Справа № 2033/2-2403/11
Провадження 2/2033/367/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2012 рокуФрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

Головуючого Горпинич О.В.

секретарі судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні квартирою та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду із вищевказаним позовом, яким просила зобовязати ОСОБА_3, ОСОБА_4 не чинити їй перешкод в користуванні квартирою № 53 у будинку № 222-а по проспекту Московському у м. Харкові, заборонити відповідачам перешкоджати ОСОБА_2 у подальшому здійснювати право користування у вищезазначеній квартирі, а також стягнути з відповідачів на її користь на відшкодування моральної шкоди 1000 грн.. В обґрунтування позову посилалася на те, що вона зареєстрована та мешкає разом із сином та відповідачами по справі в квартирі АДРЕСА_1. Спірна квартира не приватизована та складається з двох кімнат, коридору, вбиральні, ванної кімнати, комори. На теперішній час вона разом із сином мешкають у кімнаті площею 11,6 кв.м, а відповідачі користуються кімнатою 19 кв.м, решта приміщень перебувають у спільному користуванні. Проте між нею та відповідачами виникають постійні сварки та непорозуміння, позивачка змушена терпіти образи та нападки. Відповідачі вживають заходи з метою унеможливити проживання у квартирі, звернення до правоохоронних органів не надали результатів. Відповідачі не дають можливості приватизувати житло не сплачують комунальні послуги, оскільки не працюють, самостійного доходу не мають, у звязку з чим саме позивачка сплачує за комунальні послуги. Вказаними діями відповідачів завдається моральна шкода через неможливість користування житлом.

На підставі викладеного позивачка звернулася до суду з відповідним позовом.

У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити, пояснивши, що тільки ОСОБА_3 перешкоджає їй у користуванні квартирою, що виражається у забороні підійти до дзеркала, кухонної плитки, балкону.

Відповідач ОСОБА_4, який є одночасно і представником ОСОБА_3 за довіреністю у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі, пояснивши, що ані він, ані його матір ОСОБА_3 ніяким чином не чинять перешкод у користуванні квартирою, крім того, вони належним чином сплачують за комунальні послуги.

Присутня у судовому засіданні від 18.01.2012 р. відповідач ОСОБА_3 заперечувала в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2.

Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом встановлені факти та відповідні їм правовідносини.

Сторони по справі зареєстровані в двокімнатній ізольованій квартирі АДРЕСА_2.

Як встановлено у судовому засіданні між сторонами на протязі тривалого часу, а саме: з 2007 року склалися неприязні відносини.

ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 неодноразово зверталися з письмовими заявами до Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області, якими просили прийняти заходи щодо кожного у звязку з постійними сварками.

Позивачкою було надані постанови про відмову в порушенні кримінальних справ, так постановою від 29.07.20007 р. відносно ОСОБА_3 було відмовлено в порушенні кримінальної справи, постановою від 01.03.2008 року було відмовлено в порушенні кримінальної справи за ознаками злочину, передбаченого ст. 296 КК України відносно ОСОБА_3, постановою від 15.08.2010 р. було відмовлено в порушенні кримінальної справи за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України відносно ОСОБА_4, ОСОБА_3.

Згідно відповіді Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області від 24.01.2012 р. встановлено, що з 09.04.2009 р. по теперішній час кримінальних справ відносно ОСОБА_3, ОСОБА_4 в провадженні Фрунзенського РВ ХМУ ГУМВС України в Харківській області не було.

В матеріалах справи відсутні докази того, що відносно відповідачів застосовувалися заходи попередження про порушення правил співжиття в квартирі.

Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1 ст. 179 ЦПК України).

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Обов'язок доказування покладається на сторін. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Предмет доказування це коло фактів матеріально-правового значення, необхідних для вирішення справи по суті. Доведенню підлягають тільки ті обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, по якій виник спір.

Зміст обов'язку подавати докази полягає в тому, що, в випадку його невиконання суб'єктом доказування і неможливості отримання доказів, суд має право визнати факт, на який посилалась зацікавлена сторона, неіснуючим.

Звернення позивачки до правоохоронних органів це є проявом її права на захист своїх прав та інтересів і не може слугувати перешкодою в користуванні ОСОБА_2 жилим приміщенням.

Встановлення фактів обмеження у праві користування жилим приміщенням і є підставою для захисту прав позивачки на житло, оскільки прав на користування ним підлягає захисту лише у випадку порушення прав особи.

Звертаючись до суду із позовом про усунення перешкод в користуванні квартирою ОСОБА_2 не надала суду доказів, які б свідчили про позбавлення позивача житла, обмеження у праві користування жилим приміщенням, навпаки, позивачка у судовому засіданні пояснила, що ОСОБА_4 не чине перешкоди в користуванні квартири, у неї є ключі від квартири, та вона може вільно потрапити до квартири. Посилання, що в березні 2012 року вона не змогла потрапити до квартири не знайшли свого підтвердження у судовому засіданні.

Отже, суд дійшов до висновку, що позивачем не доведена наявність підстав для усунення перешкод в користуванні зазначеною квартирою.

За таких обставин суд приходить до висновку, що вимоги про усунення перешкод в користуванні квартирою задоволенню не підлягає, у звязку з її недоведеністю позивачкою.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 60, 179, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні квартирою та відшкодування моральної шкоди відмовити у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржено через Фрунзенський районний суд м. Харкова до апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у розгляді справ, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з моменту отримання копії рішення.

Суддя