Справа № 2/1901/636/2012
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" листопада 2012 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої - судді Данилів О.М.

при секретарі Паньків М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бережанах справу за позовом ОСОБА_1 до Підвисоцької сільської ради Бережанського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка, вказуючи, що після смерті її батька ОСОБА_2 залишилось спадкове майно у вигляді будинковолодіння, що в селі Підвисоке Бережанського району Тернопільської області, на вул. Шевченка, 50, і хоч вона згідно заповіту є єдиним спадкоємцем цієї спадщини, однак розпорядитись нею не може, бо нотконтора відмовила їй у видачі свідоцтва на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу про належність спадкодавцю вищезазначеного будинковолодіння, звернулася до суду з позовом, яким просить визнати за нею право власності на вказане спадкове майно.

В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити.

Представник Підвисоцької сільської ради Бережанського району позовні вимоги позивачки вважає підставними, а тому заперечень щодо їх задоволення не має.

Суд, розглянувши матеріали справи і вислухавши пояснення позивача та представника Підвисоцької сільської ради, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позовні-вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав.

У відповідності із Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року спадкові відносини регулюються правилами Цивільного кодексу, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української PCP.

Згідно із ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, а оскільки батько позивачки ОСОБА_3 помер 9 жовтня 2011 року, то даний спір слід вирішувати, керуючись нині діючим Цивільним кодексом України.

У відповідності із ст. ст. 1217, 1220, 1223, ч 3 ст. 1268 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини не заявив про відмову від неї.

Судом встановлено, що батько позивачки проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1 на вул.Шевченка, 50, і був власником зазначеного будинковолодіння.

Цей факт підтверджується показами позивачки, представника Підвисоцької сільської ради, а також оглянутими у судовому засіданні довідкою Підвисоцької сільської ради № 132 від 5 жовтня 2012 року, письмовим повідомленням Бережанського ОК МБТІ за№ 121а від 12 липня 2012 року, технічним паспортом на садибний житловий будинок, що був виготовлений Бережанським ОК МБТІ 12 липня 2012 року, а також встановлено, що позивачка по день смерті свого батька постійно проживала з ним однією сім"єю, вони разом вели спільне господарство.

Із свідоцтва про смерть видно, що батько позивачки ОСОБА_3 помер 9 жовтня 2011 року. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку із господарськими будівлями, що розміщені в селі Підвисоке Бережанського району, на вул. Шевченка, 50.

В судовому засіданні позивачка пояснила, що 22 листопада 1995 року її батько все належне йому майно заповів їй - ОСОБА_1. Даний факт підтверджується оглянутим та долученим до матеріалів справи заповітом.

В зв'язку з тим, що спадкодавець на випадок своєї смерті розпорядився належним йому майном та склав заповіт, то саме позивачка і є єдиним його спадкоємцем.

Із пояснень позивачки також видно, що вона постійно і на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем однією сім'єю, а після його смерті і далі залишилася проживати у цьому ж житловому будинку, розпорядилася належними покійному речами повсякденного вжитку, однак через відсутність правовстановлюючого документа про належність спадкодавцю зазначеного будинковолодіння, не мала змоги переоформити його на себе, а так як вона прийняла спадщину, то з тих підстав просить її позов задоволити.

Пояснення позивачки підтверджуються поясненнями представника Підвисоцької сільської ради та оглянутим в судовому засіданні письмовим повідомленням Бережанської держнотконтори за № 589 від 12 листопада 2012 року.

Таким чином, поскільки в судовому засіданні доведено, що позивачка згідно заповіту є спадкоємцем належного спадкодавцю майна, і хоч фактично вона прийняла спадщину, однак через відсутність правовстановлюючого документу про належність спадкодавцю зазначеного будинковолодіння, не мала можливості переоформити його на себе, тому суд вважає необхідним задоволити позовні вимоги позивачки і визнати за нею право на спадкове майно, що залишилося після смерті її батька.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 14, 174, 213-215, 292, 294 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, ст. ст.1217, 1220, 1223, ч. З ст. 1268 ЦК України, суд,-

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за заповітом, що залишилося після смерті її батька ОСОБА_2, який помер 9 жовтня 2011 року, у вигляді житлового будинку із господарськими будівлями, що розміщені в селі Підвисоке Бережанського району Тернопільської області, на вулиці Шевченка, 50.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Тернопільського апеляційного суду через Бережанський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_4