Справа №22ц- 2190/3143/2012р. Головуючий в суді 1 інстанції:
Категорія:45 Доповідач: Приходько Л.А.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2012 року листопада місяця 01 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого: Приходько Л.А.

Суддів: Орловської Н.В.

ОСОБА_2

при секретарі: Шаповаловій К.Л.

за участю прокурора: Декалюка Д.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 07 вересня 2012 року в справі

за позовом

прокурора Голопристанського району в інтересах держави в особі Голопристанської районної державної адміністрації Херсонської області до ОСОБА_3 про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та повернення земельної ділянки у державну власність,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 07 вересня 2012 року позов прокурора Голопристанського району Херсонської області в інтересах держави в особі Голопристанської районної державної адміністрації Херсонської області задоволено. Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯД №732590, виданий 09 серпня 2007 року Голопристанською районною державною адміністрацією ОСОБА_3 на підставі розпорядження голови Голопристанської районної державної адміністрації від 08 серпня 2007 року №390 про те, що вона є власником земельної ділянки площею 1,0 га, розташованої на території Старозбурївської сільської ради Голопристанського району Херсонської області. Зобовязано ОСОБА_3 повернути у власність держави в особі Голопристанської районної державної адміністрації Херсонської області земельну ділянку площею 1,0 га, розташовану на території Старозбурївської сільської ради Голопристанського району Херсонської області.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати і увалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Письмові заперечення на апеляційну скаргу не надходили.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 08 серпня 2007 року за розпорядженням першого заступника голови Голопристанської районної державної адміністрації за №390 ОСОБА_3 безоплатно передано у власність земельну ділянку площею 1,0 га для ведення особистих селянських господарств на території Старозбурївської сільської ради Голопристанського району Херсонської області.

На підставі вказаного розпорядження, 09 серпня 2007 року ОСОБА_3 отримала державний акт серія ЯД №732590, який в той же день було зареєстровано в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №1АА72100061

Перевіркою додержання вимог земельного законодавства при прийнятті рішень органом державної виконавчої влади, яка здійснена прокуратурою Херсонської області, встановлено, що видача спірного державного акту на право власності на земельну ділянку відбулося із численним порушенням норм чинного законодавства. Так, під час перевірки було виявлено, що земельна ділянка виділена ОСОБА_3 для ведення особистого селянського господарства розташована на відставні менш ніж 2 кілометри від урізу води заливу Збурївський кут Дніпровського лиману Чорного моря, про що було складено відповідний протест прокурора.

Розпорядженням голови Херсонської обласної державної адміністрації за №1640 від 08 грудня 2008 року, відповідно до вимог ч.3 ст. 33 Закону України «Про місцеві державні адміністрації», у звязку із порушенням вимог Земельного та Водного кодексів України, скасовано розпорядження першого заступника голови Голопристанської районної державної адміністрації № 390 від 08 серпня 2007 року щодо відведення у власність земельних ділянок громадянам для ведення особистих селянських господарств. А відтак, розпорядження органу влади, на підставі якого видано правовстановлюючий документ, державний акт, скасовано.

Так, згідно з ч. 5 ст. 88 Водного кодексу України уздовж морів і навколо морських заток і лиманів виділяється прибережна захисна смуга шириною не менше двох кілометрів від урізу води.

Частиною 1 ст. 90 Водного кодексу України визначено, що прибережна захисна смуга уздовж морів, морських заток і лиманів входить у зону санітарної охорони моря і може використовуватися лише для будівництва санаторіїв та інших лікувально-оздоровчих закладів, з обов'язковим централізованим водопостачанням і каналізацією.

При відведенні спірної земельної ділянки, в порушення п. 2.9 Порядку погодження природоохоронними органами матеріалів щодо вилучення (викупу), надання земельних ділянок, затвердженого наказом Міністерства охорони навколишнього природного середовища України 5 листопада № 434, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 22 листопада 2004 року за № 1470/10069, не враховано наявність прибережної захисної смуги, хоча вказаним порядком передбачено, що у разі відсутності належної землевпорядної документації та встановлених у натурі (на місцевості) меж щодо водоохоронних зон та прибережних захисних смуг водних об'єктів, природоохоронний орган забезпечує їх збереження шляхом урахування при розгляді матеріалів щодо вилучення (викупу), надання цих земельних ділянок, нормативних розмірів прибережних захисних смуг, встановлених ст. 88 Водного кодексу України та орієнтовних розмірів і меж водоохоронних зон, що визначаються відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 8 травня 1996 року № 486 «Про затвердження Порядку визначення розмірів і меж водоохоронних зон та режиму ведення господарської діяльності в них», з урахуванням конкретної ситуації.

За таких обставин, задовольняючи позовні вимоги щодо визнання недійсним державного акту, суд першої інстанції правильно виходив з того, що відсутність у проектах землеустрою урахування відповідно до ст. 60 ЗК України розмірів і меж прибережної захисної смуги заливу Збурєвський кут і Дніпровського лиману Чорного моря унеможливлює відведення такої земельної ділянки.

Зважаючи на те, що підстави, на яких була набута відповідачкою земельна ділянка, відпали, суд першої інстанції дійшов ґрунтованого висновку, що ОСОБА_3 зобовязана, з підстав визначених ст. 1212, 1213 ЦК України, повернути земельну ділянку у власність держави в особі Голопристанської районної державної адміністрації Херсонської області.

Доводи апелянта про те, що позивачем не надано жодного доказу на обґрунтування своїх позовних вимог, та посилання на вимишлені порушення, чим позивач порушує права відповідача, висновків суду не спростовують і не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленого у справі рішення, а тому підлягають відхиленню.

Суд з достатньою повнотою зясував дійсні обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази, яким дав належну оцінку та постановив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його зміни чи скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303,307, 308 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 07 вересня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: