АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
22-ц/490/195/12 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1
Категорія 56 Доповідач - Дерев'янко О.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2012 року колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого Деревянка О.Г.,

суддів Красвітної Т.П., Черненкової Л.А.,

при секретарі Горлаковій Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на ухвалу судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2008 року про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2008 року задоволено заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову, заборонено нотаріусам м. Дніпропетровська провадження дій з оформлення яких-небудь угод, які направлені на відчуження майна, а саме: будинку № 34 по вул.. Севастопольська в м. Дніпропетровську, який належить ОСОБА_4, до розгляду спору по суті, а також заборонено комунальному підприємству «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації»видавати які-небудь документи, які повязані з будинком № 34 по вул.. Севастопольська, який належить на праві власності ОСОБА_4 до розгляду спору по суті.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що ухвала постановлена з порушеннями норм процесуального права, у звязку з чим ставить питання про скасування оскаржуваної ухвали та зняття заборони нотаріусам м. Дніпропетровська та КП «МБТІ»на відчуження будинку та видачу документів на будинок.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

У грудні 2007 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу у розмірі 40400 грн., моральної шкоди 2000 грн. правової допомоги 4000 грн..(а.с.5-6)

28 грудня 2007 року ОСОБА_3 подав заяву про забезпечення позову, згідно якої просив забезпечити його позов шляхом накладення арешту на автомобіль Рено, державний номер НОМЕР_1, та будинок № 34 по вул.. Севастопольська в м. Дніпропетровську. (а.с.13)

Забезпечуючи позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу та накладаючи заборону суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Загроза утруднення або неможливість виконання рішення суду наявна тоді, коли у сторони спору до його вирішення наявна можливість розпорядитися обєктом прав, що став предметом спору, а так само, якщо у справі предявлений позов про присудження, що зумовлює під час виконавчого провадження застосування примусових дій.

Відповідно до ч.3 п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судом обґрунтовано вжиті заходи направлені безпосередньо на заборону відчуження майна, що належить відповідачу, а приведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду та застосування норм процесуального права не спростовують.

Як встановлено у судовому засіданні апеляційного суду, заочне рішення Жовтневого районного суду від 27 жовтня 2008 року про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 боргу та моральної шкоди у розмірі 46400 грн. не виконано. В обєднаному виконавчому провадженні Жовтневої ВДВС Дніпропетровського міського управління юстиції є інші виконавчі документи про стягнення з ОСОБА_4 коштів на користь інших осіб.

Затвердження між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 мирової угоди при вирішенні питання щодо поділу спільного майна подружжя не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали про забезпечення позову ОСОБА_3

Суд задовольняючи клопотання правильно допустив спосіб забезпечення позову відповідно до ст.152 ЦПК України, оскільки невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Судова колегія вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог закону, тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 312 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2008 року про забезпечення позову залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення, оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді