси позивачки щодо доступу до стіни її кухні відповідачкою визнаються і не оспорюються, а тому проведення позивачкою у невизначеному майбутньому під умовою укладення додаткового договору, ремонтних робіт стіни літньої кухні не може бути підставою для встановлення строкового, безоплатного земельного сервітуту для встановлення будівельних риштувань та складування будівельних матеріалів з метою ремонту літньої кухні, на земельній ділянці площею 30,96 кв.м, що перебуває в користуванні ОСОБА_2, шляхом надання особисто ОСОБА_1 права «безперешкодного, вільного проходу в денний час доби з 8-00 до 20-00 години через хвіртку ОСОБА_2, терміном на 3 місяці з дня укладення Договору із виконавцем на виконання ремонтних робіт».

З врахуванням необхідності відповідачки в постійному користуванні розташованим на відстані 1 м 20 см вздовж стіни літньої кухні позивачки проходом до свого городу, та незначним розміром двору відповідачки, встановлення земельного сервітуту для встановлення будівельних риштувань та складання будівельних матеріалів стане значним обтяженням для користувача земельної ділянки.

Крім того, відповідачкою було подано заяву про застосування строку позовної давності до даних правовідносин, перебіг якого почався з моменту набрання законної сили рішенням Фастівського міськрайонного суду від 28.01.2008 року яким визначено порядок користування спірною земельною ділянкою і встановлено межі між земельними ділянками позивачки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Позивачка ОСОБА_1 була стороною у справі, із запропонованим судом розподілом земельних ділянок погодилась, оскільки апеляційну скаргу на рішення суду не подавала і його не оскаржувала. Враховуючи вищезазначене суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 пропустила строк позовної давності без поважних причин.

Керуючись ст.ст. 3,10, 11,12, 15, 26, 58, 59, 60, 61, 212, 215, 218 ЦПК, ст.ст. 401-406, 256-268 ЦК України, ст.ст. 98-102 ЗК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні уточненого позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення земельного сервітуту відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного Суду Київської області шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя: