Справа № 230/2545/12
О К Р Е М А У Х В А Л А
01 серпня 2012 року Шаргородський районний суд Вінницької області
в складі: головуючого судді Строгого І.Л.
секретаря Палій М.Д.
позивача ОСОБА_1
представника позивача:ОСОБА_2
відповідача ОСОБА_3
представників відповідачаДядюна А.Ф.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Шаргороді в залі суду справу за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про заборону використання присадибної ділянки по вул. Жовтнева, 70 в с. Пеньківка Шаргородського району Вінницької області не за призначенням та стягнення моральної шкоди і витрат,
Рішенням Шаргородського районного суду від 01 серпня 2012 року було відмовлено в позові ОСОБА_5 та ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про заборону використання присадибної ділянки по вул. Жовтнева, 70 в с. Пеньківка Шаргородського району Вінницької області не за призначенням та стягнення моральної шкоди і витрат.

Під час розгляду даної справи було встановлено, що відповідач ОСОБА_3 з 2006 року користується земельною ділянкою в с. Пеньківка Шаргородського району Вінницької області по вул. Жовтнева, 70 посадивши на ній багаторічні насадження. Так, згідно акту обстеження земельної ділянки від 13.07.2012 року на зазначеній вище земельній ділянці посаджено 54 дерева. В судовому засіданні ОСОБА_3 визнав, що вказані багаторічні насадження належать йому.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України, в редакції що діяла у 2006 році - право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Статтею 126 ЗК України, в редакції 2006 року передбачено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону.

Згідно ст. 125 ЗК України, в редакції чинній на час розгляду справи право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Частинами 1, 2, 3 та 5 ст. 126 ЗК України, в редакції 2012 року право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: а) цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; б) свідоцтвом про право на спадщину. Право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою. Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

В судовому засіданні було встановлено, що відповідач ОСОБА_3 користується земельною ділянкою без документів, визначених в ст.ст. 125 та 126 ЗК України, в редакції як 2006 року, так і чинній на час вирішення спору.

Відповідач ОСОБА_3 зазначив, що він користується земельною ділянкою, розташованою в с. Пеньківка Шаргородського району Вінницької області по вул. Жовтнева, 70 на підставі рішення Пеньківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області від 03.08.2006 року «Про надання земельної ділянки у приватну власність», згідно з яким ОСОБА_3 вирішено надати у приватну власність земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства по вул. Жовтнева площею 0,28 га.

Водночас суд вважає, що рішення Пеньківської сільської ради від 03.08.2006 року «Про надання земельної ділянки у приватну власність» не може слугувати належним доказом правомірності користування земельною ділянкою, оскільки рішення сільської ради не є документом, в розумінні ст.ст. 125 та 126 ЗК України, який надає особі право використовувати земельну ділянку, тобто документом, що посвідчує право на землю.

Отже, судом встановлено самовільне використання ОСОБА_3 з 2006 року земельної ділянки, розташованої в с. Пеньківка Шаргородського району Вінницької області по вул. Жовтнева, 70.

Частиною 1 ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

Згідно ст. 189 ЗК України самоврядний контроль за використанням та охороною земель здійснюється сільськими, селищними, міськими, районними та обласними радами.

Судом також встановлено, що про самовільне використання ОСОБА_3 земельної ділянки було відомо посадовим особам Пеньківської сільської ради, проте відповідного реагування, передбаченого Земельним кодексом України з боку сільської ради не було. Така бездіяльність призвела до того, що на території Пеньківської сільської ради в межах села допущено тривале самовільне використання земельної ділянки.

Окрім того, в матеріалах справи є копія відмовного матеріалу № 525 по заяві громадянина ОСОБА_1 (а.с.80-102). В даному відмовному матеріалі міститься постанова головного лікаря Шаргородської районної санітарно-епідеміологічної станції ОСОБА_6 про застосування адміністративно-запобіжних заходів за порушення санітарного законодавства від 23.08.2011 року № 202. Даною постановою ОСОБА_3 заборонено проведення обприскування саду в населеному пункті з 23.08.2011 року на постійно. Постановою також передбачалось, що роботи можуть бути відновлені за рішенням Шаргородської райсанепідстанції.

Судом встановлено, що зазначена вище постанова не скасована, а рішення про відновлення робіт по обприскуванню саду в населеному пункті головним лікарем Шаргородської районної санітарно-епідеміологічної станції не прийнято.

У той же час, під час розгляду справи встановлено, і це підтверджується поясненнями позивача та його представника, а також визнано відповідачем ОСОБА_7 та його представниками, у 2012 році ОСОБА_3 неодноразово здійснював обприскування саду в с. Пеньківка Шаргородського району Вінницької області по вул. Жовтнева, 70.

Таким чином, не дивлячись на заборону, встановлену головним санітарним лікарем Шаргородської районної санітарно-епідеміологічної станції ОСОБА_6, ОСОБА_3 здійснює обприскування саду в населеному пункті. Вказані обставини можуть свідчити про порушення санітарних норм та правили, в тому числі порушення екологічного законодавства, а відтак потребують відповідного реагування з боку правоохоронних органів.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 211 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Повідомити прокуратуру Шаргородського району Вінницької області про виявлені судом факти порушення земельного законодавства, що мали місце в Пеньківській сільській раді Шаргородського району Вінницької області для відповідного реагування.

Повідомити Вінницьку міжрайонну природоохоронну прокуратуру про факти можливого порушення санітарних норм та правили, в тому числі порушення екологічного законодавства, виявлені судом під час розгляду справи.

Про вжиті заходи протягом місяця з дня надходження окремої ухвали повідомити Шаргородський районний суд Вінницької області.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в пятиденний строк з дня винесення ухвали, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення ухвали з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя: