Справа № 8/1521/3/12
УХВАЛА

29 листопада 2012 року смт Овідіополь

Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Бочарова А.І.,

при секретарі Люлька М.О.,

за участю: ОСОБА_1, представника ОСОБА_1 ОСОБА_2,

представника ОСОБА_3 ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Овідіополь

заяву ОСОБА_5 про перегляд рішення за нововиявленими обставинами по цивільній справі № 2-678/10 за позовом

ОСОБА_5

до

ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ВГРФО Овідіопольського РВ ГУМВС України в Одеській області

про визнання недійсним договору дарування житлового будинку за адресою вул.Маяковського, буд.1, смт.Овідіополь, Одеська область, визнання права власності на житловий будинок, усунення перешкод у користуванні житловим будинком,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Овідіопольського районного суду Одеської області перебувала цивільна справа № 2-678/10 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_3, ОСОБА_8, ВГРФО Овідіопольського РВ ГУМВС України в Одеській області про визнання недійсним договору дарування житлового будинку за адресою вул.Маяковського, буд.1, смт.Овідіополь, Одеська область, визнання права власності на житловий будинок, усунення перешкод у користуванні житловим будинком.

Рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 11.11.2010 року у задоволенні позову ОСОБА_5 відмовлено у повному обсязі.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області рішення першої інстанції залишено без змін.

15.03.2012 року ОСОБА_5 звернулася до Овідіопольського районного суду Одеської області з заявою про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 11.11.2010 року по цивільній справі 2-678/10, в якій просив вказане рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

ОСОБА_5 просила визнати правочин - договір дарування житлового будинку 30.01.2003 р. недійсним з підстав його укладення без наміру створити юридичних наслідків.

В обґрунтування вимог заяви ОСОБА_5 посилалась на те, що ухвалюючи рішення суд першої інстанції, виходив з того, що укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 договір дарування від 30.01.2003 року був, нотаріально посвідчений та зареєстрований в Овідіопольському РБТІ, однак при ознайомлені із інвентаризаційною справою вона узнала, що при укладенні договору правовстановлюючі документи на перебудований будинок у 2002-му році оформлені не були, окрім цього нотаріальне посвідчення договору було вчинено за відсутності Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, а подана нотаріусу довідка-характеристика виготовлена без проведення технічної інвентаризації будинку. Вказувала,що така угода є заборонена законом, не підлягала нотаріальному посвідченню та реєстрації, а тому не може викликати юридичних наслідків тобто виникнення з угоди цивільних прав і обов'язків, передбачених ст.4 ЦК УРСР 1963 року, адже укладена без наміру створення юридичних наслідків.

Заявниця та її представник у судове засідання не зявилися, але представник заявниці подав заяву про розгляд справи без його участі.

На підтвердження доводів надала суду:

- матеріали інвентаризаційної справи (де відображені самовільні перебудови в результаті обстеження 2007 року);

- ухвалу апеляційного суду Одеської області від 19.04.2011 р. (де зазначено, що ОСОБА_4 у 2002-му році вчинено переобладнання будинку);

- позовну заявою представника відповідача ОСОБА_6 2008 р. (де зазначено, що ОСОБА_4 у 2002-му році вчинено перебудову);

- повідомлення Овідіопольської селищної ради (яким зазначено про відсутність звернень на дозвіл щодо перебудови).

Відповідач ОСОБА_6 та її представник заперечували проти задоволення заяви та пояснювали, що самочинна перебудова будинку була вчинена після підписання Договору дарування житлового будинку по вул.Маяковського, буд.1, смт.Овідіополь, Одеська область, від 30.01.2003 р. та на підтвердження надали копії рахунків про придбання будівельних матеріалів за 2002-2006 роки.

Представник відповідача ОСОБА_3.А. - ОСОБА_4 пояснила, що так як їй, було відомо про обставини щодо самовільної перебудови будинку у 2002-му році та не проведення у звязку із цим технічної інвентаризації будівель по вул. Маяковського, буд.1, смт.Овідіополь, перед видачею довідки-характеристики від 29.01.2002 р., а отже і заявниці - ОСОБА_5 ці обставини також повинні бути відомі, ще у 2003 році, а тому строк звернення ОСОБА_5 із заявою про перегляд рішення вважає пропущеним.

Представник відповідача ОСОБА_9 селищної ради у судове засідання не зявився, але від відповідача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника відповідача.

Представник відповідача ОСОБА_7 ОСОБА_10 в судове засідання не зявилася, але надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

Відповідач ОСОБА_8 в судове засідання не зявилася, але надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність.

Представник відповідача ВГРФО Овідіопольського РВ ГУМВС України в Одеській області у судове засідання не зявився, але від відповідача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника відповідача.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, вважає, що заява про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 11.11.2010 року не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Мотивуючи вимоги ОСОБА_5 наполягає на визнанні угоди недійсної з підстав її укладення без наміру створити юридичні наслідки (мнима угода).

Юридичні наслідки укладення цивільно-правової угоди - це виникнення зміна чи припинення у сторін цивільних прав (зокрема права власності).

Відповідно до ст.4 ЦК УРСР 1963 року, цивільні права і обов'язки виникають: з угод, передбачених законом, а також з угод, хоч і не передбачених законом, але таких, які йому не суперечать.

Відповідно до ч.2, ст.12 Закону України Про власність, який діяв на час виникнення спірних правовідносин, громадянин набуває права власності на доходи від участі в суспільному виробництві, індивідуальної праці, підприємницької діяльності, вкладення коштів у кредитні установи, акціонерні товариства, а також на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод, не заборонених законом.

Відповідно до положень ст.361 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

На переконання суду до нововиявлених обставин відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного вирішення спору або розгляду. Необхідними ознаками існування нововиявлених обставин є одночасна наявність таких трьох умов:

по-перше, їх існування на час розгляду справи,

по-друге, те, що ці обставини не були і не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи,

по-третє, істотність даних обставин для розгляду справи (тобто коли врахування їх судом мало б наслідком прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте).

Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення.

Рішення від 11.11.2010 р. прийнято по справі, яка розглядалася відповідно до ст.11 ЦПК України, в межах заявлених ОСОБА_5 вимог і на підставі поданих доказів.

У позові ОСОБА_5 висувала вимоги про визнання угоди недійсної з підстав її укладення без наміру створити юридичні наслідки, а тому по справі за нововиявленими обставинами, суд перевіряє чи є такі обставини, врахування судом яких, мало б наслідок прийняття іншого судового рішення, ніж те, яке було прийняте в межах заявлених у позові вимог без зміни предмета або підстав позову.

Суд не погоджується із твердженням ОСОБА_5 про те, що якщо сторони уклали угоду в супереч вимогам закону, та у цивільно-правовому розумінні така угода не передбачає виникнення зміну чи припинення у сторін угоди цивільних прав(тобто не створює юридичних наслідків), а тому ця угода є недійсною з підстав ч.1 ст.58 ЦК УРСР (1963р.). До такого висновку суд приходить з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.58 ЦК УРСР (1963р.), недійсною є угода, укладена лише про людське око, без наміру створити юридичні наслідки (мнима угода). Тобто, необхідною умовою кваліфікації правочину за ч.1 ст.58 ЦК УРСР (1963р.) є наявність умислу в усіх сторін правочину, на укладення такої угоди, тобто угоди, що суперечить вимогам законодавства, та яка не створюватиме відповідних правових наслідків при її укладенні.

Судом було встановлено, що договір дарування будинку від 30.01.2003 р., був посвідчений нотаріусом, та зареєстрований Овідіопольським РБТІ, що свідчило про відповідність такого договору законодавству, так як нотаріус зобовязаний відмовити у вчиненні нотаріальної дії в разі її невідповідності законодавству України або міжнародним договорам.

З чого вбачається, що у ОСОБА_5 не було сумніву у законності договору, що був посвідчений нотаріусом, а отже вона не могла знати про обставини неоформлення правовстановлювальних документів на самочинно перебудований будинок, при яких законом заборонено укладення договору відчуження та вчиняти його нотаріальне посвідчення. А також і не могла дізнатися про ці, обставини 2002-2003-го років, із висновку про самочинне будівництво від 01.03.2007 р., та в процесі введення перебудованого будинку в експлуатацію у 2007-му році, так як самочинні будівельні роботи у будинку по вул. Маяковського, 1 смт.Овідіополь, продовжувалися і після укладення договору дарування будинку від 30.01.2003 р. А достовірно зясувати ці обставини, випадково стало можливо лише при ознайомленні із інвентаризаційною справою у березні 2012 року, про що сама ОСОБА_5 і вказує.

Вказане свідчить про те, що заявниця не знала що підписувала заборонений законом до укладення та нотаріального посвідчення договір.

Отже це спростовує те, що ОСОБА_5, могла свідомо допускати підписання та нотаріальне посвідчення такої угоди, маючи при цьому намір не створювати юридичних наслідків угодою дарування будинку, саме з тих підстав, на які посилається.

Наведене свідчить про безпідставність вимог ОСОБА_5, у зв'язку із чим у задоволенні заяви про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 11листопада 2010 року по цивільній справі № 2-678/10 слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 361, 365 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Залишити заяву ОСОБА_5 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 11листопада 2010 року по цивільній справі № 2-678/10 без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області через Овідіопольський районний суд Одеської області протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: ОСОБА_11