Справа №1490/4739/12 06.11.2012 06.11.2012 06.11.2012
Провадження №22-ц/1490/3132/12
Справа № 22-ц/1490/3132/12 Головуюча першої інстанції Чаус Л.В.
Доповідач апеляційної інстанції ОСОБА_1
Ухвала
Іменем України
06 листопада 2012 року м. Миколаїв
Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області у складі:
головуючої Шолох З.Л.,
суддів: Локтіонової О.В., Самчишиної Н.В.
при секретарі судового засідання - Шпонарській О.Ю.,
- заявниці ОСОБА_2, її представника ОСОБА_3,
- представника відділу державної виконавчої служби ОСОБА_4І
- представника ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» - ОСОБА_5,
переглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою
на ухвалу Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 вересня 2012 року, постановлену за скаргою ОСОБА_2 на дії та рішення головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Очаківського міськрайонного управління юстиції (далі - відділу ДВС),
28 серпня 2012 року ОСОБА_2 звернулася до суду із скаргою на дії та рішення головного державного виконавця відділу ДВС, яку обґрунтувала наступним.
03 лютого 2012 року Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області виданий виконавчий лист № 2 157 на виконання рішення того ж суду від 12 грудня 2011 року за яким, зі ОСОБА_6 та ОСОБА_2 в солідарному порядку стягнуто на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в рахунок заборгованості за кредитним договором 162 994 грн. 28 коп. та з кожного по 632 грн. 41 коп. судового збору, по 125 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.
Проте, у виконавчому листі помилково стягувачем зазначено ПАТ «ОТП Банк».
Незважаючи на це, 03 квітня 2012 року головним державним виконавцем відділу ДВС ОСОБА_4 винесена постанова про відкриття виконавчого провадження.
Актом опису й арешту майна від 14 травня 2012 року державним виконавцем описано і накладено арешт на належну їй трикімнатну квартиру № 4, що розташована в будинку № 17 по вул. Шмідта в м. Очаків Миколаївської області, яка перебуває в іпотеці ПАТ «ОТП Банк» на підставі нотаріально посвідченого договору іпотеки від 19 лютого 2007 року.
Скаржниця вказувала, що ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження 15 серпня 2012 року вона дізналася про те, що державним виконавцем незаконно відкрито виконавче провадження та безпідставно звернуто стягнення на належну їй квартиру, яка є предметом іпотеки, та право користування якою має її неповнолітня дитина.
Посилаючись на викладене та уточнюючи вимоги ОСОБА_2 просила поновити строк звернення до суду, скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження, постанову про арешт майна, акт опису й арешту майна, зняти арешт з належної їй квартири та визнати неправомірними дії державного виконавця по арешту й опису квартири, її оцінки з метою відчуження, зобовязати державного виконавця відкликати заявку на реалізацію квартири, внести відомості про скасування арешту до єдиного реєстру заборон відчуження рухомого та нерухомого майна та повернути виконавчий документ з підстав ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».
Представник відділу ДВС заперечував проти скарги, посилаючись на відповідність рішень та дій державного виконавця вимогам закону.
Ухвалою Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 вересня 2012 року ОСОБА_2 відмовлено в поновленні строку на оскарження дій державного виконавця та відмовлено у задоволені скарги.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права, просила скасувати ухвалу суду та постановити нову, якою скасувати постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, акт опису і арешту майна, визнати неправомірними дії державного виконавця по арешту й опису майна та передачі на реалізацію належної їй квартири.
Перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.
Відмовляючи у задоволенні скарги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави для поновлення строку на оскарження постанови про відкриття виконавчого провадження, яка отримана боржницею в травні 2012 року.
З урахуванням того, що виконавче провадження є зведеним, а дії державного виконавця за іншими виконавчими документами ОСОБА_2 не оскаржувалися, суд прийшов до висновку, що рішення та дії щодо опису, арешту, оцінки та реалізації належної ОСОБА_2 квартири здійснені державним виконавцем правомірно в межах зведеного виконавчого провадження.
Проте, в повній мірі, з такими висновками суду погодитися не можна.
Положеннями ст. 383 ЦПК України передбачено право сторони виконавчого провадження звернутися до суду зі скаргою, якщо на їх думку, рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.
Статтею 385 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.
Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.
Положеннями ч. 6 ст. 25, ч. 4 ст. 57 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закону) передбачений спеціальний порядок обчислення строків, а саме, що постанова про відкриття виконавчого провадження та постанова про арешт майна боржника може бути оскаржена сторонами у десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.
Пунктом 5 Постанови Пленуму Верхового Суду України "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» № 14 від 26 грудня 2003 року роз'яснено, що судам необхідно враховувати, що в тому разі, коли законом встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад ст. 26, ч. 4 ст. 57 Закону) , їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не загальними правилами. Скарга (заява), пропущений строк на подання якої не поновлено залишаються без розгляду.
З матеріалів справи вбачається, що 03 лютого 2012 року Очаківським міськрайонним судом Миколаївської області стягувачу ПАТ «ОТП Банк» виданий виконавчий лист № 2 157 на виконання рішення того ж суду від 12 грудня 2011 року за яким, стягнуто зі ОСОБА_7, ОСОБА_2 в солідарному порядку на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» 162 994 грн. 28 коп. боргу, судового збору в сумі 632 грн. 41 коп. та 125 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.
Заява про примусове виконання подана ПАТ «ОТП Банк» 30 березня 2012 року.
03 квітня 2012 року постановою головного державного виконавця відділу ДВС ОСОБА_4 за цим листом та заявою вказаного в ньому стягувача відкрито виконавче провадження.
13 квітня 2012 року ОСОБА_2 отримала зазначену постанову.
10 квітня 2012 року за постановою державного виконавця, виконавче провадження приєднано до зведеного виконавчого провадження, за яким проводиться примусове виконання рішень суду про стягнення зі ОСОБА_8 на користь ОСОБА_9 заборгованості в сумі 40 108 грн. 52 коп., на користь ОКП «Миколаївобленерго» - 2 019 грн. 77 коп. та на користь КП «Очаківський комбінат комунальних підприємств» - 434 грн. 35 коп.
14 травня 2012 року постановою державного виконавця накладений арешт на все майно боржника - ОСОБА_2 та оголошено заборону на його відчуження.
Згідно акту опису й арешту майна від 14 травня 2012 року в присутності ОСОБА_2 за зведеним виконавчим провадженням описана належна їй трикімнатна квартира № 4, що розташована в будинку № 17 по вул. Шмідта в м. Очаків Миколаївської області. Копія цього акту в той же день отримана ОСОБА_2
Боржниці державний виконавець листом від 27 липня 2012 року повідомив про результати визначення проведеної експертом оцінки квартири, яка була отримана 31 липня 2012 року за адресою, що зазначена у виконавчому документі.
Отже, про винесення оскаржуваних рішень та вчинених діях державного виконавця щодо відкриття виконавчого провадження, опису, арешту та оцінки майна боржника, ОСОБА_2 було відомо, відповідно 13 квітня 2012 року, 14 травня та в липні 2012 року, а тому є необґрунтованим її посилання про обізнаність порушення прав щодо нерухомого майна тільки 15 серпня 2012 року.
Інших причин поважності пропуску строку ОСОБА_2 не вказала та тільки 28 серпня 2012 року звернулася з даною скаргою до суду.
За такого, колегія суддів погоджується з висновками суду, що строк на оскарження дій та рішень державного виконавця не підлягає поновленню, у звязку з чим скаргу ОСОБА_2 слід залишити без розгляду.
Суд першої інстанції на вищезазначені вимоги закону не звернув належної уваги та помилково відмовляючи у поновлені строку, розглянув скаргу по суті.
Вирішуючи скаргу, колегія суддів враховує положення ч. 3 ст. 303 ЦПК України про те, що апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обовязковою підставою для скасування рішення.
Отже, ухвала суду першої інстанції на підставі п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України підлягає скасуванню з постановленням апеляційним судом нової ухвали.
Керуючись ст.ст. 303, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.
Ухвалу Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 25 вересня 2012 року за скаргою ОСОБА_2 на дії та рішення головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Очаківського міськрайонного управління юстиції скасувати та постановити нову ухвалу.
Відмовити ОСОБА_2 в поновлені стоку на оскарження дій та рішень головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Очаківського міськрайонного управління юстиції та залишити її скаргу без розгляду.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуюча Судді