Справа № 2315/396/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2012 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючої -судді Харченко Л. Г.

при секретарі Бойко Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Сміла цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-тя особа відділ державної виконавчої служби Смілянського міськрайонного управління юстиції про звільнення від сплати заборгованості по аліментах,-

встановив:

Згідно рішення Смілянського міськрайсуду Черкаської області від 24 листопада 2010 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 були стягнуті аліменти на період навчання їх дочки ОСОБА_3 починаючи з 12 жовтня 2010 року, але не більше як до досягнення нею 23 років.

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки і просить звільнить його від сплати заборгованості по аліментах , що стягуються по цьому рішенню, в звязку з тим, що відповідачка без поважних причин не предявляла виконавчий лист до виконання у відділ ДВС протягом року, тобто з 5 грудня 2010 року по 7 листопада 2011 року із-за чого була нарахована заборгованість по виконавчому листу № 2-2945 від 24 листопада 2011 року в розмірі 3250 грн.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги і пояснив, що вони з відповідачкою проживали з грудня 2010 року по вересень 2011 року однією сімєю і він всі гроші віддавав дружині та разом з нею оплачували навчання дочки. Про те, що він добровільно утримував дочку в цей період відповідач підтверджує рішенням Смілянського міськрайсуду від 16 листопада 2011 року, яким встановлено, що він надавав допомогу дочці і цей факт не заперечувала ОСОБА_2.

Позивач також зазначив,що факт проживання їх з відповідачкою однією сімєю в період з грудня 2010 року по жовтень 2011 року підтверджується рішенням суду від 7 жовтня 2011 року , яким встановлено, що вони перебували в зареєстрованому шлюбі з 11 лютого по жовтень 2011 року.

Відповідачка позов не визнала і пояснила, що позивач з 5 грудня 2010 року по 12 листопада 2011 року добровільно не надавав допомоги на навчання їх дочки, а лише обіцяв виплатити всю суму за 1 рік на оплату чергового внеску за її навчання .

ОСОБА_2 протягом року не предявляла виконавчий лист на виконання тому, що позивач морально тиснув на неї та дочку погрожуючи їм виселенням з будинку та їх з нею розлученням. Відповідачка зазначила, що повторно зареєструвала шлюб з позивачем 11 лютого 2011 року для того, щоб виключити відомості про ОСОБА_1,, як батька дитини ОСОБА_4, який народився у ОСОБА_5 під час їх спільного проживання, а фактично ОСОБА_2 в період з грудня 2010 року по жовтень 2011 року з ОСОБА_1 не проживали,спільних коштів не мали.

Позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно рішення Смілянського міськрайсуду Черкаської області від 24 листопада 2010 року з ОСОБА_1 на користь відповідачки ОСОБА_2 були стягнуті аліменти на період навчання їх дочки ОСОБА_3 починаючи з 12 жовтня 2010 року, але не більше як до досягнення нею 23 років.

Як вбачається з пояснень державного виконавця та виконавчого провадження № ВП 29793404, за заявою ОСОБА_2С . 7 листопада 2011 року було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-2945 від 24 листопада 2010 року.

Згідно довідки начальника Смілянського МВ ДВС Смілянського МРУЮ № 8573 від 24 листопада 2011 року ОСОБА_1 була нарахована заборгованість по аліментах в розмірі 3250 грн. починаючи з грудня 2010- року по 14 листопада 2011 року.

Відповідно до ст.197 СК України з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у звязку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Суд може звільнити платника аліментів від заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непредявлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою на користь якої присуджені аліменти.

Як пояснив в судовому засіданні ОСОБА_6, вони з відповідачкою після винесення рішення судом 24 листопада 2010 року, продовжували проживати однією сімєю і він добровільно надавав кошти на утримання їх дочки.

Хоча відповідачка і заперечувала ці обставини, але вони частково підтверджуються рішенням Смілянського міськрайсуду суду від 16 листопада 2011 року, яким в цьому судовому засіданні було встановлено, що сторони не заперечували добровільного надання відповідачем ОСОБА_1 допомоги на утримання повнолітньої дочки до липня 2011 року.

Факт проживання сторін однією сімєю також підтверджується рішенням Смілянського міськрайсуду від 7 жовтня 2011 року про розірвання їх шлюбу. Цим рішенням встановлено, що сторони з 11 лютого по червень 2011 року проживали однією сімєю в зареєстрованому шлюбі.

Як передбачено ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

При таких обставинах суд вважає встановленим, що позивач добровільно утримував свою повнолітню дочку ОСОБА_3 з грудня 2010 по липень 2011 року, що встановлено судовим рішеннями, яке набрало законної сили і це не підлягає доказуванню при розгляді інших справ.

З цих підстав суд вважає можливим частково звільнити позивача від сплати заборгованості по аліментах за період з грудня 2010 року по липень 2011 року в розмірі 2000 грн.

Разом з тим, суд не може прийняти до уваги посилання позивача на те, що він має бути повністю звільнений від сплати заборгованості по аліментах, так як відповідачка не предявила без поважних причин виконавчий лист до виконання, оскільки згідно ч.4 ст.21 ЗУ «Про виконавче провадження» зазначено, що рішення про стягнення аліментів може бути предявлено для виконання протягом усього періоду , на який присуджені платежі.

Згідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення з другої сторони стягуються всі судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог , а тому з ОСОБА_2 слід стягнути на користь ОСОБА_1 понесені ним судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 214 грн. 60 коп.

На підставі наведеного, ст.ст. 194, 195 СК України, ст.. 21 ЗУ «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст. 10, 57-60, 212, 213, 215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задоволити частково.

Звільнити ОСОБА_1 від сплати заборгованості по аліментах на користь ОСОБА_2 за період з грудня 2010 року по липень 2011 року в розмірі 2000 грн. стягнутих з нього по виконавчому листу № 2-2945/ 2010 року згідно рішення Смілянського міськрайсуду від 24 листопада 2010 року .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 214 грн. 60 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через Смілянський міськрайонний суд шляхом подачі в 10 денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а в разі його оскарження після розгляду справи апеляційним судом, якщо воно не буде скасоване.

Головуюча: Л. Г. Харченко