АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія - 34 (І) Бардін О.С.
Доповідач - Михайлів Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

26 грудня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Михайлів Л.В.

суддів: Митрофанової Л.В., Соколан Н.О.

при секретарі: Бондаренко І.В.

за участю: позивачів - ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 26 квітня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація № 45», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої затопленням квартири, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2009 року ОСОБА_5, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа - КП «ЖЕО № 45», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої затопленням квартири, посилаючись на те, що з вини відповідача, який є власником квартири АДРЕСА_1, тричі 28.11.2005 року, 27.12.2006 року, 09.11.2006 року була затоплена належна їм на праві власності квартира АДРЕСА_2 у тому ж будинку за вказаною адресою.

Позивачі просили суд стягнути з відповідача на їх користь матеріальну шкоду в сумі 3138 грн., моральну шкоду в розмірі 1500 грн. на користь кожного, а також судові витрати.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 26 квітня 2011 року позов ОСОБА_5, ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5, ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 3138 грн., 500 грн. моральної шкоди на користь кожного з позивачів.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 51 грн. судового збору, 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, 1100 грн. витрат на проведення експертизи.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову, посилаючись на те, що судом не враховано відсутність його вини у затопленні квартири позивачів, не встановлено внаслідок чого відбулося затоплення квартири та на чиїй водопровідній мережі стався порив, що спричинив затоплення, у зв'язку з чим він не повинен нести відповідальність за завдану матеріальну та моральну шкоду. Крім того, вважає, що суд безпідставно стягнув з нього витрати за проведення експертизи, які відносяться до судових витрат з іншої цивільної справи, а також судовий збір та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_5, ОСОБА_2 є власниками квартири АДРЕСА_2.

28.11.2005 року, 27.12.2006 року, 09.11.2006 року квартира позивачів була затоплена, про що складено акти, які затверджено КП «ЖЕО № 45».

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог та стягуючи на користь позивачів з відповідача матеріальну та моральну шкоду, завдану затопленням квартири, суд першої інстанції виходив з вини відповідача в неодноразовому затопленні квартири позивачів.

Колегія суддів погоджується з зазначеними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Предметом вимог ОСОБА_5, ОСОБА_2 є відшкодування матеріальної та моральної шкоди у зв'язку із затопленням належної їм на праві власності квартири із вини відповідача ОСОБА_3

Положеннями ст.ст. 1166, 1167 ЦК України визначено загальні підстави відповідальності за завдану матеріальну та моральну шкоду.

З аналізу вказаних норм закону витікає, що обов'язковою умовою виникнення зобов'язання відшкодування як матеріальної, так і моральної шкоди є вина особи, яка її завдала. Разом з тим, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частиною 3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При цьому, частина 4 цієї статті вказує на те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В розумінні ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Матеріалами справи встановлено, що факт залиття квартири позивачів з вини відповідача мав місце 28.11.2005 року, 27.12.2006 року, 09.11.2006 року, внаслідок чого квартира АДРЕСА_2 зазнала пошкоджень, що підтверджено актами (а.с. 9-11).

Заперечуючи проти позову та оскаржуючи рішення, відповідач ОСОБА_3, в порушення вищевказаних норм, не спростував висновків суду першої інстанції в установленому процесуальним законом порядку й не довів, що затоплення квартири позивачів сталося не з його вини.

А тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про покладення на відповідача обов'язку з відшкодування матеріальної та моральної шкоди на користь позивачів. Доводи ж апеляційної скарги відповідача в цій частині правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Погоджується колегія суддів із розміром матеріальної та моральної шкоди, стягнутої за рішенням суду, який визначено ним з урахуванням обставин справи, доказів, наданих позивачами на підтвердження її розміру у відповідності до положень ст.ст. 22, 23, 1192 ЦК України, а також роз'яснень, наданих в Постановах Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6 та «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року № 4.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат в порядку ст. 88 ЦПК України, суд першої інстанції у відповідності до положень ст. 79, 81, 86 ЦПК України, обґрунтовано стягнув з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 51 грн. судового збору, 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 1100 грн. витрат на проведення експертизи.

Доводи ж відповідача, що витрати з проведення експертизи відносяться до судових витрат з іншої цивільної справи безпідставні, оскільки висновок судової будівельно-технічної експертизи № 2 від 10.02.2009 року у відповідності до ст. 212 ЦПК України досліджено як доказ та оцінено судом в межах даної цивільної справи, у зв'язку з чим витрати за проведення експертизи підлягають розподілу в порядку ст. 88 ЦПК України саме по даній цивільній справі. Крім того, ухвалою Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 17.06.2008 року позовну заяву ОСОБА_5, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди повернуто позивачам, що підтверджується матеріалами оглянутої в судовому засіданні цивільної справи № 2-1863/2008 року, по якій ухвалою суду від 17.06.2008 року було призначено вищевказану експертизу (а.с. 13, 14).

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.

З урахуванням викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 26 квітня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: