УХВАЛА

03.10.2012 суддя Нововоронцовського районного суду Херсонської області Диба Ю.В. розглянувши заяву ПАТ КБ «Приватбанк» про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

02 жовтня 2012 року до Нововоронцовського районного суду Херсонської області надійшла позовна заява публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором та подано заяву про забезпечення вищезазначеного позову.

Свою заяву позивач мотивує тими обставинами, що ОСОБА_1 29.09.2008 року уклав ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитний договір за яким одержав кредит в сумі 14000,00 грн. зі сплатою відсоткової ставки за користування кредитом у розмірі 39,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 05.09.2011 року.

Однак, у порушення умов договору відповідач свої зобовязання належним чином не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 72515,67 грн. у звязку з чим позивач просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_1, шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про забезпечення позову задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. За правилами частини 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Згідно з п. 4 постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» N 9 від 22.12.2006 р. розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

За загальним правилом, заявник зобов`язаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази. Проте, підстави викладені позивачем у заяві про забезпечення позову щодо можливих складнощів у виконанні рішення суду, є тільки його припущенням і жодними доказами по справі не підтверджені. Крім того, позивачем не вказано на яке саме рухоме та нерухоме майно відповідача слід накласти арешт, не зазначено де воно знаходиться та не підтверджено право власності на нього, відсутня інформація і про належні боржникові грошові кошти.

На підставі викладеного, керуючись ст. 4, 151-153, 208-210, 293 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ПАТ КБ «Приватбанк» про забезпечення позову відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю. В. Диба