Справа № 1505/4893/2012
02 липня 2012 року м. Білгород-Дністровський
Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:
Головуючого судді Матяш Т.Л.,
при секретарі Івановій А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Білгород-Дністровський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації, -
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком № 4 по вул. Мічуріна у м. Білгород-Дністровський, Одеської області, та зняття з реєстрації, посилаючись на наступне.
Згідно договору купівлі-продажу від 25.09.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, ОСОБА_1 належить житловий будинок № 4 по вул. Мічуріна у м. Білгород-Дністровський, Одеської області.
Відповідачка по справі ОСОБА_2, яка є матірю позивача, прописана у спірному будинку з 30.07.2003 р. З липня 2011 року відповідачка виїхала зі спірного будинку забравши свої речі, комунальні платежі відповідачка також не сплачує. Місце проживання на теперішній час позивачу не відомо, тому ОСОБА_1 просить суд позов задовольнити.
Позивач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву згідно якої позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити.
Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову. Судом встановлені наступні фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів.
Як вбачається з матеріалів справи, згідно з договором купівлі-продажу від 25.09.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Білгород-Дністровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, ОСОБА_1 належить житловий будинок № 4 по вул. Мічуріна у м. Білгород-Дністровський, Одеської області.
Згідно будинкової книги у житловому будинку № 4 по вул. Мічуріна у м. Білгород-Дністровський, Одеської області з 30.07.2003 року прописана ОСОБА_2, 1943р.н.
Відповідно актів про не проживання від 10.08.2011р., 15.09.2011р., 26.10.2011р., посвідчених паспортистом ЖЕЄ № 1, ОСОБА_2 з липня 2011р. у спірному будинку не проживає, речей належних їй у будинку немає.
Дані дії з боку відповідача створюють перешкоди для власника ОСОБА_1, у вільному користуванні, володінні та розпорядженні майном, а саме житловим будинком № 4 по вул. Мічуріна у м. Білгород-Дністровський, Одеської області, що належить йому на праві приватної власності.
Згідно ч.1. ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ч.1.,2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Згідно ч.1. ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Згідно ч. 1. ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Згідно ч. 2. ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Згідно ч. 1. ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
На даний час, для здійснення позивачем правомочностей власника щодо користування й розпорядження належним йому будинком існують перешкоди, оскільки в спірному приміщенні зареєстрована та проживає відповідачка.
Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 р. відповідно до Закону від 17 липня 1997 р. N 475/97-ВР "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів N 2, N 4, N 7 та N 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України).
Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (статті 379, 382 ЦК).
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом.
Ухвалою Верховного Суд України від 6 листопада 2002 р. та від 4 жовтня 2006 р., визнано, що з припиненням права власності особи на житлове приміщення вона втрачає право користування цим приміщенням і підлягає виселенню за позовом нового власника.
Також суд враховує, що відповідно до ст. 3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Оскільки, спірний будинок не є власністю відповідача та не є його місцем проживання або місцем перебування, він має бути знятий з реєстрації за цією адресою.
Відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням).
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобовязання в натурі.
На підставі викладеного, керуючись ст. 16 ЦК України, ст. ст. 71, 72 Житлового кодексу УРСР, ст. 3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, ст.ст. 10, 11, 61, 209, 212, 214-215,224-226 Цивільного процесуального кодексу України, СУД
ОСОБА_4 Валерійовича задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, 02.03.1943року народження такою, що втратила право користування житловим приміщенням будинком №4 по вулиці Мічуріна у місті Білгород-Дністровський Одеської області.
Зняти ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 з реєстраційного обліку із будинку № 4 по вулиці Мічуріна у місті Білгород-Дністровський Одеської області.
Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: