Справа № 1416/7642/12
Номер провадження 2/1416/3312/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 листопада 2012 року Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

за участі позивача ОСОБА_1, її представника ОСОБА_2, представника відповідача адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2012 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що вона разом з дітьми та відповідачем зареєстровані в кімнатах №№ 218, 219 в гуртожитку за адресою: м. Миколаїв, провулок Кобера, 13. Відповідач з 01.11.2007 року (після розлучення з позивачкою) не проживає за місцем реєстрації, а фактично мешкає зі своєю новою дружиною.

Посилаючись на викладене та ст. 72 ЖК України, позивачка просила суд визнати ОСОБА_5 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням: кімнатою № 218 будинку № 13 по провулку Кобера в м. Миколаєві (гуртожиток).

В судовому засіданні позивачка та її представник свої позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві. Суду пояснила, що кімнати №№ 218, 219 вони та відповідач отримували як сімя, з урахуванням наявності у них дітей. Відповідач добровільно покинув житло, створив іншу сімю, не сплачує комунальні послуги, не бере участі в поточному ремонті приміщень. В спірній кімнаті проживають їх діти ОСОБА_6, 1997 р. н., ОСОБА_7, 2001 р. н. З огляду на це просила суд позов задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні пояснила, що згідно ст. 72 ЖК України, якщо особа не проживає в житловому приміщені понад шість місяців, вона втрачає право на користування ним.

Відповідач в судове засідання не зявився, про місце й час розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача в судовому засіданні пояснив суду, що згідно з рішенням Ленінського райсуду м. Миколаєва від 30.09.2008 року за позивачкою та її дітьми закріплено право на користування кімнатою № 219, а за відповідачем кімнатою № 218. Позивачка та відповідач уклали договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, кожний відповідно до зайнятих кімнат. Проте в порушення вимог рішення суду позивачка не знялась з реєстрації кімнаті №218, натомість відповідач знявся з реєстрації в кімнаті №219, уклав новий договір користування кімнатою №218, справно сплачує комунальні послуги. Претензій з боку адміністрації гуртожитку не має. Також представник відповідача пояснив, що відповідач дійсно не проживає в кімнаті № 218. Але не з власної волі, а в звязку з тим, що позивачка та її сімя самовільно зайняла спірну кімнату та перешкоджає відповідачу в користуванні нею.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини.

Згідно з довідкою форми № 3 від 23.08.2012 року в кімнатах №№ 218,219 проживають ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5 З пояснень позивачки та представника відповідача зясовано, що відповідач ОСОБА_5 на момент розгляду справи не зареєстрований в кімнаті №219.

Відповідно до договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 23.08.2012 року № 4278 позивач уклала його як наймач кімнати №219 будинку 13 по провулку Кобера в м. Миколаєві (гуртожиток). Такий же договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 15.05.2012 року № 343 уклав і відповідач як наймач кімнати №218 будинку 13 по провулку Кобера в м. Миколаєві (гуртожиток). Згідно витягу з особистого рахунку за ОСОБА_5 відсутня заборгованість плати за кімнату.

Стонами в судовому засіданні визнано обставини, які відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню, а саме, що рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 30.09.2008 змінено договір найму та визначено порядок користування квартирою 218-219, виділено у користування відповідачу кімнату № 218 площею 9,6 кв. м., а позивачу з дітьми кімната № 219 площею 16,6 кв. м. Рішення суду виконано, відкрито окремі особові рахунки на користувачів.

Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Статтею 71 ЖК України встановлено, що за тимчасово відсутніми мешканцями зберігається житло протягом шести місяців. Якщо наймач відсутній понад шість місяців цей строк може бути подовжений наймодавцем. Стаття 63 ЖК України визначає, що предметом договору найму житлового приміщення в будинках державного житлового фонду є ізольоване приміщення.

З огляду на зазначені правові норми, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_8 слід залишити без задоволення з таких підстав.

По-перше, ОСОБА_4 не є членом сімї наймача ОСОБА_5 та не має права на користування спірною кімнатою, а тому не має права на звернення до суду з позовними вимогами про позбавлення ОСОБА_5 права користуватись кімнатою в гуртожитку. Правом на звернення до суду з таким позовом наділений власник або балансоутримувач житла.

Відповідно до ст. 63,71 ЖК України та керуючись ст. ст. 3, 15, 212-214 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Кокорєв