Справа № 1003/4639/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2012 року Білоцерківський міськрайоний суд у складі:

головуючого судді Закаблук О. В. ,

при секретарі Чуприна О. С.,

за участю представників: позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 м.Біла Церква справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа служба у справах дітей ОСОБА_8 міської ради, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення, зустрічним позовом ОСОБА_7 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_9, треті особи орган опіки і піклування ОСОБА_8 міської ради, МВДВС Білоцерківського МУЮ ГУЮ в Київській області, ВГІРФО Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області, КП Білоцерківське міжміське бюро технічної інвентаризації, ОСОБА_4, Перша ОСОБА_8 міська державна нотаріальна контора, ОСОБА_8 міська державна нотаріальна контора, про визнання правочинів недійсними та зняття з реєстраційного обліку-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з названим цивільним позовом, просить вселити її у житлову квартиру АДРЕСА_1, мотивуючи тим, що відповідачі чинять перешкоди у користуванні її власністю, ? частиною названої житлової квартири.

Відповідач ОСОБА_7 звернулась з зустрічним позовом, просить зняти з реєстрації ОСОБА_5 в спірній житловій квартирі та визнати недійсними договори дарування ? частини житлової квартири АДРЕСА_1,від 06.10.2009 року від імені ОСОБА_5 на відповідача ОСОБА_9 та від 29.11.2011 року від імені ОСОБА_9Е на ім»я позивача ОСОБА_3, мотивуючи тим, що названі договори дарування вчинені її бувшим чоловіком ОСОБА_5 з метою уникнення сплати аліментів на користь їх спільної неповнолітньої дочки ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка також є власником ? частини спірної житлової квартири, а тому укладені з порушенням прав неповнолітньої та діючого законодавства, фіктивно, без мети створення юридичних наслідків договору дарування.

В судовому засіданні представник позивача за угодою адвокат ОСОБА_1 підтримав заявлені позовні вимоги та суду пояснив, що позивач ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 29.11.2011 року, який укладений був з її дочкою ОСОБА_9, набула право власності на ? частину житлової квартири АДРЕСА_1. В свою чергу ОСОБА_9 отримала у власність названу частку спірної квартири від ОСОБА_5, який є її чоловіком, подарував спірну частину квартири 06.10.2009 року після народження спільного сина з нею сина ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В спірній квартирі зареєстровані, але не проживають відповідачі ОСОБА_5, його батько, відповідач ОСОБА_4, який в свою чергу подарував свою ? частину спірної квартири онучці, ОСОБА_12, якою опікується до повноліття мати, ОСОБА_7 і які проживають в ІНФОРМАЦІЯ_3, однак в квартирі без реєстрації проживає син відповідача ОСОБА_4, відповідач ОСОБА_6, чим створюють перешкоди позивачці у користуванні своєю частиною власної житлової квартири, замінили вхідні замки у квартирі та не пускають належну власницю житла до своєї квартири, а тому просить позов задовольнити, усунути перешкоди в користуванні належною часткою власності квартири позивачу ОСОБА_3, вселивши її у спірну квартиру.

Заперечуючи щодо задоволення зустрічного позову посилається на те, що під час укладання договорів дарування своєї частки квартири права неповнолітньої ОСОБА_12 порушені не були, заборони відчудження частки житлової квартири не існувало, а тому правових підстав для визнання договорів дарування частини житла не існує, зустрічний позов пред»явлений до позивача ОСОБА_3 всупереч вимогам закону та протиправно, задоволенню не підлягає.

Відповідач ОСОБА_7 в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позову, вважає що зустрічний позов підлягає задоволенню, суду показала, що вона є бувшою дружиною відповідача ОСОБА_5, з яким розірвала шлюб 26.11.2001 року за рішенням Житомирського місцевого суду Житомирської області та згідно з рішенням якого від 12.10.2001 року з ОСОБА_5 стягнуто аліменти на її користь на утримання спільної неповнолітньої дочки ОСОБА_12.

Її свекор, відповідач ОСОБА_4 19.08.2008 року подарував своїй онуці належну йому ? частину

спірної житлової квартири, однак залишився проживати у названій квартирі АДРЕСА_1 з її дозволу, сплачує за комунальні послуги.

Вважає, що зустрічний позов підлягає задоволенню, так як відповідач ОСОБА_5 не сплачував аліменти за рішенням суду від 12.10.2001 року та заборгував їй 19136 грн. аліментів на утримання дитини, а тому вважає, що договори дарування, один з яких спочатку був укладений між бувшим чоловіком та його співмешканкою ОСОБА_9 06.10.2009 року та інший договір дарування від 29.11.2011 року, який укладений був між позивачкою ОСОБА_3 та її дочкою ОСОБА_9, укладені з метою запобігти відчудженню належної частки квартири боржника в порядку примусового виконання рішення суду з приводу існуючої заборгованості з аліментів. Зазначає, що відповідач ОСОБА_5 не сплачував їй ніяких коштів у добровільному порядку на утримання спільної дитини ОСОБА_12, з якою батько не спілкується взагалі, не заперечує, що вдруге вийшла заміж 09.08.2002 року після розірвання шлюбу з ОСОБА_13 та проживає в Житомирській області разом з дитиною та іншим чоловіком, частиною спірної житлової квартири не користується, однак вважає, що договори дарування слід визнати недійсними, як такі, що укладені з порушенням прав її неповнолітньої дочки, без її відома.

Представник відповідача ОСОБА_7 за довіреністю ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позову, підтримав заявлені зустрічні позовні вимоги та суду пояснив, що договори дарування від імені відповідача ОСОБА_5 на ОСОБА_9, а потім від імені ОСОБА_9 на позивача ОСОБА_3 укладені з метою запобігти відчудженню частини житлової квартири в ході примусового виконання рішення про стягнення аліментів на користь його довірювачки, всупереч вимогам ст.ст.203, 215 ЦК України, інтересам неповнолітньої дитини, а тому вважає, що заявлений позов ОСОБА_3 задоволенню не підлягає, зустрічний позов слід задовольнити, зобов»язавши відповідача за зустрічнми позовом ВГІРФО білоцерківського МВ ГУ МВС України провести дії щодо зняття з реєстрації позивача ОСОБА_3 в спірній квартирі.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечив щодо задоволення первинного позову, підтримав заявлений зустрічний позов та суду показав, що він є батьком відповідача ОСОБА_5 та свекром відповідача ОСОБА_7, з якою і надалі підтримує хороші стосунки після розірвання шлюбу між дітьми, всіляко підтримує онуку ОСОБА_12, якій 19.08.2008 року подарував свою ? частину житлової квартири АДРЕСА_1, але залишається бути зареєстрований у спірному житлі, сплачує за комунальні послуги.

Вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 задоволенню не підлягають, так як він не чинив перешкод у користуванні належною їй часткою квартири, заперечує щодо того, що його інший син ОСОБА_6 проживає в квартирі, частина якої належить позивачу, яка не зверталась до нього з приводу отримання ключів від квартири.

Зазначає, що його син ОСОБА_5 не надавав ніякої матеріальної допомоги своїй дочці ОСОБА_10, живе з іншою дружиною, ОСОБА_9, а тому він перебуває у неприязнених відносинах із сином ОСОБА_14, поведінку якого засуджує. Його дружина, ОСОБА_15 також не передавала ніяких грошових коштів на утримання онуки ОСОБА_12 від сина на користь ОСОБА_7, пояснення про те, що син ОСОБА_14 через матір, ОСОБА_15 передавав в добровільному порядку грошові кошти невістці, дані дружиною для того, щоб син уникнув кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів, не відповідають дійсним обставинам справи.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання надав письмову заяву, первинний позов визнав, просив розглядати справу у його відсутність, його інтереси в суді представляв за довіреністю ОСОБА_16, а тому суд вважає можливим вирішити справу у відсутність названого відповідача та його представника ОСОБА_16, який в судове засідання не з»явився, попереджений був належним чином про час і місце розгляду справи, давав показання в попередніх судових засіданнях.

Представник відповідача ОСОБА_16 в судовому засіданні суду пояснив, що його довіритель ОСОБА_5 після розірвання шлюбу з відповідачкою ОСОБА_7 нігде не працював, проживав з іншою жінкою, ОСОБА_9, яка народила йому сина ОСОБА_11, а тому він подарував своїй новій дружині свою ? частину житлової квартири АДРЕСА_1 після народження спільної дитини, намірів ухилятись від сплати аліментів на користь бувшої дружини на утримання дочки ОСОБА_10 у ОСОБА_5 не було, про існування заборгованості з виплати аліментів відомо йому не було аж до часу звернення відповідачки ОСОБА_7 до ОСОБА_8 міської виконавчої служби, однак відповідач не працював, доглядав за сином ОСОБА_11, в добровільному порядку надавав кошти на утримання дочки ОСОБА_10, з якою не спілкувався, так як бувша дружина заборонила йому це. В даний час відповідач в добровільному порядку погашає заборгованість з сплати аліментів, та зобов»язується її погасити, а тому первинний позов визнає, заперечує щодо задоволення зустрічних позовних вимог, так як під час дарування частини спірної квартири відповідач ОСОБА_5 не переслідував мети уникнути примусової реалізації житла під час виконання рішення суду про стягнення аліментів.

Відповідач ОСОБА_6, попереджався належним чином про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з»являвся, своїх заперечень щодо позовних вимог суду не надав, а тому суд з врахуванням думок сторін та їх представників вважає можливим вирішити справу у відсутність названого відповідача.

Відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_9, треті особи за зустрічним позовом орган опіки і піклування ОСОБА_8 міської ради, МВДВС Білоцерківського МУЮ ГУЮ в Київській області, ВГІРФО Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області, КП Білоцерківське міжміське бюро технічної інвентаризації, Перша ОСОБА_8 міська державна нотаріальна контора, ОСОБА_8 міська державна нотаріальна контора, в судові засідання не з»являлись, попереджувались належним чином про час і місце розгляду справи, Перша ОСОБА_8 міська державна нотаріальна контора та ОСОБА_8 міська державна нотаріальна контора надали суду письмові клопотання щодо розгляду справи в їх відсутність, а тому суд з врахуванням думок учасників розгляду справи, представників сторін вважає можливим розглянути справу у відсутність названих осіб.

Суд заслухавши сторони та їх представників, оглянувши та дослідивши матеріали справи,матеріал № 4051 про відмову в порушенні кримінальної справи 1-го МВМ Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області від 19.05.2010 року, проаналізувавши докази в їх сукупності, прийшов до висновків, які обґрунтовує наступним чином.

В судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що позивачу ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 29.11.2011 року від імені ОСОБА_9 на праві власності належить ? частина житлової квартири АДРЕСА_1, іншим власником ? частини на підставі договору дарування частини квартири від ОСОБА_4 від 19.08.2008 року є неповнолітня ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1, інтереси якої представляє мати, відповідач у справі та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_7.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 є рідними батьком та сином, являлись співвласниками у рівних частках спірної житлової квартири АДРЕСА_1 та після розірвання шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_7 26.11.2001 року, перебувають у неприязнених стосунках між собою, так як ОСОБА_5 почав проживати з іншою жінкою, відповідачем за зустрічним позовом ОСОБА_9, яка 04.04.2009 року народила спільну з ним дитину, сина ОСОБА_11.

Відповідач ОСОБА_4 19.08.2008 року подарував своїй онуці ОСОБА_12 належну йому ? частину

спірної житлової квартири АДРЕСА_1, так як підтримує дружні відносини з бувшою невісткою та онукою, однак залишився бути зареєстрованим у спірній квартирі та сплачує за комунальні послуги, тоді як відповідач ОСОБА_5 06.10.2009 року подарував належну йому ? частину спірного житла своїй новій дружині ОСОБА_9

В спірній квартирі з дозволу та згоди ОСОБА_4 проживають інший син ОСОБА_4 ОСОБА_6 разом з своєю співмешканкою, які створювали перешкоди в користуванні належною частиною житла позивачу ОСОБА_3, раніше - відповідачу за зустрічним позовом ОСОБА_9, замінили вхідні замки, не впускають їх у квартиру, а тому між позивачем ОСОБА_3 виник спір з приводу користування власною частиною житлового приміщення, який підлягає розгляду судом в порядку цивільного судочинства.

За рішенням Житомирського місцевого суду Житомирської області від 12.10.2001 року з ОСОБА_5 стягнуто аліменти на користь ОСОБА_7 на утримання спільної неповнолітньої дочки ОСОБА_12, яке тривалий час, до 09.09.2009 року не виконувалось в примусовому порядку, так як ОСОБА_5 в добровільному порядку надавав матеріальну допомогу своїй дочці ОСОБА_10, з якою спілкувався через матір, ОСОБА_15, так як відповідач ОСОБА_7 разом з дочкою ОСОБА_10 проживають в Житомирській області, де забезпечені житлом, після розірвання шлюбу з ОСОБА_5 відповідач ОСОБА_7 також вдруге вийшла заміж 09.08.2002 року, а тому неповнолітня ОСОБА_12 не має потреби у забезпеченні житлом в м.Білій Церкві.

ОСОБА_7 з приводу примусового виконання рішення суду щодо стягнення аліментів з ОСОБА_5 за рішенням Житомирського місцевого суду на підставі дубліката виконавчого листа від 28.08.2009 року звернулась до міського відділу державної виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції та постановою ДВС було відкрите примусове виконавче провадження 09.09.2009 року,

нарахована заборгованість з приводу невиплати аліментів згідно рішення суду з 03.10.2001 року, яка станом на 30.04.2010 року становила 19136 грн., так як відповідач ОСОБА_5 відмовлявся в примусовому порядку гасити нараховану заборгованість в повному обсязі, так як надавав матеріальну допомогу дочці добровільно, не мав постійного місця роботи та перебував у відпустці по догляду за іншою дитиною, сином ОСОБА_11, з 20.08.2009 року до 04.04.2012 року, на утримання якого та догляду отримував соціальну допомогу до досягнення сином трирічного віку від органів управління соціального захисту населення ОСОБА_8 міської ради.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідачі дійсно чинять перешкоди в користуванні власною частиною житла позивачу ОСОБА_3, на час укладання договорів дарування від

06.10.2009 року від імені ОСОБА_5 на відповідача ОСОБА_9 та від 29.11.2011 року від імені ОСОБА_9Е на ім»я позивача ОСОБА_3 права неповнолітньої ОСОБА_12 житлового та майнового характеру порушені не були, так як неповнолітня не була позбавлена права власності на ? частину житлової квартири АДРЕСА_1, за місцем знаходження нерухомого майна не проживає, тобто не потребує житлового приміщення, вимоги ст.ст. 203,215 ЦК України щодо дійсності правочину були дотримані, так як заборони відчудження частини нерухомого майна відповідача ОСОБА_5 на час відчудження не існувало, а тому посилання відповідача ОСОБА_7 на вимоги ст.ст. 215,203 ЦК України, ст.ст.50,55 Закону України «Про виконавче провадження», порушення прав неповнолітньої ОСОБА_12 під час укладання договорів дарування безпідставні, посилання на необхідність застосування вимог ст.ст. 1224,1259 ЦК України, які регулюють правові відносини щодо спадкування є помилковими, так як право на спадщину батьків діти мають лише у випадку їх смерті, за життя неповнолітні діти не набувають права власності на майно батьків, які вільні розпоряджатись своєю власністю на свій розсуд згідно чинників Конституції України та положень Цивільного законодавства України, а тому суд вважає за необхідне задовольнити вимоги за основним позовом щодо усунення перешкод в користуванні власністю позивача ОСОБА_3 шляхом її вселення в належну їй частину житлової квартири, зустрічні позовні вимоги щодо визнання недійсними договорів дарування частини житла, зобов»язання здійснення дій щодо зняття з реєстрації слід залишити без задоволення.

Суд зазначає, що відповідачем ОСОБА_7 не надано суду доказів існування спору між нею та відповідачами, ВГІРФО Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області з приводу реєстрації позивача ОСОБА_3 у житловій квартирі, питання щодо реєстрації та зняття з реєстрації громадян не входять в компетенцію суду під час розгляду справи щодо визнання правочинів недійсними, заявлені до суду всупереч вимогам ст.3 ЦПК України, ст.15,16 ЦК України, а тому задоволенню не підлягають.

Вищезазначене підтверджується окрім показань сторін та їх представників, договорами дарування часток житлової квартири АДРЕСА_1 від 06.10.2009 року від імені ОСОБА_5 на відповідача ОСОБА_9 та від 29.11.2011 року від імені ОСОБА_9Е на ім»я позивача ОСОБА_3, договором дарування частки житлової квартири від імені ОСОБА_4 на ім»я неповнолітньої ОСОБА_12 від 19.08.2008 року, що підтверджують підстави набуття права власності на житлову квартиру сторонами у справі і що також підтверджується витягами про державну реєстрацію прав власності на нерухоме майно КП КОР «ОСОБА_8 міжміське бюро технічної інвентаризації» від 15.12.2011 року, технічним паспортом на житлову квартиру.

Згідно паспорта позивач ОСОБА_3 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_4 по бул-ру 50р.Перемоги,159 кв53, тобто не зареєстрована у житловій квартирі АДРЕСА_2, право на яку є предметом спору, а тому позовні вимоги щодо зобовязання зняття з реєстрації позивача у зустрічній позовній заяві не підлягають задоволенню як заявлені безпідставно, що також погоджується з довідкою з місця проживання Додаток №2 про склад сім»ї та реєстрацію від 18.02.2012 року, відповідно до якої в спірній квартирі зареєстровані ОСОБА_4, ОСОБА_5, співвласником якої є неповнолітня ОСОБА_12.

Відповідно до постанов про відмову в порушенні кримінальної справи від 21.04.2011 року та від 27.12.2011 року дільничих інспекторів Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області, з яких вбачається, що позивач ОСОБА_3, раніше відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_9 звертались до правоохоронних органів з приводу проживання у належній їм частині житлової квартири без реєстрації відповідача ОСОБА_6 з своєю співмешканкою, які не допускали їх до приміщення власної квартири, при чому було встановлено, що відповідач ОСОБА_4 тимчасово дозволив проживати своєму синові в квартирі, не будучи власником частини житла, а тому суд не приймає до уваги посилання відповідача ОСОБА_4 як на підставу своїх заперечень щодо позову на те, що його син ОСОБА_17 не проживав у житлі позивачки ОСОБА_3 та між ними відсутній спір з приводу проживання в належній позивачу квартирі.

Відповідно до паспорта відповідач ОСОБА_7 зареєстрована за місцем проживання в ІНФОРМАЦІЯ_5.

З відповідача ОСОБА_5 на підставі рішення Житомирського місцевого суду від 12.10.2001 року стягнуто аліменти на утримання дочки ОСОБА_10, що підтверджується постановою суду про стягнення аліментів, виконавчий лист з приводу стягнення аліментів з ОСОБА_5 на виконанні ДВС Білоцерківського міськрайонного управління юстиції не перебував до часу відкриття провадження за дублікатом виконавчого листа 09.09.2009 року, що підтверджується поданням державного виконавця від 28.08.2009 року до Житомирського райсуду про те, що виконавчий лист від 12.10.2001 року про стягнення аліментів з ОСОБА_5 на утримання дитини на виконанні у міському відділі ДВС не перебуває, постановою про відкриття виконавчого провадження від 09.09.2009 року, нарахування заборгованості сталось з часу відкриття провадження за період, який зазначений в рішенні суду, з 03.10.2001 року, а тому суд вважає достовірними показання представника відповідача ОСОБА_5 про те, що відповідачу не було відомо про існування заборгованості з сплати аліментів в розмірі 19136грн., так як він в добровільному порядку надавав кошти на утримання дочки ОСОБА_10, передавав кошти через свою матір добровільно, що також підтверджується матеріалами перевірки № 4051 про відмову в порушенні кримінальної справи 2-го МВМ Білоцерківського МВГУ, які оглянуті в судовому засіданні.

З постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 19.05.2010 року, матеріалів №4051 про відмову в порушенні кримінальної справи за поданням МВБЦДВС МРУЮ , які оглянуті в судовому засіданні, вбачається, що мати відповідача ОСОБА_5, ОСОБА_15 віддавала грошові кошти на руки відповідачці ОСОБА_7 від ОСОБА_5 для утримання дитини, що підтверджує ОСОБА_15, яка надавала пояснення під час проведення перевірки подання про притягнення до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів, а тому у суду відсутні підстави сумнівів достовірності показань представника відповідача щодо добровільного порядку надання грошової підтримки відповідачем ОСОБА_5, показання відповідача ОСОБА_4 щодо відсутності матеріальної допомоги онуки з боку батька не відповідають дійсності та встановленим обставинам справи, а тому суд критично розцінює показання відповідача ОСОБА_7 в частині того, що договори дарування частини квартири були укладені відповідачами ОСОБА_5, ОСОБА_9, ОСОБА_3 з метою приховати квартиру для реалізації за борги з виплати аліментів, тим паче, на час укладення договору дарування від 06.09.2009 року виконавче провадження з приводу стягнення аліментів на користь відповідача ОСОБА_7 не було відкрите, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження Білоцерківського міського відділу ДВС від 09.09.2009 року, саме після чого була нарахована заборгованість з виплати аліментів, а тому суд приймає до уваги показання представника відповідача ОСОБА_5 в частині того, що власну частину житлової квартири було подаровано без мети приховання майна, в знак подяки за те, що відповідач ОСОБА_9 народила сина ОСОБА_11.

Шлюб між ОСОБА_5 і ОСОБА_7 був розірваний 26.11.2001 року, що підтверджується рішенням Житомирського місцевого суду Житомирської області у справі № 2-1590/2001р..

Спірна квартира АДРЕСА_2 належала на праві спільної часткової власності відповідачам ОСОБА_5 і ОСОБА_4, до її відчудження шляхом дарування, що вбачається з копії свідоцтва про право власності на житло № 33470 від 18.06.2002 року.

Позивач ОСОБА_3 є матір»ю відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_9, що підтверджується свідоцтвами про народження, одруження, розірвання шлюбу відповідача ОСОБА_9.

Позов ОСОБА_3 підлягає до задоволення на підставі ст.ст. 319,321 ЦК України, відповідно до яких власник володіє , користується своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним та ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх субєктів права власності.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Зустрічний позов не підлягає до задоволення відповідно до ст.717 ЦК України, згідно якої за договором дарування одна сторона передає другій стороні безоплатно майно у власність, а договір, який встановлює обов»язок обдарованого вчинити на користь дарувальника будь яку дію майнового або немайнового характеру не є договором дарування.

В судовому засіданні встановлено, що договори дарування часток житлової квартири АДРЕСА_1 від 06.10.2009 року від імені ОСОБА_5 на відповідача ОСОБА_9 та від 29.11.2011 року від імені ОСОБА_9Е на ім»я позивача ОСОБА_3 були укладені відповідно до вимог законодавства, без всіляких обов»язків майнового чи немайнового характеру з боку обдарованих на користь дарувальників, а тому названі договори дарування не підлягають визнанню недійсними, в задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Відповідно до ст.ст.60, 131 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, сторони зобовязані подати свої докази суду.

Приймаючи до уваги наведене, проаналізувавши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що право позивачки ОСОБА_3, яке полягає у вільному користуванні своєю власністю, ? частиною житлової квартири АДРЕСА_2 порушене відповідачами, а тому позовні вимоги за первинним підлягають до задоволення, позивача ОСОБА_3 слід вселити в належне їй на праві спільної часткової власності житло, що не порушує права власності на житло з боку неповнолітньої ОСОБА_12 і чим будуть усунені перешкоди в користуванні належною позивачу власністю, поновлене право, яке гарантоване власнику законами України.

Судові витрати в сумі 107,30 грн. слід стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача ОСОБА_3.

Керуючись ст.ст.203,215, 319,321,386,391ЦК України, ст.ст. ст.ст. 10,60,61, 208,209,212-215,367 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа служба у справах дітей ОСОБА_8 міської ради, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення - задовольнити.

Усунути перешкоди в користуванні ? частини власного житла, вселити ОСОБА_3 в квартиру АДРЕСА_3.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_7 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_9, треті особи орган опіки і піклування ОСОБА_8 міської ради, МВДВС Білоцерківського МУЮ ГУЮ в Київській області, ВГІРФО Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області, КП Білоцерківське міжміське бюро технічної інвентаризації, ОСОБА_4, Перша ОСОБА_8 міська державна нотаріальна контора, ОСОБА_8 міська державна нотаріальна контора, про визнання правочинів недійсними та зняття з реєстраційного обліку-

відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 солідарно в рівних частках витрати по сплату судового збору в сумі 107,30 грн. на користь ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене через Білоцерківський міськрайонний суд до Апеляційного суду Київської області протягом 10 днів з часу його проголошення.

Суддя ОСОБА_18