Справа №2-2140/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.03.2012 року м.Калуш

Калуський міськрайонний суд Івано-Франківської області в складі:

в складі: головуючого судді Мигович О.М.

секретаря Брусак С.В.

позивача ОСОБА_1

пр..позивача ОСОБА_2

відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4

пр..відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Калуша цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування будинку та земельних ділянок,-

В С Т А Н О В И В :

Що позивач звернулася до суду з вищенаведеним позовом, посилаючись на те, що 26.08.1998 р. вона уклала шлюб з відповідачем по справі - ОСОБА_3 Сімейне життя в них не склалося і 30.08.2008 р. шлюб між ними було розірвано. Під час спільного проживання з ОСОБА_3 за спільні кошти ними було придбано квартиру №50 в м.Калуші, по вулиці С.Стрільців, 25, будинок з господарськими спорудами та земельною ділянкою в розмірі 0,2531 га по вулиці .Стрільців,10 в с.Копанки, Калуського р-ну.

10.11.2009 р. позивачка звернулась з заявою до Калуського міськрайонного суду про поділ майна подружжя. Предметом спору були квартира №50 в м.Калуші, по вулиці С.Стрільців, 25, будинок з господарськими спорудами та земельна ділянка в розмірі 0,2531 га по вулиці Стрільців,10 в с.Копанки, Калуського р-ну. 16.02.2011 р. позивачкою було уточнено позовні вимоги, а саме просила суд, щоб виділили їй квартиру та грошову компенсацію за частину будинку.

Рішенням Калуского міськрайонного суду її позов було задоволено повністю, однак, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 рішення Калуського міськрайонного суду було скасоване частково в частині стягнення компенсації за частину будинку з ОСОБА_3 - відмовлено.

Враховуючи те, що спірний будинок та земельні ділянки не були предметом спору у суді, а також позицію відповідача щодо її права на спірний будинок, в серпні 2011 р. позивачка ОСОБА_1 звернулась з позовом до Калуського міськрайонного суду про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу будинку та земельної ділянки ї переведення прав і обовязків покупця ? будинку та земельної ділянки на неї.

В ході слухання справи за її позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_6 їй стало відомо, що 22.08.2011 р. між відповідачем ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено Договори про дарування домоволодіння, яке знаходиться по вулиці С.Стрільців, 10 в с.Копанки Калуського р-ну; земельної ділянки розміром 0,1312 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель; земельної ділянки розміром 0,1219 га для ведення особистого селянського господарства .

Вважає, що дані договори частково є недійсні, оскільки, відповідач ОСОБА_3 укладаючи дані договори дарування не отримав її згоди на відчуження обєктів нерухомості, крім того він розпорядився її часткою, а тому з даним позовом змушена звернутися до суду.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала та суду пояснила, що будинок з господарськими спорудами та земельною ділянкою в розмірі 0,2531 га по вулиці Стрільців,10 в с.Копанки, Калуського р-ну перебуває у спільній власності, оскільки він був придбаний ними за час їхнього спільного проживання. Укладаючи договори дарування домоволодіння та земельних ділянок, ОСОБА_3 не отримав її згоди на відчуження обєктів нерухомості, крім того він розпорядився її часткою, тому вважає, що дані договори є недійсними. Просить позов задоволити.

Представник позивача позов підтримала та суду пояснила, що дане домоволодіння придбане сторонами за час їхнього спільного проживання. В рішенні Калуського міськрайонного суду від 16.12.2011 року та в рішенні Апеляційного суду Івано-Франківської області від 05.04.2011 року предметом розгляду не було поділ житлового будинку та земельних ділянок. Тому дані договори є незаконними, оскільки будинок і земельні ділянки є спільною сумісною власністю ОСОБА_3 та позивачки, а тому просить позов задоволити.

Відповідачі в судовому засіданні позов не визнали та просять в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача, вважає, що позов безпідставний та просить в задоволенні позову відмовити, оскільки після набрання чинності рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 05.04.2011 року, домоволодіння та земельні ділянки вже не перебувають у спільній власності. При даруванні даного майна позивачем було дотримано всіх норм закону, окрім того майно вже поділене і ніякої згоди позивача на дарування не потрібно, а тому не має підстав для визнання цих договорів недійсними.

Суд, вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 26.08.1998 р. позивачка уклала шлюб з відповідачем по справі - ОСОБА_3. Сімейне життя в них не склалося і 30.08.2008 р. шлюб між ними було розірвано. Під час спільного проживання з ОСОБА_3 за спільні кошти ними було придбано квартиру №50 в м.Калуші, по вулиці С.Стрільців, 25, будинок з господарськими спорудами та земельною ділянкою в розмірі 0,2531 га по вулиці Стрільців,10 в с.Копанки, Калуського р-ну.

10.11.2009 р. позивачка звернулась з заявою до Калуського міськрайонного суду про поділ майна подружжя. Предметом спору були квартира №50 в м.Калуші, по вулиці С.Стрільців, 25, будинок з господарськими спорудами та земельна ділянка в розмірі 0,2531 га по вулиці Стрільців,10 в с.Копанки, Калуського р-ну. 16.02.2011 р. позивачкою було уточнено позовні вимоги, а саме просила суд, щоб виділили їй квартиру та грошову компенсацію за частину будинку.

Рішенням Калуського міськрайонного суду позов ОСОБА_1 задоволено повністю, однак, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 05.04.2011р. рішення Калуського міськрайонного суду було скасоване частково, в частині стягнення грошової компенсації з ОСОБА_3 відмовлено. В решті рішення залишено без змін.

Як вбчається з рішення Калуського міськрайонного суду визнано за відповідачем ОСОБА_3 право приватної власності на господарський будинок з господарськими будівлями, які розташовані на земельних ділянках, що придбані ним у зареєстрованому шлюбі, а позивачці виділена двохкімнатна квартира по вул..С.Стрільців, 25/50.

22.08.2011р. між відповідачами ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено договори дарування домоволодіння, яке знаходиться по вул.С.Стрільців, 10 в с.Копанки Калуського району, земельної ділянки розміром 0,1312 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель; земельної ділянки розміром 0,1219 га для ведення особистого селянського господарства .

Враховуючи наведене, та те, що спільне майно поділене, рішення суду, яке набуло законної сили, а тому згода позивачки на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягав нотаріального посвідченню, не потрібна.

Згідно ст.61 ч.3 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Відповідно до ст.11 ч.1 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб , поданим відповідно до цього Кодексу, в межах звялених ними позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

А тому суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 203,215,369 Цивільного Кодексу України, ст.ст. , 61, 209, 213-215 Цивільного Процесуального Кодексу України, суд -

Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування будинку та земельних ділянок - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Івано-Франківської області через Калуський міськрайонний суд шляхом подачі в десятиденний строк апеляційної скарги з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: