АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/1690/2797/2012 Номер провадження 22-ц/1690/2797/2012Головуючий у 1-й інстанції Тімошенко Н.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2012 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: Прядкіної О.В.

Суддів: Бутенко С.Б., Пилипчук Л.І.

секретаря: Ємельяновій В .С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтава цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3

на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 11 червня 2012 року

по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Мегабанк» до ОСОБА_2,ОСОБА_3, приватного підприємства «Домінант» про стягнення заборгованості за кредитним договором

судова колегія, заслухавши доповідь судді - доповідача апеляційного суду -

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 11 червня 2012 року задоволено позов ПАТ«Мегабанк» та стягнуто на його користь в солідарному порядку з ОСОБА_2,ОСОБА_3, приватного підприємства «Домінант» заборгованість за кредитним договором № 46/2004 від 26 липня 2004р. в сумі 322 525,13 грн., витрати по оплаті державного мита в сумі 1700грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 000 грн., всього 324 255,13 грн.

Рішення суду оскаржене ОСОБА_2 та ОСОБА_3, які в апеляційних скаргах просять скасувати рішення районного суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

-2-

Судом першої інстанції встановлено, що 26 липня 2004р. між ВАТ«Мегабанк» та ОСОБА_2укладено кредитний договір №46/2004, за умовами якого відповідач отримала грошові кошти в сумі в сумі 70 000грн. із строком повернення до 25 липня 2005р., а за додатковою угодою строк повернення кредиту визначено 25 липня 2006р.

За користування кредитними коштами позичальник зобовязувався сплачувати 26 % річних.

26 липня 2004 року з метою забезпечення виконання зобовязаннь ОСОБА_2за кредитним договром між ВАТ«Мегабанк» та ПП «Домінант» укладено договір поруки.

15 травня 2006р. договір поруки укладено між ВАТ«Мегабанк» та ОСОБА_3

Однак ОСОБА_2 умов договору не дотрималась, в повернення отриманих коштів здійснивши тільки один платіж 29 липня 2005р. в розмірі 5 тис.грн.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_2допустила порушення умов кредитного договору щодо його погашення. Згідно розрахунку, наданого позивачем станом на 13 березня 2012 року, заборгованість за кредитним договором становить 322 525,13 грн., а саме:

-65 000 заборгованість за кредитом

-104 530,29 грн. заборгованість за відсотками,

-70051,30 грн. пені за користування кредитом

-59693,54грн. пені за недоторимання строків сплати процентів

-16250грн. штрафу за невиконання зобовязань по поверненню кредиту

-7000грн. штрафу за несплату процентів

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Норма, викладена у ст.526 ЦК України, визначає, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання стронами.

В силу статтей 10,60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Розрахунок заборгованості, що наявний в матеріалах справах, надає інформацію про те, що із 29 березня 2005 року ОСОБА_2 припинила виконання своїх обовязків щодо повернення кредиту та сплати відсотків, відповідно з вказаної дати почала формуватися заборгованість, і у звязку із цим банк застосовував до неї правові наслідки прострочення виконання зобовязання.

Наданий розрахунок заборгованості за відсотками здійснено у відповідності до п.4.1 кредитного договору, а тому заперечення відповідачів з цього приводу до уваги не приймаються.

Розрахований позивачем розмір заборгованості за відсотками є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу.

Разом з тим, стягнувши з боржника та поручителів в солідарному порядку на підставі п.п.7.1 та 7.2 кредитного договору пеню та штраф, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що за змістом ст.549 ЦК України пеня та штраф є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій, а отже позивач просить застосувати до боржників подвійну цивільно-правову відповідальність.

У звязку з чим рішення суду підлягає зміні та позовні вимоги слід задовольнити частково, відмовивши у задоволенні вимог банку про стягнення штрафу, так як вони суперечать ч.1 ст.61 Конституції України та ч.3 ст.509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобовязання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Місцевий суд не звернув також увагу на те, що ПАТ«Мегабанк» здійснив розрахунокпені здійснено за користування кредитом з 25 липня 2006р., а за недотримання строків сплати нарахованих процентів з 11 січня 2005р. ( а.с. 156-160) тобто без дотримання вимог ч.2 ст.258 ЦК України , хоча відповідачі неодноразово заявляли вимогу про застосування наслідків спливу позовної давності.

Таким чином, слід змінити рішення місцевого суду в частині стягнення з відповідачів суми пені, відмовивши в частині стягнення нарахованої пені по процентах за період з 11.01.2005р. по березень 2008р. в розмірі 17 799грн.90коп. та пені за користування кредитом з 25 липня 2006р.по січень 2008р. в розмірі 16 935грн.62 коп.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає доведеним розмір заборгованості за кредитним договором №46/2004 від 26 липня 2004р. лише у сумі 264 539 грн.61коп., а саме заборгованість по кредиту в сумі 65000 грн. , заборгованість по нарахованих відсотках -104 530,29 грн. та пеня 95009,32 грн.

Посилання в апеляційних скаргах на те, що позивач пропустив строк звернення до суду, зважаючи на те, що порушення прав банку почалось з 29 липня 2005р., коли ОСОБА_2 здійснила останній платіж, суперечать положенням ст.ст.256,257,261 ЦК України. ПАТ«Мегабанк» звернувся до суду 30 березня 2009р. в межах трьохрічного строку з дня закінчення виконання зобовязань боржника за кредитним договором - 25 липня 2006р.

Крім того, вирішуючи питання про судові витрати, місцевий суд помилково стягнув їх з відповідачів в солідарному порядку, хоча вимоги ст.543 ЦК України поширюються лише на виконання договірного зобов?язання, а нормами ЦПК України (глава 8) не передбачено солідарного порядку стягнення судових витрат з відповідачів у справі.

У зв»яку з цим рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині розподілу судових витрат та стягнення їх з відповідачів в рівних частках.

Керуючись ст.ст.303,307,309 ч.1 п.п 3,4,316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 11 червня 2012 року змінити.

Стягнути на користь ПАТ«Мегабанк» з ОСОБА_2 солідарно зОСОБА_3, з ОСОБА_2 солідарно зприватним підприємством «Домінант» заборгованість за кредитним договором № 46/2004 від 26 липня 2004р. в сумі 65000 грн. , заборгованість по нарахованих відсотках -104 530,29 грн. та пеню 95009,32 грн., всього 264 539 грн.61коп.

Стягнути на користь ПАТ«Мегабанк» з ОСОБА_2,ОСОБА_3, приватного підприємства «Домінант» по 576,66 грн. в повернення витрат по оплаті державного мита та на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Відмовити ПАТ«Мегабанк» в задоволенні вимог про стягнення штрафу та решти суми пені.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом 20 днів шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

С У Д Д І