Справа № 2/2523/226/12
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2012 року м. Чернігів

Чернігівський районний суд Чернігівської області у складі головуючого судді Криворученка Д.П., секретарі Микитченко К.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Чернігові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ладинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на домоволодіння, розташоване по вул. Шевченка, буд.18 в с. Ладинка, Чернігівського району, Чернігівської області, а саме на його Ѕ частину, як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_2, що померла 25.10.2005 року, та на 1/2 частину домоволодіння, як за колишнім членом колгоспного двору. Необхідність визнання права власності позивач обґрунтовує тим, що за життя спадкодавець належним чином не оформила своє право власності.

У судове засідання позивач не зявився. Через канцелярію суду завчасно подав заяву, в якій заявив письмове клопотання про підтримання позовних вимог в повному обсязі та розгляд справи без його участі (а.с.26).

Представник відповідача Ладинської сільської ради Чернігівського району Чернігівської області у судове засідання не зявився, оскільки сільський голова подав до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника, проти позову сільська рада не заперечує (а.с.24).

Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У відповідності до положень частини 2 статті 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши усі наявні матеріали справи, встановивши наявність обставин, якими обґрунтовуються вимоги, визначившись щодо правовідносин, зумовлених встановленими фактами, а також щодо правових норм, якими врегульовані ці правовідносини, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Достовірно встановлено, що позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про народження серії «ІV-ЯР»№075473 та паспортом серії «НК»№755532. (а.с.6-7, 9)

ОСОБА_2 померла 25.10.2005 року у віці 71 року в с. Ладинка, Чернігівського району. /а.с.8/

Довідка нотаріальної контори №528/01-16 від 02.03.12 р. свідчать, що ОСОБА_1 прийняв спадщину матері ОСОБА_2 /а.с.28/

Домоволодіння по вул. Шевченка, буд.18 в с. Ладинка, Чернігівського району, згідно даних земельно кадастрової книги виконавчого комітету Ладинської сільської ради Чернігівського району, побудоване у 1925 році на земельній ділянці виділеної колгоспом під забудову жилого будинку. Дані по господарських книг свідчать, що з 1981 року будинок був зареєстрований на праві власності за ОСОБА_2, як за пережившим членом колгоспного двору, після смерті матері ОСОБА_3, що померла 28.10.1981 року. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 були зареєстровані і проживали за вказаною вище адресою разом, перша рахувалась головою колгоспного двору, а останній був членом названого двору. Наведене підтверджується даними технічного паспорту на житловий будинок та довідками Ладинської сільради. /а.с.10-13, 15-19/

Дані КП «Чернігівське РБТІ»свідчать, що право власності на будинок №18 по вулиці Шевченка у с. Ладинка, Чернігівського району, не зареєстроване. /а.с.14/

Таким чином, ОСОБА_1, в силу приписів ст.1261 ЦК України, є спадкоємцем за законом першої черги до майна матері ОСОБА_2

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.6 Постанови «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності»від 22 грудня 1995 року N20, до правовідносин, що виникли до прийняття 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність»застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулюють власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, які до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ст.120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок, продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу. Крім того, колгоспному дворові належать передані в його власність членами двору їх трудові доходи від участі в громадському господарстві колгоспу або інше передане ними у власність двору майно, а також предмети домашнього вжитку і особистого користування, придбані на спільні кошти.

Відповідно до ч.2 ст.123 ЦК УРСР частки кожного члена колгоспного двору рівні, включаючи неповнолітніх та непрацездатних членів двору.

Достовірними доказами встановлено, що після 15 квітня 1991 року, із вступом в силу Закону України «Про власність», майно вказаного колгоспного двору не змінилося і не зменшилося, тому суд дійшов висновку, що співвласниками двору №18 по вулиці Шевченка у с. Ладинка, Чернігівського району, в рівних частках, є ОСОБА_1 та була ОСОБА_2.

Доказів того, що спірний житловий будинок станом на 15 квітня 1991 року був переведений до іншої суспільної групи, матеріали цивільної справи не містять.

Підстав вважати його самочинно збудованим майном суд не вбачає.

Згідно вимог ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Положення статті 392 ЦК України зазначають, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Отже, враховуючи, що за життя спадкодавець не оформила та не зареєструвала своє право власності на 1/2 частину вказаного вище нерухомого майна, це унеможливлює реалізацію спадкових прав позивача, як спадкоємця першої черги за законом та перешкоджає в реєстрації і його речових прав на домоволодіння, як за колишнім членом колгоспного двору.

Суд бере до уваги особливість забудови спірного будинку, який було збудовано в 1925 році, в системі колгоспного двору. Зокрема, ч.4 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»передбачає, що права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Підсумовуючи викладене, суд дійшов обєктивного висновку про наявність підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.120,123 ЦК УРСР, ст.392, 1261, 1268, 1297 ЦК України, ст.ст.10-11, 158, 174, 197, 209, 212-215, 294 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними та господарськими спорудами за адресою: вул. Шевченка, буд.18, с. Ладинка, Чернігівський район, Чернігівська область, в тому числі на 1/2 частину домоволодіння, як за спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_2, що померла 25.10.2005 року, та на 1/2 частину домоволодіння, як за колишнім членом колгоспного двору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д. П. Криворученко