АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/1690/3671/2012 Головуючий у 1-й інстанції Кузнецов А.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2012 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Лобова О.А.

Суддів: Акопян В.І., Петренка В.М.,

При секретарі: Лутицькій Л.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 4 вересня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Автозаводський відділ державної виконавчої служби Кременчуцького МУЮ про припинення права колишньої дружини на отримання аліментів.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача апеляційного суду,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 4 вересня 2012 року у задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Автозаводський відділ державної виконавчої служби Кременчуцького МУЮ про припинення права колишньої дружини на отримання аліментів відмовлено,

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 прохає рішення суду скасувати, посилаючись на порушення судом першої інстанції вимог норм матеріального права, та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог. Вказує, що після сплати сукупного розміру аліментів його дохід не відповідає розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що унеможливлює реалізацію ним свого права на достатній життєвий рівень.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає відхиленню.

Згідно ч. 1ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 1 червня 2005 року позивач зобовязаний виплачувати аліменти на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі однієї шостої частини доходів щомісячно до його повноліття.

Крім того, рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 23 червня 2010 року ОСОБА_2 зобовязано виплачувати аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання непрацездатної дружини інваліда в розмірі 300 грн. щомісячно з квітня 2010 року на строк інвалідності.

Також рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 4 жовтня 2010 року ОСОБА_2 зобовязано виплачувати аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі однієї шостої частини доходів щомісячно до її повноліття та на користь ОСОБА_3 на утримання дружини, з якою проживає дитина, в розмірі 300 грн. щомісячно до досягнення дочкою ОСОБА_6 віку трьох років.

Отже, встановлено, що на утримання двох дітей з ОСОБА_2 стягуються аліменти в загальному розмірі 33,3 % та аліменти в твердій грошовій сумі загалом в розмірі 600 грн.

9 грудня 2011 року позивач працевлаштувався та за повний місяць роботи - лютий 2012 року йому нараховано 2629 грн. 03 коп., з яких утримано за виконавчими листами 1751 грн. 80 коп., що становить 66.6 % заробітної плати та не суперечить вимогам ст..70 Закону України «Про виконавче провадження», ст.128 КЗпП України.

Відповідно до ч.З ст.82 СК України право одного з подружжя на аліменти, які були присуджені за рішенням суду, може бути припинене за рішенням суду, якщо буде встановлено, що одержувач аліментів перестав потребувати матеріальної допомоги або платник аліментів неспроможний надавати матеріальну допомогу.

Суд першої інстанції вірно встановив, що позивачем не доведений факт погіршення його матеріального стану з часу прийняття судами рішень про стягнення аліментів, та не доведено, що відповідачка перестала потребувати матеріальної допомоги.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що доводи позивача про додаткову сплату ним заборгованості по аліментах за попередній період не можуть бути підставою для задоволення позову, так як заборгованість виникла з вини самого позивача.

Враховуючи обсяг наданих позивачем доказів та характер спірних правовідносин, суд першої інстанції обґрунтовано застосувавши норми законодавства, прийшов до правильного висновку про відмову в задоволення позовних вимог позивача.

Доводи апеляційної скарги не містять нових доказів, які б спростували висновки суду першої інстанції.

За таких обставин, колегія судів приходить до висновку про те, що рішення постановлено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, в звязку з чим не вбачається підстав для скасування або зміни судового рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 4 вересня 2012 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий: суддя О.А. Лобов

Судді: В.І. Акопян

ОСОБА_7