Справа № 2 - 448 /11 р.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 червня 2012 року Ленінський районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальовій С.В.,

за участю позивача ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2, відповідачки ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом вселення,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні житловим будинком шляхом вселення. Позивач вказує на те, що з дня свого народження він разом зі своїми батьками проживав і був зареєстрований в будинку по вул..Електронній, 28-А в м.Миколаєві, який належав його бабусі ОСОБА_6 З 1999 року по 2010 рік він періодично перебував в місцях позбавлення волі. Після повернення в місто Миколаїв він звернувся до відповідачки з проханням надати йому можливість проживати в спірному будинку. Посилаючись на те, що відповідачка перешкоджає його вселенню в будинок, просив суд вселити його в будинок та зобовязати відповідачку не перешкоджати йому користуватися житлом.

Відповідачка подала до суду зустрічний позов про визнання позивача таким, що втратив право користування житловим приміщення. Вказувала на те, що позивач з 1994 року не проживає в будинку, оскільки його мати в 1994 році отримала ордер на квартиру за адресою: АДРЕСА_1. Посилаючись на те, що позивач добровільно змінив своє місце проживання і в будинку не проживає більше шести місяців без поважних причин, просила суд визнати його на підставі ст.. 72 ЖК України таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

26 квітня 2011 року ОСОБА_7 померла.

Ухвалою суду від 06.03.2012 року закрито провадження у справі за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

До участі у справі в якості спадкоємців померлої залучено її дітей ОСОБА_4 і ОСОБА_3

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлений позов, просили про його задоволення. Відповідачка ОСОБА_3 позов не визнала, посилаючись на те, що позивач тривалий час не проживає в будинку. Вказувала також на те, що їх бабуся ОСОБА_6 заповіла будинок її матері ОСОБА_7, а тому позивач ніякого відношення до даного будинку не має.

Заслухавши пояснення позивача, його представника, відповідачки, свідків, вивчивши матеріали справи і оцінивши в сукупності надані сторонами докази, суд приходить до наступного.

Як вбачається з паспорту позивача з 23.11.2006 року він зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1. За даною адресою зареєстровані також відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які є дітьми ОСОБА_7

Згідно довідки МБТІ від 30.11.2010 року право власності на будинок за адресою по вул..Електронній,28-А в м.Миколаєві не зареєстровано.

Як слідує з матеріалів інвентарної справи на житловий будинок по вул. Електронній,28-А в м.Миколаєві на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки бабусі сторін у справі ОСОБА_6 для будівництва житлового будинку було надано земельну ділянку по вул.Електронній,28-А в м.Миколаєві, на якій вона збудувала будинок. Зазначений будинок не було введено в експлуатацію.

Позивач ОСОБА_1 проживав в ІНФОРМАЦІЯ_2 та зареєстрований в ньому з народження. Іншого житла останній не має. Реєстрацію свого місця проживання ніколи не змінював.

Відповідачі перешкоджають позивачу користуватися спірним житловим будинком. Статтею 47 Конституції України та ст..9 ЖК України гарантовано право громадянина на житло.

Згідно зі ст.ст. 29, 310 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо) у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Фізична особа може мати кілька місць проживання, а також має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом.

З матеріалів справи слідує, що на теперішній час позивача не визнано таким, що він втратив право користування спірним житловим приміщенням, реєстрація його місця проживання за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 не скасовувалася.

За такого, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 є обґрунтованим, і підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.14, 209, 212-215, ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом вселення задовольнити.

Вселити ОСОБА_1 до житлового будинку № 28 - А по вул.Електронній в м.Миколаєві.

Зобовязати ОСОБА_3, ОСОБА_4 не перешкоджати ОСОБА_1 користуватися будинком № 28-А по вул.Електронній в м.Миколаєві.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м.Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Н.А. Спінчевська