_____________________________________________________________________________
Справа№2-7623/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2012 року,

Київський районний суд м. Одеси в складі :

Головуючого - судді Куриленко О.М.

за участю секретаря - Фірко О.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних дорожньо-транспортної пригодою та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

12.12.2011 року позивач звернулась до суду з названим позовом та просила постановити рішення, відповідно до якого стягнути з відповідача моральну та матеріальну шкоду, спричинену скоєною з вини відповідача ДТП, посилаючись на наступне.

21.09.2011 року у місті Одесі на вулиці Каманіна, 4, ОСОБА_2, керуючи автомобілем Мітсубісі д/н ВН 8271ВО, скоїла зіткнення з належним позивачу автомобілем Мазда, д/н ВН 4658 ВО., залишивши місце ДТП. Позивач встигла лише запамятати державний номер транспортного засобу відповідача, який потім вказала працівникові ДАЇ.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди автомобілю марки Мазда д/н, ВН 465ВО, 1998 року випуску, що належить позивачу на праві приватної власності, було завдано технічних пошкоджень.

Вищевказані факти також знайшли своє відображення в постанові Київського районного суду міста Одеси від 28.10.2011 року у справі № 3-5411/11 року, відповідно до якої ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124, а також ст. 122 4 Кодексу про адміністративні правопорушення України.

З вищезазначеного вбачається, що ДТП, внаслідок якого завдано механічних пошкоджень автомобілю позивача, сталося з вини відповідача ОСОБА_2

Позивач вважає, що окрім матеріальних збитків відповідач своїми неправомірними діями спричинив їй моральну шкоду, яку позивач оцінює в сумі 2000 гривень. Вона полягає у душевних стражданнях, яких ОСОБА_1 зазнала у звязку з тим, що в день скоєння ДТП, знаходилась в автомобілі з малолітньою дитиною, яку необхідно було годувати, з якою необхідно було знаходитися на вулиці біля пяти часів доки з робітники ДАЇ оформляли всі необхідні документи, пов`язані з зіткненням автомобілів, тоді коли відповідач утекла з місця ДТП.

Позивач вказувала, що вона нервувала через те, що не мала грошей, необхідних для ремонту автомобіля, а при цьому особа, винна у заподіянні матеріальних збитків, не вжила жодних заходів для того, щоб у добровільному порядку відшкодувати ці збитки хоча б частково.

Всі ці обставини й досі заподіюють позивачу моральні та фізичні страждання.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила постановити рішення, відповідно до якого стягнути з відповідача матеріальну та моральну шкоду.

Відповідач у судовому засіданні позов визнала частково, вказуючи, що вона погоджується з розміром матеріальної шкоди, яку зобовязалась повернути на протязі місяця, однак, в частині стягнення моральної шкоди просила відмовити.

Вислухавши осіб, яки приймають участь у справі, дослідивши докази та матеріали справи, суд доходить до висновку про можливість часткового задоволення позову, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 21.09.2011 року у місті Одесі на вулиці Каманіна, 4, відповідач ОСОБА_2, керуючи автомобілем Мітсубісі д/н ВН 8271ВО, зіткнулась з належним позивачу автомобілем Мазда, д/н ВН 4658 ВО.

Суд вважає, що своїми діями відповідач порушив п. 2.10 «Правил дорожнього руху України».

Як вбачається з пояснень сторін, відповідач ОСОБА_2 бачила, що скоїла зіткнення, однак, залишила місце ДТП, а позивач встигла лише запамятати державний номер транспортного засобу відповідача, який потім вказала працівникові ДАЇ.

В результаті даної дорожньо-транспортної пригоди автомобілю марки Мазда д/н, ВН 465ВО, 1998 року випуску, що належить позивачу на праві приватної власності (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (а.с.12)), завдано технічних пошкоджень, як вбачається з довідки ДАЇ м. Одеси ( а.с.13).

Так, згідно вищевказаної довідки внаслідок ДТП автомобіль марки «Мазда»ВН 4658ВО отримав механічні пошкодження: потертість задньої лівої та правої двері та передньої лівої двері.

Вищевказані факти також знайшли своє відображення в постанові Київського районного суду міста Одеси від 28.10.2011 року у справі № 3-5411/11 року, відповідно до якої ОСОБА_2 визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124, а також ст. 122 4 Кодексу про адміністративні правопорушення України (а.с.16).

З вищезазначеного вбачається, що ДТП, внаслідок якого завдано механічних пошкоджень автомобілю позивача, сталося з вини відповідача, ОСОБА_2

Відповідно до статті 1187 Цивільного кодексу України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, повязана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів.

Статтею 1188 названого Кодексу встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

У відповідності до пункту 1 статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Також, в пункті 2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Таким чином, з урахуванням викладених обставин та положень діючого в Україні законодавства, позивач має право вимагати від відповідача, з вини якого сталося ДТП, відшкодування шкоди, завдану його автомобілю, у повному обсязі.

З метою визначення вартості матеріальної (майнової) шкоди, завданої внаслідок ДТП, позивач звернулася до субєкта оціночної діяльності для здійснення оцінки вартості матеріальної шкоди, завданої їй як власнику транспортного засобу, а саме ТОВ «Інтер-Авто»(м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 55а.)

Відповідно до рахунку фактури № 000000979-С від 09.12.2011 року з визначення вартості матеріальної шкоди, завданої транспортному засобу „Мазда, 1998 року випуску, вартість матеріальної шкоди складає 4120 гривень, 00 коп ( а.с.15).

Таким чином, загальна сума матеріальних збитків, яка підлягає відшкодуванню на користь позивача, становить 4120,00 (чотири тисячі сто двадцять гривень).

В судовому засіданні відповідач пояснила суду, що в день ДТП знаходилась в дуже нервовому становищі так як вирішувала питання розірвання шлюбу з чоловіком та їхала в автомобілі разом з дитиною, дійсно покинула місце ДТП, в чому вона розкаялась та принесла вибачення позивачу, повністю визнавши суму матеріальної шкоди.

Однак крім матеріальних збитків позивач вважає, що відповідач своїми неправомірними діями спричинив моральну шкоду, яку вона оцінила в сумі 2000 ( дві тисячі гривень) грн. 00 коп. Пояснювала, що вона полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнала у звязку з тим, що в день скоєння ДТП, знаходилась з малолітньою дитиною, яку необхідно було годувати, з якою необхідно було знаходитися на вулиці біля пяти часів доки позивач не закінчила з робітниками ДАЇ оформляти всі необхідні документи пов`язані з зіткненням автомобілів, тоді коли відповідач утекла з місця ДТП.

Крім того, позивач зазначала, що дитина через побачене замкнулась в собі та деякий час взагалі не розмовляла, також, завдана моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких вона зазнала у звязку із пошкодженням автомобіля, який втратив свій товарний вид, до того ж, позивач нервувала через те, що не мала грошей, необхідних для ремонту автомобіля, а при цьому особа, винна у заподіянні матеріальних збитків, не вжила жодних заходів для того, щоб у добровільному порядку відшкодувати ці збитки хоча б частково.

Відповідач в частині стягнення з неї моральної шкоди просила відмовити, у звязку з недоведеністю моральних страждань.

Згідно пункту 1 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до пункту 1 статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно пп. 1 пункту 2 вищезазначеної статті збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ж пункту 1 статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до пп. 2, 3 пункту 2 вищезазначеної статті моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»від 31.03.1995 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Суд вважає, що в частині стягнення моральної шкоди позивач не довела суду, в чому саме полягала моральна шкода, спричинені душевні страждання та фізичний біль, заподіяні внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, тому в задоволені вимог щодо стягнення моральної шкоди необхідно відмовити.

Суд доходить до висновку, що з урахуванням викладених обставин та положень діючого в Україні законодавства, позивач має право вимагати від відповідача, з вини якого сталося ДТП, відшкодування матеріальної шкоди, завданої його автомобілю, у повному обсязі у розмірі 4120 гривень, а також слід стягнути понесені судові витрати так як відповідач відмовився від відшкодування в добровільному порядку, в частині стягнення моральної шкоди суд вважає необхідним відмовити.

Керуючись ст.ст.15,16,22,23,1166,1167 ЦК України,ст.3,10,15,88, 212,213,214,215, 223, ЦПК України , суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків, заподіяних дорожньо-транспортної пригодою та відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, м. Одеса. АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2 м. Одеса. АДРЕСА_2 матеріальну шкоду, спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 4120 гривень, судовий збір, сплачений при поданні позову у розмірі 188,20 гривень, що разом складає 4308,2 гривень ( чотири тисячі триста вісім гривень двадцять коп.).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з моменту оголошення рішення через Київський районний суд м. Одеси.

Суддя : Куриленко О. М.