РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.11.2012р. Іллічівський міський суд Одеської області в складі:

головуючого - судді Ледньової Т.В.,

при секретарі - Маратовій В.С.

з участю представника відповідача - ОСОБА_1,

представника третьої особи - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Іллічівську Одеської області справу за позовом ОСОБА_3 до Іллічівської міської державної нотаріальної контори, ОСОБА_4 про визнання дій та бездіяльності незаконними, про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

14.09.2011 р. до Іллічівського міського суду Одеської області надійшла позовна заява ОСОБА_3 (а.с.4-6), яка під час судового розгляду була уточнена 27.12.2011р. та 17.10.2012р. (а.с.61-65, 159-163).

Позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутності (а.с. 140) та дала особисті пояснення в судовому засіданні 13.09.2012р., просила задовольнити її позовні вимоги.

Представник позивача ОСОБА_5 після належного сповіщення про розгляд справи (а.с. 179, 194, 205) не зявилась до судового засідання 09.11.2012р., 19.11.2012р., 23.11.2012р., не повідомивши про причини неявки, в звязку з чим судом винесено ухвалу про продовження розгляду справи у її відсутності. В судовому засіданні 02.11.2012р. представник позивача ОСОБА_5 підтримала позовні вимоги ОСОБА_3 в редакції заяви від 17.10.2012р. (а.с. 159-163), просила задовольнити слідуючі вимоги:

-визнати незаконною бездіяльність Іллічівської міської державної нотаріальної контори Одеської області при видачі свідоцтва про право власності на спадок за законом 22.02.1992р. на імя ОСОБА_4, яка проявилась в тому, що не були закликані до прийняття спадщини всі спадкоємці померлої першої черги, не була перевірена наявність заповіту;

-визнати незаконною бездіяльність Іллічівської міської державної нотаріальної контори Одеської області щодо прийняггя 22.02.1992р. до розгляду заяви ОСОБА_4 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 27.06.1991р. після закінчення встановленого законом шестимісячного строку для звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини; щодо відкриття спадкової справи за заявою ОСОБА_4 від 22.02.1992р.; щодо видачі 22.02.1992р. свідоцтва про право власності на спадок за законом - житловий будинок з господарськими спорудами, розташованими з адресою: м.Іллічівськ Одеської області вул.Приморська, буд.№15, на імя ОСОБА_7 - особи, яка не являється спадкоємицею першої черги згідно документів спадкової справи;

- визнати нечинним свідоцтво про право власності на спадок за законом, видане 22.02.1992р. на імя ОСОБА_4.

В обґрунтування позовних вимог позивач та її представник посилались на ті обставини, що 11.04.1997р. помер батько позивача ОСОБА_8, що 27.06.1991р. померла матір ОСОБА_8 - ОСОБА_6, яка залишила заповіт на спірне спадкове майно, і ОСОБА_8 його фактично прийняв (використовував огород, господарські споруди, періодично проживав в будинку, приймав участь в ремонті); що у порушення діючого законодавства Іллічівською міською державною нотаріальною конторою Одеської області було видане ОСОБА_4 свідоцтво про право на спадщину за законом без закликання до прийняття спадщини всіх спадкоємців першої черги, без перевірки інформації про наявність спадкового майна і про місце перебування спадкоємців, після сплину встановленого законом шестимісячного строку для звернення до нотаріальної контори і без доказів щодо того, що ОСОБА_4 є донькою померлої.

Представники Іллічівської міської державної нотаріальної контори Одеської області ОСОБА_9, ОСОБА_10 позовні вимоги не визнали. Із письмових заперечень на а.с.30, 44, 51, 60, 73-74 та виступів зазначених представників в судових засіданнях 13.09.2012р., 02.11.2012р. слідує, що не було сумнівів, що померла ОСОБА_6 є матір'ю ОСОБА_4, що ОСОБА_4 прийняла фактично спадщину, що підтверджувалось довідкою вуличного комітету, і подала заяву про прийняття спадщини за законом, що інші спадкоємці не подавали заяви про прийняття спадщини ні за законом, ні за заповітом та не вчиняли дії, що свідчать про прийняття спадщини, відповідно до ст.549 ЦК України (1963р.).

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнала, надала письмові пояснення (а.с.153-154, 167-170) та заперечення (а.с.31, 80-83, 171-175, 189-191), а також клопотання про розгляд справи у її відсутності (а.с.120).

Із перелічених пояснень та виступу представника відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні слідує, що оспорюване свідоцтво було складено на російській мові і дані ОСОБА_4 відповідали паспортним даним, викладеним на російській мові; що ні у нотаріуса, ні у учасників судового розгляду не було сумнівів щодо факту родинних відносин між ОСОБА_11 М:А. та померлою ОСОБА_6, яка є її матірю; що ОСОБА_4 проживала разом з матірю, здійснювала за нею догляд, залишилась проживати у будинку і після смерті матері, робила ремонтні роботи, про що була видана довідка з урахуванням її фактичного місця проживання та місця роботи; що інші спадкоємці не звертались до нотаріуса з питання видачі їм свідоцтв про право на спадщину та не приймали спадщину.

Треті особи ОСОБА_12, ОСОБА_13 надали заяви (а.с.75, 77), в яких підтримали позовні вимоги ОСОБА_3 та просили розглядати справу у їх відсутності.

Із пояснень третьої особи ОСОБА_13 в судовому засіданні 13.09.2012р., пояснень представника ОСОБА_13 ОСОБА_2 в судовому засіданні 23.11.2012р. слідує, що вони підтримують всі обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 та просять задовольнити позовні вимоги у повному обсягу.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, допитавши свідків ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_11, зясувавши обставини справи та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені слідуючі факти та відповідні правовідносини.

Докази на а.с.10-12 підтверджують, що батько позивача ОСОБА_8 помер 11.04.1997р. Сторони визнали, що ОСОБА_8 та відповідач ОСОБА_4 є дітьми ОСОБА_6, померлої 27.06.1991р. (а.с.12а).

Із копії заповіту від 01.03.1990р. (а.с.8) слідує, що ОСОБА_6 заповідала належний їй будинок за адресою: м.Іллічівськ Одеської області вул.Приморська, 15 в рівних долях ОСОБА_4, ОСОБА_8

Із матеріалів спадкової справи №38/92, заведеної після смерті ОСОБА_6 (а.с. 16-26), вбачається, що за заявою ОСОБА_4 ЇЙ було видано свідоцтво 22.02.1992р. про право на спадщину ОСОБА_6 за законом; що у підтвердження того, що ОСОБА_4 є донькою померлої було надано свідоцтво про народження А №2788865, свідоцтво про шлюб І-УР №834383; що у підтвердження того, що ОСОБА_4 є єдиною спадкоємицею, яка прийняла спадщину - житловий будинок з будівлями за адресою: м.Іллічівськ Одеської області вул.Приморська, 15, було надано довідку вуличного комітета про те, що ОСОБА_4 прийняла спадщину після смерті матері і в липні-серпні 1991р. здійснила ремонт будинку.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що є тіткою позивача, сестрою третьої особи ОСОБА_12, яка перебувала у шлюбі з ОСОБА_8; що матір ОСОБА_8 проживала з донькою, померла в 1991р., що спадковим майном користувались ОСОБА_8, ОСОБА_4 та їх сімї.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснив, що він знайомий з третьою особою ОСОБА_13 і спілкувався з його бабусею ОСОБА_6, однак немає відомостей хто фактично прийняв спадщину - будинок по вул.Приморській, 15 м.Іллічівська після смерті ОСОБА_6, про заповіт йому розповів ОСОБА_13

Із пояснень ОСОБА_16 слідує, що вона перебувала у шлюбі з третьою особою ОСОБА_13 до 1986р., зі слів ОСОБА_12 їй відомо, що ОСОБА_6 залишила заповіт на користь 2-х дітей: ОСОБА_8 та ОСОБА_4, що після смерті ОСОБА_6 сімя ОСОБА_8 користувалась земельною ділянкою та гаражом, не проживала в спадковому будинку.

Свідок ОСОБА_11 суду пояснив, що був знайомий з ОСОБА_6. яка заповіла своє майно ОСОБА_4 та ОСОБА_8, що після смерті ОСОБА_6 сімя ОСОБА_8 користувалась ділянкою, гаражом, що про заповіт йому стало відомо від ОСОБА_3

Згідно рішенню Іллічівського міського суду Одеської області від 04.11.2010р. було відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3, ОСОБА_13 до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку на прийняття спадщини та про визнання свідоцтва про право на спадщину недійсним (а.с.32-34, 84-86). Вказане рішення було залишено без змін ухвалою апеляційного суду. Одеської області від 12.01.2011р. (а.с.35-37, 87- 89). Із цих судових рішень слідує, що після смерті ОСОБА_6 син померлої ОСОБА_8 в установленому законом порядку до нотаріальної контори не звертався, заповіт не реалізував та не вчинив дії, що свідчать про прийняття спадщини відповідно до ст.549 ЦК України (1963р.), який діяв на момент відкриття спадщини; що ОСОБА_3, ОСОБА_13 підтвердили в суді апеляційної інстанції, що їх батько ОСОБА_8 знав про оформлення його сестрою ОСОБА_4 спадщини після смерті матері, але сам спадщину на себе не оформляв; що ОСОБА_8 протягом шести років (з часу смерті матері і до своєї смерті) не прийняв спадщину і відповідно до ч.2 ст.553 ЦК України (1963р.) вважається, що він добровільно відмовився від спадщини, оскільки не вчинив жодної дії, що свідчить про прийняття спадщини (ст.549 ЦК України в редакції 1963р.).

Копією паспорту відповідача ОСОБА_4 підтверджується, що її прізвище, імя та по-батькові на російській мові вказані также як і в свідоцтві про право на спадщину (а.с. 187, 9). Такі ж дані вбачаються і із копії трудової книжки (а.с.188). Із копії трудової книжки також слідує, що ОСОБА_4 працювала з 1978р. по 2000р. в РСХ КП «Мрія» (назва якого до 1995р. - колгосп «Путь Ілліча»), на бланкі якого виконана довідка для нотаріуса про прийняття спадщини (а.с. 188, 24).

Зазначені докази, в т.ч. на а.с. 16-26, 187, 188, підтверджують доводи представників відповідачів про відсутність у нотаріуса, який видав свідоцтво 22.02.1992р., сумнівів в родинних стосунках ОСОБА_6 та ОСОБА_4, в тому, що ОСОБА_4 - єдина спадкоємиця, яка прийняла спадщину фактично у передбачені законодавством строки і звернулась з заявою про прийняття спадщини за законом і що були відсутні підстави для відмови у задоволенні цієї заяви, т.я. прийняття спадщини за заповітом - право, а не обов'язок спадкоємців, і інші спадкоємці (ні за заповітом, ні за законом) не звернулись з заявами про прийняття спадщини, станом на 22.02.1992р. пропустили строк прийняття спадщини.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги є необгрунтованими, недоведеними та не підлягають задоволенню. При цьому суд бере до уваги, що не знайшли свого підтвердження доводи сторони позивача про наявність порушень вимог законодавства, діючого на 1992р., в т.ч. ст.ст.8, 41, 44, 48 Закону «Про державний нотаріат» (в редакції 1974р.), п.п. 108, 120 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами» (в редакції 1975р.).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.549, 553 ЦК України (1963р. і. ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214- 215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: