Справа № 2034/8937/2012
Провадження № 2/2034/4622/2012
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України
14 серпня 2012 року сел. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого Ільїної Г.І.,

за участю секретаря Мінаєвої А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Покотилівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Пісочинської селищної ради Харківського району Харківської області, треті особи: ОСОБА_3 , Інспекція державного-архітектурно-будівельного контролю в Харківській області, -

В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати договір купівлі-продажу житлового будинку від 19 липня 2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 дійсним, а також визнати право власності в цілому на ім`я ОСОБА_1 на індивідуальний (садибний) житловий будинок із господарським будівлями та спорудами, який складається з житлового будинку літ. «А-1» 1924 року побудови загальною площею 63,40 м2, веранди літ. «а» 1924 року побудови загальною площею 21,80 м2, будинку літ. «Б-1» 1978 року побудови загальною площею 112,70 м2, тамбуру літ. «б» 1978 року побудови загальною площею 6,10 м2, літньої кухні літ. «Б» 1968 року побудови загальною площею 10,40 м2, вбиральні літ. «У» 1980 року побудови, літнього душу літ. «Л» 1980 року побудови загальною площею 1,80 м2, навісу літ. «М» загальною площею 5,50 м2, воріт літ. «л3», огорожі літ. «л4» та літ. «л5» розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що між ним та ОСОБА_2 19 липня 2012 року було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 . Згідно умов зазначеного договору ОСОБА_1 та ОСОБА_2 дійшли згоди про продаж житлового будинку літ. «А-1» 1924 року побудови, житлового будинку літ. «Б-1» 1978 року побудови із господарськими спорудами та будівлями літ. «а» веранда, літ. «б» тамбур, літ. «Б» літня кухня, літ. «У» вбиральня, літ. «Л» літній душ, навіс літ. «М», ворота літ. «л3», огорожа літ. «л4» та літ. «л5». Згідно до п. 2.1. договору продаж будинку здійснено за 155 926,00 грн. Факт передачі будинку підтверджується п. 3.2, п. 3.3. договору, згідно до яких під передачею майна за Договором сторони вважали передачу технічної документації на будинок, а саме технічного паспорту на житловий будинок та господарські споруди. А пунктом 3.3. Договору зазначено, що позивач отримав від відповідача оригінал технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок по АДРЕСА_1 . Про факт передачі свідчить також знаходження оригіналу технічного паспорту в позивача. Таким чином, позивач сплатив ОСОБА_2 вартість житлового будинку, однак відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення спірного договору, що є перешкодою для реєстрації права власності на вищевказаний житловий будинок на ім`я ОСОБА_1 . Ці обставини змусили позивача звернутися до суду.

Позивач в судове засідання не з`явився, до суду надійшла заява, відповідно до якої він свої позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, також просить справу розглянути за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, до суду надійшла заява відповідно до якої вона позовні вимоги ОСОБА_1 визнає в повному обсязі та просить справу розглядати за її відсутності.

Відповідач Пісочинська селищна рада Харківського району Харківської області в судове засідання не з`явились, до суду надійшла заява відповідно до якої вони проти позову не заперечують та просять справу розглядати за їх відсутності.

Третя особа: Інспекція державно-архітектурного будівельного контролю Харківського району Харківської області в судове засідання не з`явились, однак до суду надали письмові поянення, з яких вбачається, що ІДАБК вважає, що підстав для задоволення позову не має, також просять справу розглядати за відсутності представника третьої особи.

Виходячи з наведеного, та з того, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити рішення в справі.

Матеріалами справи встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини.

19 липня 2012 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку та господарських споруд по АДРЕСА_1 . Згідно умов зазначеного договору ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - дійшли згоди про продаж житлового будинку літ. «А-1» 1924 року побудови, житлового будинку літ. «Б-1» 1978 року побудови із господарськими спорудами та будівлями літ. «а» веранда, літ. «б» тамбур, літ. «Б» літня кухня, літ. «У» вбиральня, літ. «Л» літній душ, навіс літ. «М», ворота літ. «л3», огорожа літ. «л4» та літ. «л5» (в подальшому Об`єкт). Згідно з п. 2.1. договору продаж Об`єкту здійснено за 155 926,00 грн. Факт передачі Об`єкту підтверджується п. 3.2, п. 3.3. договору, відповідно до яких під передачею майна за Договором сторони вважали передачу технічної документації на будинок, а саме технічного паспорту на житловий будинок та господарські споруди. А пунктом 3.3. Договору зазначено, що Позивач отримав від Відповідача оригінал технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок по АДРЕСА_1 . Про факт передачі свідчить також знаходження оригіналу технічного паспорту в Позивача. (а.с. 10).

Таким чином, ОСОБА_1 сплатив ОСОБА_2 вартість житлового будинку із господарськими спорудами а відповідач передав їх у власність позивачу.

Згідно зі ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Виходячи зі змісту ст. 334 ЦК України право власності на майно за угодою, що підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набуття законної сили рішення суду про визнання угоди яка не засвідчена нотаріально, дійсною.

Відповідно до ч. 2 ст. 220 Цивільного кодексу України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Однак відповідач ухиляється від нотаріального посвідчення спірного договору що є перешкодою для реєстрації права власності на вищевказаний житловий будинок на ім`я ОСОБА_1 .

Між сторонами відбулося повне виконання угоди, договір був направлений на реальне настання правових наслідків, обумовлених нею: ОСОБА_2 отримала гроші, а ОСОБА_1 отримав право власності на житловий будинок, зазначений вище, та проживає в ньому, однак в порушення домовленості про подальше нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу ОСОБА_2 до нотаріуса не з`явилась.

Земельна ділянка площею 1685 м2 була закріплена за домоволодінням по АДРЕСА_1 на підставі рішення Пісочинської селищної ради від 02.10.1954 р. за №25. На означеній земельній ділянці гр. ОСОБА_4 (дідом Відповідача), нині померлим, у 1924 році збудовано дерев`яний житловий будинок літ. А-1 із надвірними спорудами. Після смерті ОСОБА_4 його спадкоємцем був його син ОСОБА_5 , що підтверджується посвідкою про народження № НОМЕР_1 від 07.12.1937 року, виданою відділом актів громадянського стану народного комісаріату внутрішніх справ СРСР (а.с. 20).

ОСОБА_5 фактично вступив у спадщину прийнявши майно у володіння після смерті ОСОБА_4 . ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 одружився із ОСОБА_6 (Відповідач), що підтверджується штампом у паспорті Відповідача. Після вступу у шлюб Відповідач взяла прізвище чоловіка ОСОБА_7 . Під час перебування у шлюбі, ОСОБА_5 спільно з дружиною (Відповідачем по справі) збудував на відведеній йому земельній ділянці по АДРЕСА_1 цегляний житловий будинок літ. «Б-1».

Таким чином, згідно до ст. 331 ЦК України, ОСОБА_5 спільно з ОСОБА_2 були співвласниками житлового будинку літ. «Б-2» як новоствореного майна.

Однак ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_2 від 13.02.2003 р., виданого Пісочинською селищною радою Харківського району Харківської області (а.с. 21).

ОСОБА_2 фактично прийняла спадщину та вступила у користування житловим будинком літ. «А-1» та літ. «Б-1» із господарськими будівлями по АДРЕСА_1 . Донька ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (3-тя особа по справі) від спадщини відмовилася на користь відповідача, у користування майном не вступала, жодних претензій до відповідача не висувала.

Таким чином, ОСОБА_2 на дату підписання спірного договору купівлі-продажу від 19.07.2012 року була єдиним власником індивідуального (садибного) житлового будинку із господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Зміст права власності становлять три складові (ст. 317 ЦК України): право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Володіння майном це юридично закріплена можливість фактично мати майно, впливати на нього в будь-який момент, здійснювати щодо такого майна свою волю.

Право користування полягає в юридично закріпленій можливості власника використовувати корисні якості майна для себе, мати з цього певний зиск та вигоду. Право розпорядження це можливість власника установлювати, змінювати та припиняти юридичне існування майна.

Відповідно до статті 328 Цивільного кодексу України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Тому ОСОБА_2 мала право укладати спірний договір, а ОСОБА_1 мав право отримати нерухоме майно, що продавалося.

Статтею 376 Цивільного кодексу України передбачено, що будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Відповідно до «Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та ІІ категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж», затвердженого наказом Мінрегіонбуду № 91 від 24.06.2011 р., для введення в експлуатацію самовільно побудованого об`єкту необхідно виготовити звіт про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій спеціалізованою організацією. Відповідно до Звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій, інженерних мереж житлового будинку із господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , означений житловий будинок літ. «Б-1» із господарським спорудами відповідає державним будівельним нормам, знаходиться в задовільному стані та його подальша експлуатація за цільовим призначенням можлива.

Частина 5 статті 11 Цивільного кодексу України визначає, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати за рішенням суду.

Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Власник або інша заінтересована особа мають право звернутися до суду за забезпеченням права власності, пов`язаних з усуненням перешкод, які заважають власнику або іншому титульному володільцеві здійснювати в повній мірі та беззаперечно свої права володіння та розпорядження майном. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільного права є його визнання. Відповідно до частини 5 статті 376 Цивільного кодексу України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Дана угода є правомірною, так як її недійсність не встановлена і вона ніким не оспорена.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим визнати дійсним договір купівлі-продажу від 19.07.2012 року житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 , який було укладено між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , та визнати за ОСОБА_1 право власності на вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, оскільки дана угода є правомірною, та її недійсність не встановлена і вона ніким не оспорена; позов є обгрунтованим, не суперечить закону та підлягає задоволенню.

Судові витрати суд залишає за рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 207, 208, 220, 328, 324, 657, 334 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку від 19 липня 2012 року, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Визнати право власності в цілому за ОСОБА_1 на індивідуальний (садибний) житловий будинок із господарським будівлями та спорудами, який складається з житлового будинку літ. «А-1» 1924 року побудови загальною площею 63,40 м2, веранди літ. «а» 1924 року побудови загальною площею 21,80 м2, будинку літ. «Б-1» 1978 року побудови загальною площею 112,70 м2, тамбуру літ. «б» 1978 року побудови загальною площею 6,10 м2, літньої кухні літ. «Б» 1968 року побудови загальною площею 10,40 м2, вбиральні літ. «У» 1980 року побудови, літнього душу літ. «Л» 1980 року побудови загальною площею 1,80 м2, навісу літ. «М» загальною площею 5,50 м2, воріт літ. «л3», огорожі літ. «л4» та літ. «л5», розташованих за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Г.І. Ільїна