справа №2-113/12
РІШЕННЯ

Іменем України

27 березня 2012 року
Оболонський районний суд м. Києва в
складі:

головуючого - судді
Тітова М.Ю.

при секретарі
Івановій І.О.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в м. Києві цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи:
ОСОБА_3, ОСОБА_4, про витребування майна
із чужого незаконного володіння та
усунення перешкод в користуванні
власністю та за позовом третьої особи
ОСОБА_5 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3,
ОСОБА_4, про витребування майна із
чужого незаконного володіння та
усунення перешкод в користуванні
власністю, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про
витребування майна із чужого
незаконного володіння та усунення
перешкод в користуванні власністю.
Свої вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_6
страждає психічним захворюванням, яке
має хронічний, стійкий психічний
характер, внаслідок чого вона не
усвідомлювала значення своїх дій та не
могла керувати ними. Рішенням
Подільського районного суду м. Києва
від 25 березня 2005 р. ОСОБА_6 була визнана
недієздатною, а рішенням Деснянського
районного суду м. Чернігова від 27
червня 2008 р. над ОСОБА_6 встановлена
опіка і вона призначена її опікуном.
Квартира АДРЕСА_1 належала на праві
особистої приватної власності ОСОБА_6
та ОСОБА_5, згідно договору
купівлі-продажу від 28.07.04. Згідно
договору купівлі-продажу від 31 грудня
2004 р. ОСОБА_6 продала квартиру ОСОБА_7 За
договором купівлі-продажу від 29.04.2005 р.
ОСОБА_7 продала квартиру ОСОБА_4 Згідно
договору купівлі-продажу від 27.05.2005 р.
ОСОБА_4 продала квартиру ОСОБА_2 ОСОБА_6,
страждаючи на хронічний, стійкий
психічний розлад, в момент укладання
договору купівлі-продажу квартири,
хоча і була дієздатною, але перебувала
в такому стані, коли не могла розуміти
значення cвoix дій та керувати ними.
Рішенням Оболонського районного суду в
м. Києві від 30.03.2010 року договір
купівлі-продажу квартири № 118 в буд. №
11-А по пр-т. ОСОБА_8 в м. Києві було
визнано недійсним з підстав
передбачених ст. 225 ЦК України, а в
зустрічному позові ОСОБА_2 про визнання
її добросовісним набувачем та визнання
за нею права власності - відмовлено.
Таким чином, зазначене нерухоме майно
вибуло з володіння ОСОБА_6 по за її
волею, тому воно в будь-якому випадку
підлягає витребуванню у особи, яка на
сьогоднішній день володіє ним. Згідно
ст. 387 ЦК України, власник має право
витребувати своє майно від особи, яка
незаконно, без відповідної правової
підстави заволоділа ним. Стаття 388 ЦК
України передбачає, що якщо майно за
відплатним договором придбане в особи,
яка не мала права його відчужувати, про
що набувач не знав і не міг знати
(добросовісний набувач), власник має
право витребувати це майно від
набувача лише у разі, якщо майно: 1) було
загублене власником або особою, якій
він передав майно у володіння; 2) було
викрадене у власника або особи, якій
він передав майно у володіння; 3) вибуло
з володіння власника або особи, якій
він передав майно у володіння, не з
їхньої волі іншим шляхом. Рішення суду
про задоволення позову про повернення
майна, переданого за недійсним
правочином, чи витребування майна із
чужого незаконного володіння є
підставою для здійснення державної
реєстрації права власності на майно, що
підлягає державній реєстрації, за
власником, а також скасування
попередньої реєстрації. Крім того,
ОСОБА_2 на сьогоднішній день проживає в
квартирі № 118 в буд. № 11-А по пр-т. ОСОБА_8
в м. Києві та користується нею, що
перешкоджає ОСОБА_6 як законному
власнику цього нерухомого майна вільно
ним володіти, користуватися та
розпоряджатися. Відповідно до ст. 391 ЦК
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном. Просила
суд витребувати з незаконного
володіння ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_2,
зобов’язати її звільнити та не чинити
перешкод у користуванні.

Крім того, ОСОБА_5 звернувся із позовом
до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4,
про витребування майна із чужого
незаконного володіння та усунення
перешкод в користуванні власністю.
Свої вимоги обґрунтовує наступним.
ОСОБА_6 страждає психічним
захворюванням, яке має хронічний,
стійкий психічний характер, внаслідок
чого вона не усвідомлювала значення
своїх дій та не могла керувати ними.
Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 25 березня 2005 р. вона була
визнана недієздатною, а рішенням
Деснянського районного суду м.
Чернігова від 27 червня 2008 р. над ОСОБА_6
встановлена опіка і опікуном було
призначено її доньку - ОСОБА_1 Квартира
АДРЕСА_3 належала на праві особистої
приватної власності йому та ОСОБА_6
ОСОБА_6 продала квартиру № 118 будинку №
11-А по пр-кт. ОСОБА_8 в м. Києві ОСОБА_7,
яка продала цю квартиру ОСОБА_4, а та
продала - ОСОБА_2 ОСОБА_6, страждаючи на
хронічний, стійкий психічний розлад, в
момент укладання договору
купівлі-продажу квартири, хоча і була
дієздатною, але перебувала в такому
стані, коли не могла розуміти значення
своїх дій та керувати ними. Ні він, ні
його дружина ОСОБА_6, не мали наміру
продавати свою квартиру, а стали
жертвами шахраїв. Про те, що квартиру
продала дружина, уклавши договір
купівлі-продажу, він довідався 11.01.05,
коли ОСОБА_7, разом зі своєю матір'ю та
агентами нерухомості «Планета
Оболонь»прийшли їх виселяти. ОСОБА_6
дочка знайшла в жахливому стані 10.01.05.
Вона нічого не пам'ятала, - ні про те де
вона була, ні з ким спілкувалась
останні два тижні. 12.01.05 її привезли на
стаціонарне лікування до
психоневрологічної лікарні ім. Павлова
де вона знаходилась до 13.04.2005 року.
Рішенням Оболонського районного суду в
м. Києві від 30.03.2010 року договір
купівлі-продажу квартири № 118 в буд. №
11-А по пр-т. ОСОБА_8 в м. Києві було
визнано недійсним з підстав
передбачених от. 225 ЦК України, а в
зустрічному позові ОСОБА_2 про визнання
її добросовісним набувачем та визнання
за нею права власності —відмовлено.
Просить суд на підставі ст.ст. 387, 388, 391
ЦК України витребувати з незаконного
володіння ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_2,
зобов’язати її звільнити та не чинити
перешкод у користуванні.

У подальшому позивач та ОСОБА_5
зменшили свої вимоги, а саме просили
витребувати з незаконного володіння
ОСОБА_2 по ? частині квартири АДРЕСА_2,
зобов’язати її звільнити та не чинити
перешкод у користуванні.

У судовому засіданні представник
позивача позов підтримала у повному
обсязі, просила його задовольнити.

Від ОСОБА_5 надійшла заява про розгляд
справи за його відсутності.

Представник відповідача проти
задоволення позовів заперечувала,
просила у його задоволенні відмовити.

Третя особа ОСОБА_9 проти задоволення
позовів також заперечувала.

Третя особа ОСОБА_3 про місце та час
судового розгляду повідомлялася
належним чином.

Суд, вислухавши пояснення сторін,
дослідивши письмові матеріали справи,
прийшов до висновку про необхідність
часткового задоволення позову.

Рішенням Подільського районного суду
м. Києва від 25.03.05 ОСОБА_6 була визнана
недієздатною, а рішенням Деснянського
районного суду м. Чернігова від 27.06.08
над ОСОБА_6 встановлена опіка і ОСОБА_1
призначена її опікуном.

Квартира АДРЕСА_3 належала на праві
особистої приватної власності ОСОБА_6
та ОСОБА_5

31.12.04 ОСОБА_6, яка діяла від свого імені
та від імені ОСОБА_5, продала квартиру
ОСОБА_7, яка 29.04.05 продала її ОСОБА_4, яка
в свою чергу 27.05.05 продала квартиру
відповідачу.

Рішенням Оболонського районного суду
м. Києва від 30.03.10 визнано недійсним
договір купівлі-продажу квартири
АДРЕСА_4, укладений 31.12.04 між ОСОБА_6, яка
діяла від свого імені та від імені
ОСОБА_5, та ОСОБА_3 на підставі ч. 1 ст. 225
ЦК України, а саме при укладенні
договору ОСОБА_6 відповідно до акту
амбулаторної судово-психіатричної
експертизи від 19.05.09 №1010 не могла
усвідомлювати значення своїх дій та
керувати ними.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від
21.12.10 рішення Оболонського районного
суду м. Києва від 30.03.10 змінено,
виключено з мотивувальної частини
рішення висновки суд про те, що при
придбанні квартири ОСОБА_2 було відомо
про наявність перешкод щодо вчинення
правочину.

Спірна квартира зареєстрована на праві
власності за відповідачем у КП
«Київському міському бюро технічної
інвентаризації та реєстрації права
власності на нерухоме майно»на
підставі договору купівлі-продажу від
27.05.05.

Якщо майно за відплатним договором
придбане у особи, яка не мала права його
відчужувати, про що набувач не знав і не
міг знати (добросовісний набувач),
власник має право витребувати це майно
від набувача лише у разі, якщо майно:
було загублене власником або особою,
якій він передав майно у володіння;
було викрадене у власника або особи,
якій він передав майно у володіння;
вибуло з володіння власника або особи,
якій він передав мано у володіння, не з
їхньої волі іншим шляхом (ч. 1 ст. 388 ЦК
України).

Таким чином, оскільки спірна квартира
вибула з володіння ОСОБА_6 як власника
так і особи, якій передано майно у
володіння ОСОБА_5В, не з її волі, а тому
вона підлягає витребуванню у
відповідача.

Крім того, відповідно до ст. 391 ЦК
України власник майна має право
вимагати усунення перешкод у
здійсненні ним права користування та
розпоряджання своїм майном.

Однак, підстав для зобов’язання
відповідача не чинити ОСОБА_6, ОСОБА_5
перешкод у її користуванні на майбутнє
не має, а тому у задоволенні позову в
цій частині необхідно відмовити.

З викладеного, керуючись ст.ст. 1-11, 60, 61,
88, 169, 209, 212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позови ОСОБА_1, ОСОБА_5 –задовольнити
частково.

Витребувати у ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6,
ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_5.

У задоволенні іншої частини позовів
–відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду
подається протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Рішення суду набирає законної сили
після закінчення строку для подання
апеляційної скарги, якщо апеляційну
скаргу не було подано. У разі подання
апеляційної скарги рішення, якщо його
не скасовано, набирає законної сили
після розгляду справи апеляційним
судом.

Суддя:            03.04.2012 Справа № 2-113/12