Справа № 2/1522/6623/11
Провадження № 2/1522/590/12
РІШЕННЯ
Приморський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого-судді Абухіна Р.Д.
за участю секретарів: Добрянської О.О., Лахматової С.В., Градовського Є.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК», треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 - «Про визнання недійсними договору кредиту та договору поруки»,-
Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до відповідача, по якому просять суд визнати недійсним кредитний договір № М_026/47_08 від 19.09.2008 року, укладений між ОСОБА_1 та відповідачем, визнати недійсним договір поруки № М_026/47_08-ДП від 19.09.2008 року, укладений між ОСОБА_2 та відповідачем, стягнути з відповідача на користь позивачів понесені судові витрати у розмірі 45,50 грн. Посилаються на те, що законодавством України передбачено, що законним платіжним засобом, обов'язковим для приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Також позивачі посилалися на п. г ч. 4 ст. 5 Декрету КМУ "Про систему валютного регулювання та валютного контролю", згідно з якого індивідуальні ліцензії видаються резидентам та нерезидентам на здійснення разової валютної операції на період, необхідний для здійснення такої операції, на думку відповідача індивідуальна ліцензія потребується у разі використання іноземної валюти на території України як засобу платежу.
Третя особа з самостійними вимогами ОСОБА_7 звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання недійсним іпотечного договору, по якому просить суд визнати недійсним іпотечний договір № 884 від 10.08.2009 року, укладений між ОСОБА_7 та відповідачем, зобовязати приватного нотаріуса ОСОБА_8 виключити з реєстру іпотек та заборон відчуження запис про іпотеку та заборону відчуження земельної ділянки, яка була передана в іпотеку за вказаним договором, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати у розмірі 45,50 грн.
Третя особа з самостійними вимогами ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до відповідача про визнання недійсним іпотечного договору, по якому просить суд визнати недійсним іпотечний договір № 889 від 10.08.2009 року, укладений між ОСОБА_4 та відповідачем, зобовязати приватного нотаріуса ОСОБА_8 виключити з реєстру іпотек та заборон відчуження запис про іпотеку та заборону відчуження земельної ділянки, яка була передана в іпотеку за вказаним договором, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати у розмірі 45,50 грн.
Третя особа з самостійними вимогами ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання недійсним іпотечного договору, по якому просить суд визнати недійсним іпотечний договір № 887 від 10.08.2009 року, укладений між ОСОБА_9 та відповідачем, зобовязати приватного нотаріуса ОСОБА_8 виключити з реєстру іпотек та заборон відчуження запис про іпотеку та заборону відчуження земельної ділянки, яка була передана в іпотеку за вказаним договором, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати у розмірі 45,50 грн.
Третя особа з самостійними вимогами ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання недійсним іпотечного договору, по якому просить суд визнати недійсним іпотечний договір № М_026/47_08-ДІ від 19.09.2008 року, укладений між ОСОБА_3 та відповідачем, зобовязати приватного нотаріуса ОСОБА_10 виключити з реєстру іпотек та заборон відчуження запис про іпотеку та заборону відчуження земельної ділянки, яка була передана в іпотеку за вказаним договором, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати у розмірі 45,50 грн.
Третя особа з самостійними вимогами ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання недійсним іпотечного договору, по якому просить суд визнати недійсним іпотечний договір № 882 від 10.08.2009 року, укладений між ОСОБА_6 та відповідачем, зобовязати приватного нотаріуса ОСОБА_8 виключити з реєстру іпотек та заборон відчуження запис про іпотеку та заборону відчуження земельної ділянки, яка була передана в іпотеку за вказаним договором, а також стягнути з відповідача понесені судові витрати у розмірі 45,50 грн.
Треті особи з самостійними вимогами: ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_3, ОСОБА_6 , про час, дату та місце судового розгляду сповіщалися належним чином, однак у судові засідання, призначені на 05.07.2012 року та на 31.08.2012 року, не зявилися без поважних причин, заяв і клопотань про відкладення справи, а також заяв про розгляд справи за їх відсутності судові не заявляли та не подавали.
Ухвалою суду від 31.08.2012 року позови третіх осіб, в звязку з повторною їх неявкою у судове засідання, були залишені без розгляду.
У судове засідання позивачі не зявилися, сповіщалися належним чином, представник позивачів надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовну заяву підтримав в повному обсязі, просив її задовольнити.
Відповідач, будучи сповіщеним належним чином, у судове засідання не зявився, представник відповідача надав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, заперечував проти задоволення позовних вимог.
Треті особи, будучи сповіщеними належним чином у судове засідання не зявилися.
Суд, ознайомившись та дослідивши матеріали цивільної справи, надані докази, вважає позов не підлягаючим задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин по справі.
Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями ЦК України.
ПАТ «ФІДОБАНК»є юридичною особою, створеної внаслідок зміни найменування ПАТ «СЕБ БАНК»на підставі рішення Загальних зборів Акціонерів від 07.06.2012 року. ПАТ «ФІДОБАНК»є правонаступником всіх прав та обовязків ПАТ «СЕБ Банк».
19.09.2008 року між АБ «Факторіал-Банк»(правонаступником якого є ПАТ «СЕБ-Банк») та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № M_026/47_08 на одержання кредиту в сумі 925000 доларів США зі сплатою 12,5% річних і терміном користування кредитними коштами до 15.09.2015 року.
19.09.2008 позивачем було подано заяву на видачу готівки № 66189775 у іноземній валюті на суму 925000 доларів США., якій були отримані ним в той же день.
Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до законодавства, гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак у той же час обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.
Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання і валютного контролю є Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»(далі -Декрет КМУ).
Статтею 1054 ЦКУ передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.
При цьому згідно зі ст. 2 Закону України "Про банки і банківську діяльність"кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.
Відповідно до ст. 5 Декрету КМУ операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі генеральної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 цього ж Декрету.
Відповідно до п.2.3. Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, що затверджене Постановою Правління НБУ № 275 від 17.07.2001 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 21 серпня 2001 р. за № 730/5921) за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу Національного банку банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями, серед яких:
- неторговельні операції з валютними цінностями;
- операції з готівковою іноземною валютою (купівля, продаж, обмін), що здійснюються в пунктах обміну іноземної валюти, які працюють на підставі укладених банками агентських договорів з юридичними особами-резидентами;
- ведення рахунків клієнтів (резидентів і нерезидентів) в іноземній валюті та клієнтів-нерезидентів у грошовій одиниці України;
- залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України;
- залучення та розміщення іноземної валюти на міжнародних ринках;
- інші операції з валютними цінностями на валютному ринку України.
З вищенаведеного вбачається, що уповноважені банки на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями мають право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті.
Щодо вимог підпункту "в" п. 4 ст. 5 Декрету КМУ, який передбачає наявність індивідуальної ліцензії на надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, то на сьогодні законодавець не визначив межі термінів і сум надання або одержання кредитів в іноземній валюті. Відповідно до п. 1.5 Положення про порядок видачі НБУ індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою Правління НБУ від 14 жовтня 2004 р. № 483, використання іноземної валюти як засобу платежу без індивідуальної ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку на здійснення яких Національний банк видав банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями).
До того ж в позовній заяві позивачами не надано доказів та обґрунтувань того, чому договір поруки № М_026/47_08-ДП від 19.09.2008 року треба визнати недійним, тому суд вважає, що в задоволені цих вимог теж слід відмовити.
На підставі вище викладеного позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню у повному обсязі.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 7, 8, 10, 15, 60, 209, 212-215, 223, 294 ЦПК України, ст. ст. 15, 16, 23, 192, 193, 533, 652 ЦК України, ст.ст. 5,8 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», суд, -
В задоволені позову ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ФІДОБАНК», треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 - «Про визнання недійсними договору кредиту та договору поруки»- відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд міста ОСОБА_9 шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: Абухін Р.Д.