Справа № 2-6347/12
У Х В А Л А

18 жовтня 2012 року суддя Соломянського районного суду м. Києва Калініченко О.Б., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Головне управління юстиції у м. Києві, Приватне акціонерне товариство Президент-Готель, Профспілковий комітет первинної профспілкової організації приватного акціонерного товариства Президент-Готель, про визнання договору недійсним,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить суд визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений між відповідачами, недійсним.

Відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який повинен містити в собі, зокрема, зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування.

Тобто в позовній заяві має містись посилання на те, до кого предявлений позов; що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких ґрунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); зазначення на докази, що підтверджують ці обставини. Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобовязаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на предявлення позову та дотримання процесуального порядку його предявлення.

Вивченням матеріалів позовної заяви, встановлено, що даний позов не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, оскільки в позовній заяві не викладені обставини, на яких ґрунтується вимога позивачки про визнання укладеного між відповідачами договору купівлі-продажу недійсним, тобто ті юридично значимі факти, на основі яких вона звертається з такими вимогами, відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, з зазначенням доказів в підтвердження обґрунтування заявлених вимог або обставин, які свідчать про неможливості отримання таких доказів на підтвердження дійсної.

Так, в даній позовній заяві не зазначено, які права позивачки порушені відповідачами укладенням саме цього спірного договору, які їх дії суперечать і яким нормативним актам та з якими правовими наслідками, оскільки в тексті позовної заяви це не викладено та відсутнє зазначення жодних доказів на підтвердження порушених прав позивача діями кожного з відповідачів.

Таким чином, в поданій позовній заяві не окреслений предмет позову, який би характеризував те, на що спрямований позов, не викладені обставини, якими позивачка обґрунтовує своє право такої вимоги до відповідачів відповідно до норм матеріального права. Тобто, який характер мають правовідносини, що виникли між сторонами з приводу даного спору, якими правовими нормами вони регулюються та передбачений такий шлях поновлення і яких саме прав позивачки, враховуючи, що право на звернення до суду відповідно до ст.4 ЦПК України притаманне лише особі, яка звертається за захистом своїх порушених прав або охоронюваних законом інтересів.

Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову, а за вказаних обставин для судового розгляду позивачкою не визначені ні суть позовних вимог, ні їх правові підстави, що позбавляє можливості зясувати предмет спору та межі доказування.

Тому, оскільки відповідно до ст. 15 цього ж Кодексу суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають саме з правових відносин: цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових, а не з будь-яких суспільних звязків, то зазначення вказаних вище обставин за нормами ст. 119 ЦПК України є передумовою відкриття провадження у справі.

Також згідно з чинним законодавством зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину позову щодо порушення прав позивачки кожним з відповідачів, є обовязковими для особи, яка предявляє позов, оскільки без зазначення доказів, що підтверджують вимоги, суд не може здійснити підготовку справи до розгляду та належним чином провести судове засідання.

Виходячи з вищенаведеного, позивачці необхідно визначити зміст вимог та порядок звернення до суду, виклавши обставини в обґрунтування предявлених позовних вимог, зазначивши: які її права, свободи чи інтереси були порушені спірним договором та ким саме, яким чином передбачене їх поновлення, за яких правових підстав, що визначають той засіб захисту права, який вона просить застосувати, а також надати докази в підтвердження обґрунтування заявленої вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених у ст.ст.119, 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 119-121 ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Головне управління юстиції у м. Києві, Приватне акціонерне товариство Президент-Готель, Профспілковий комітет первинної профспілкової організації приватного акціонерного товариства Президент-Готель, про визнання договору недійсним залишити без руху, надавши строк для виправлення недоліків, який не може перевищувати 5 днів з дня отримання позивачкою ухвали, шляхом подачі нової позовної заяви з урахуванням вимог, викладених в ухвалі.

Розяснити, що в разі невиконання вимог, зазначених в ухвалі, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: