Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2012 року Білоцерківський міськрайоний суд у складі:

головуючого судді Гапоненко А. П. ,

при секретарі Миронова Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 3 м. Біла Церква справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частку у спільному майні подружжя,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 08 жовтня 1995 року по 28 квітня 2004 року, який було розірвано. Під час перебування в шлюбі 26 жовтня 2000 року за спільні кошти сім'ї вони придбали 1-ну кімнатну квартиру № 11 за адресою: вул. Куйбишева 66 у м. Узині Білоцерківського району, що підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу зареєстрованим в реєстрі №1-4317 Узинської державної нотаріальної контори. Квартира оформлена на відповідача. На даний час відповідач не визнає її права розпоряджатись спільним майном, і створює неможливі умови для спільного проживання в квартирі. Позивачка пропонувала відповідачу добровільно поділити спільне майно, виділивши їй Ѕ частини квартири, але відповідач відмовився, тому звернулася до суду з зазначеним позовом, яким просить визнати за нею право власності на 1/2 частину 1-но кімнатної квартири № 11, яка знаходиться за адресою: вул. Леніна буд.66 у м. Узин Білоцерківського району Київської області.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги довірителя, пославшись на ті ж обставини та підстави, викладені у позовній заяві, просить суд позов задовольнити.

Відповідач поліщук А.Д. у судовому засіданні позовні вимоги визнав, не заперечує проти його задоволення про що надав суду письмову заяву.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши та дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що підтверджується наявними у справі доказами і не заперечується сторонами, 08 жовтня 1995 року сторонами було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу 1-АМ № 282565. 28 квітня 2004 року шлюб між ними було розірвано. Даний факт підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу 1-БК № 328708 виданим відділом РАЦС Білоцерківського РУЮ Київської області, актовий запис № 41. Під час перебування у шлюбі 26 жовтня 2000 року за спільні кошти сім'ї подружжя придбали 1-но кімнатну квартиру № 11, яка розташована в будинку № 66, вул. Леніна, м. Узин Білоцерківського району, що підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу зареєстрованим в реєстрі №1-4317 Узинської державної нотаріальної контори. Квартира оформлена на відповідача, згідно витягу реєстрації прав власності Білоцерківського МБТІ.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності з ч. 1 ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Згідно розяснень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» зазначено, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Відповідно до частин 1,2 ст. 69, ч. 1 ст. 71 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, яке ділиться між ними в натурі. Поділ здійснюється за взаємною згодою подружжя, а в разі недосягнення згоди - судом. Положення частин 1, 3 ст. 70 СК України, п. 30 Постанови Пленуму ВС вказують на те, що в разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При вирішені справи по суті суд також враховує, що згідно ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час перебування в шлюбі.

За таких обставин, враховуючи рівність часток подружжя, суд вважає, що позивач має право на 1/2 частку спірного майна, а тому її вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Під час розгляду справи представник позивача, у звязку з визнанням позову відповідачем, звернувся до суду з заявою, якою просить суд при прийнятті рішення у справі зняти арешт на зазначену спірну квартиру.

Ухвалою від 20.07.2012 року в порядку забезпечення позову було накладено арешт на квартиру № 11 за адресою: вул. Куйбишева 66 у м. Узині Білоцерківського району.

У звязку з заявою представника позивача, суд вважає заяву обґрунтованою і такою, що підлягає до задоволення у відповідності до ст. 154 ЦПК України оскільки скасування заходів забезпечення позову не суперечить вимогам закону і не порушує прав та законних інтересів сторін.

Відповідно до ст. 154 ЦПК України вжиті заходи забезпечення позову скасовуються судом, який розглядає справу.

Відповідно до ст.. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати за сплату судового збору в сумі - 426,23 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 362 ЦК України, ст. ст. 60, 68,69,70,71 СК України, ст. ст. 10, 11, 60, 154, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири № 11, що розташована за адресою: вул. Леніна буд. 66 у м. Узин, Білоцерківського району, Київської області.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 426,23 грн. за сплату судового збору.

Скасувати заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 20 липня 2012 року та зняти арешт на квартиру АДРЕСА_1.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя ОСОБА_4