Справа № 1310/344/2012
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2012 року Золочівський районний суд Львівської області

в складі судді Постигача Б.А.

при секретарі Мацайло О.М.

з учасю адвлокатів ОСОБА_1 і ОСОБА_2

розглянувши в судовому засіданні в м. Золочеві справу за позовом ОСОБА_3 і ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної

шкоди ,

В С Т А Н О В И В :

позивачі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом в якому просять стягнути з відповідача ОСОБА_5 в користь кожного з них по 20 000 грн. моральної шкоди .

Свій позов обгрунтовують тим , що відповідач 5 травня 2011 року в м. Золочеві на подвір`ї будинку № 119 , що по вул.Бродівській заподіяв їм обом легкі тілесні пошкодження , що завдали їм фізичного болю. Він під час конфлікту руками і ногами наносив їм удари в різні частини тіла.

Постановою Золочівського районного суду від 21.12.2011 року кримінальну справу про обвинувачення ОСОБА_5 по ст.125 ч.1 КК України була закрито на підставі ст.1 п "в" Закону України від 8.07.2011 року "Про амністію в 2011 році ".

ОСОБА_5 вчинив щодо них злочин , передбачений ст.125 ч.1 КК України.

Розмір моральної шкоди позивач ОСОБА_3 обгрунтовує тим , що він пережив стрес, біль, страх за життя та здоров`я не тільки своє , а і своєї матері , яку також тоді побив відповідач.

Ці страждання його були великі і через те , що він втратив свого брата ОСОБА_6 , який загинув при нез`ясованих обставинах. Моральну шкоду він відчуває і через байдужість відповідача , який не збирається добровільно її відшкодувати.

Він людина малозабезпечена , у нього рано помер батько , він довгий час хворіє , був позбавлений можливості тривалий час реалізувати свої звички , бажання , не міг працювати , надавати допомогу перестарілим бабусі і дідові , яких з матір`ю він фактично утримує .

З вини відповідача у нього змінився ритм життя , погіршився стан здоров`я , він не зміг відвести на обстеження свого дідуся в госпіталь.

Позивачка ОСОБА_4 фактично покликається на ті ж самі підстави , на відшкодування їй заподіяної моральної шкоди , що і її син ОСОБА_3 Обидва ці позови по суті ідентичні.

Відповідач ОСОБА_5 позову не визнав і пояснив , що його дружина минулого року , в той час як він був на заробітках у Києві, найняла робітників для того , щоб ті з зовнішнього боку будинку утеплили їх квартиру пінопластом .

Він приїхав додому з Києва ранком 5 травня 2011 року. Коли вийшов надвір , щоб відвезти дитину в садок , почув крик . Сварилися їхні робітники ОСОБА_7 і ОСОБА_8 з ОСОБА_6. Як він зрозумів, то спір йшов через те , що робітники , коли робили утеплення , то пінопласт частково приклеїли на зовнішню частину стіни квартири ОСОБА_6 . Він сказав їм це усунути і вони повідомили , що зроблять це але потрібно щоб клей застиг і тоді вони пінопласт відріжуть.

В процесі цього конфлікту ОСОБА_9 палкою наніс удар ОСОБА_8 по плечу . Тоді ОСОБА_7 і він схопили ОСОБА_3 , щоб той більше не міг битися. На них налетіла ОСОБА_4 Всі вони попадали на землю. Коли піднялись , то ОСОБА_8 відтягнув ОСОБА_4 і почав заштовхувати її у її квартиру . Вона зашпорталась і впала. Вони з ОСОБА_7 почали відбирати палку у ОСОБА_3 і притиснули його до землі.

Конфлікт припинився і він повіз дитину в садок. В цей день ні ОСОБА_3, ні ОСОБА_4 він жодних ударів не наносив і тому з позовом не згідний.

Суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Покликання позивачів у позові , який їм підготував адвокат ОСОБА_1 , на те , що доказом вини відповідвача ОСОБА_5 в заподіянні їм тілесних пошкоджень 5.05.2011 року є постанова Золочівського районого суду від 21 грудня 2011 року не відповідає вимогам ЦПК України , а тому не може бути прийнята судом до уваги.

У відповідності до ст. 61 ч.4 ЦПК України лише вирок у кримінальній справі , що набрав законної сили , або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення обов`язкові для суду , що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи , стосовно якої ухвалено вирок або постанову , з питань чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Тому постанова Золочівського районного суду від 21.12.2011 року , якою закрито кримінальну справу проти ОСОБА_5 по ст.125 ч.1 КК України не може бути прийнята судом як належний доказ..

Тим більше , що у цій постанові навіть нема вказівки на те , що ОСОБА_5 винен у заподіянні тілесних пошкоджень позивачам , а вказується лише те , що він у цьому обвинувачується .

Тому суд при постановленні рішення враховує лиші ті докази , які є належними доказами по цій справі.

З акту судово-медичного дослідження № 67/2011 від 6.05.2011 року убачається , що при судово-медичному огляді та обстеженні ОСОБА_3 у нього були виявлені такі тілесні пошкодження : внутрішній крововолив розміром 2 х 06 см в лівій скроневій ділянці , кутоподібна рана розміром 0,4 х 0,3х0,2 см на слизовій оболонці верхньої губи справа , синець розміром 5,5 х 5 см. в ділянці правого надпліччя , синець розміром 3х1 см в ділянці кута реберної дуги справа , синець розміром 4х3,56 см на передній поверхні правого стегна. Ці тілесні пошкодження утворились від дії тупих предметів , можливо 5.05.2011 року і відносяться до легких тілесних пошкоджень.

Позивач ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив , що частину цих пошкоджень йому заподіяв ОСОБА_5

Актом судово-медичного досліження № 68/2011 від 6.05.2011 року підтверджено , що у ОСОБА_4 при огляді було виявлено синець розміром 2х3 см на задній поверхні лівого плечевого суглобу , подібні синяки на лівій сідниці розміром 5 х4 см, три синяки які злилися , розміром 1х1 см, 2 х1 см.0,7х0,7 см на зовнішній ділянці поверхні правого плеча , овальний синяк розміром 1,5 х 1 см на передній поверхні грудної клітки в ділянці 3-го ребра , синяк розміром 3 х2,5 см на внутрішній поверхні лівого передпліччя , синяк розміром 3 х2 см на внутрішній поверхні променево-запястного суглобу , синяк розміром 4 х2 см на правій гомілці. Ці тілесні пошкодження також віднесені до легких і вони могли бути заподіяні 5.05.2011 року.

ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила , що значну частину цих тілесних пошкоджень їй заподіяв відповідач ОСОБА_5

В судовому засіданні був допитаний судово-медичний експерт ОСОБА_10 , який 6 травня 2011 року проводив судово-медичне освідування позивачів. Він пояснив , що виявлені у ОСОБА_3 і ОСОБА_4 тілесні пошкодження не могли бути ними отримані в результаті їх одноразового падіння на землю.

Свідок ОСОБА_7 пояснив , що він і ОСОБА_8 в травні 2011 року утеплювали квартиру ОСОБА_5 з зовнішньої сторони стін. Вони наклеювали пінопласт на стіни. Під час цієї роботи ОСОБА_4 почала ставити їм претензії , що вони наклеїли пінопласт так , що трохи захопили її стіни .

5.05.2012 року коли вони ранком мали присупити до роботи , то ОСОБА_4 і її

син почали скандал . ОСОБА_3 наніс удар палкою ОСОБА_8 ОСОБА_5 схопив обох ОСОБА_3 і повалив їх на землю.

Свідок ОСОБА_11 пояснила , що вона проживає в м. Золочеві на вул.Бродівській по сусідставу з ОСОБА_6. Ранком 5.05. 2011 року вона вийшла на подвір`я і бачила , що рібітники готувалися розпочати роботи по утепленні квартири у ОСОБА_5

Потім звідти почувся крик і вона побачила що почалася бійка . З одного боку у бійці приймали участь ці робітки і ОСОБА_5 , а з другого ОСОБА_3 і ОСОБА_4

Вона бачила як ОСОБА_4 впала на землю . Вона встала і побігла викликати працівників міліції .

Приведеними доказами підстверджено факт заподіяння ОСОБА_5 обом відповідачам легких тілесних пошкоджень.

Позивачі терпіли фізичний біль , перенесли моральні страждання і тому мають право на відшкодування їм моральної шкоди.

Однак , сума цієї шкоди позивачами є надто перебільшена , вона не відповідає принципу розумності і справедливості.

Значна , і досить значна частина їхніх обгрунтувань розміру шкоди є просто надуманою і не підтвердженою жодними доказами.

Є абсолютним абсурдом покликання позивачів на те , що визначена ними сума моральної шкоди має враховуватися , так як вони втратили при нез`ясованих обставинах члена своєї сім`ї ОСОБА_6 , який доводився сином ОСОБА_6 Г,М. і братом ОСОБА_3

Під час розгляду справи , з пояснень самих позивачів суд встановив , що він загинув ще за 7 років до подій , що мали місце 5.05.2011 року і ОСОБА_5 не має до цього ніякого відношення.

Покликання ОСОБА_3 про те , що він не міг надавати допомогу перестарілим дідові і бабі також є голослівним і ніякими доказами це не підстверджено.

В судовому засіданні з`ясувалось , що ОСОБА_3 навіть не перебував на стаціонарному лікуванні з приводу заподіяних йому відповідачем тілесних ушкоджень , а з поданих ним копій медичних документів видно , що він хворіє остеохондрозом , сколіозом поперекового відділу хребта , тобто захворюваннями , які обмежують дію опорно-рухового апарату людини. Як видно з виписки з медичної карти , то з приводу цього захворювання він лікувався ще в 2007 році.

Ніякими доказами позивачі не довели , що вони не могли реалізувати свої звички і бажання. Вони навіть не назвали у позові які саме ці звички і бажання.

В судовому засіданні ОСОБА_3 пояснив , що це звичка працювати , але суд встановив , що він на 5.05.2011 року взагалі ніде не працював , причому тривалий період часу.

Оскільки ОСОБА_3 отримав легкі тілесні пошкодження і при цьоиу навіть без розладу здоров`я , то йому ніщо не мішало відвести свого дідуся в госпіталь. А покликання його на те ,що він не міг цього зробити є голослівним.

Не відповідає дійсності і покликання ОСОБА_4 і ОСОБА_3 про те , що вони утримують перестарілих батьків чоловіка.

В судовому засіданні встановлено , і це підтверджено копією довідки МСЕК , що ОСОБА_4 є інвалідом 3 групи і сама не працює.

Батьки ж її чоловіка є також пенсіонерами і проживають окремо від позивачів , не ведуть з ними ніякого спільного господарства.

Крім цього , позивачі в судовому засіданні пояснили , що вони отримали відшкодування моральної шкоди від інших осіб , які спільно з відповідачем завдали їм тілесних ушкоджень. Вони отримали кожний по 3000 грн.

При таких обставинах суму моральної шкоди , заподіяної ОСОБА_5 позивачам , суд оцінює в 700 грн. кожному .

Керуючись ст. 209,212-215 ЦПК України , ст. 1167 ЦК України суд , -

В И Р І Ш И В :

позов задовольнити частково . Стягнути з ОСОБА_5 700 грн. моральної шкоди в користь ОСОБА_3 і 700 грн. моральної шкоди в користь ОСОБА_4

В задоволенні решти їх позову відмовити.

Стянути з ОСОБА_5 204,60 грн. грн. судового збору в дохід держави.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області на протязі 10 днів з дня його проголошення.

Суддя

ОСОБА_12