Справа №1512/2-677/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2012 р. року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Салтан Л.В.

при секретарях Небесній О.О., Зозулянському Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про захист прав споживача,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про захист прав споживачів.

Після остаточного уточнення позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача суму вартості непридатних склопакетів в розмірі 24 330 грн., пеню за відмову прийняти товар неналежної якості в розмірі 72 503,40 грн., витрати, повязані із зверненням до суду в розмірі 120 грн.

Позивач посилається на те, що ним як споживачем були замовлені нерухомі та розсувні металопластикові конструкції склопакетів у продавця ОСОБА_2, відповідно до угоди № 77 від 30 квітня 2010 року для зовнішнього засклення його будинку.

Після встановлення вікон було встановлено, що вони неналежної якості, а саме не призначені для зовнішнього використання, після чого позивач звернувся до іншої фірми, яка також займається виготовленням склопакетів, яка демонтувала вікна встановлені відповідачем ОСОБА_2 та встановила нові замовлені у неї позивачем вікна.

В звязку з тим, що відповідачем надано товар неналежної якості позивач просить стягнути з нього суму вартості товару неналежної якості.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідач та його представник позов не визнали заперечували проти його задоволення, посилаючись на те, що металопластикові конструкції, які були встановлені в будинку замовника-позивача ОСОБА_1 повністю відповідають нормам передбаченим для товару такого виду.

Вислухавши пояснення сторін, присутніх у судовому засіданні та дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що 30 квітня 2010 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладена угодна № 77, згідно з якою ОСОБА_2 зобовязався виготовити металопластикові віконні, двірні конструкції, транспортувати продукцію та встановити на обєкт замовника ОСОБА_1

Загальна вартість продукції та виконаних робіт складає 78 650, грн.

30 квітня 2010 року ОСОБА_2 отримано від ОСОБА_1 5610 євро, в якості авансу для проведення робіт за угодою № 77 від 30 квітня 2010 року, про що наявна відповідна розписка.

Відповідно до розписки від 15 червня 2010 року ОСОБА_2 отримані гроші в сумі 14040 грн., в якості залишку вартості продукції та вартості доставки. Саном на 15 червня 2010 року борги за матеріали за договорами № 77 та № 78 від 30 квітня 2010 року відсутні.

Згідно з тієї ж розписки ОСОБА_2 зобовязується встановити вироби в продовж 6-ти днів, а замовник сплатити роботу по встановленню в розмірі 9555 грн.

В подальшому, як пояснив позивач у судовому засіданні, металопластикові конструкції, які були встановлені ОСОБА_2, були демонтовані фірмою, яка в подальшому встановила інші металопластикові конструкції, про що складено акт від 9 липня 2010 року. Перед демонтажем конструкцій експертизи чи іншого дослідження на підтвердження неналежної якості металопластикових конструкцій не проводилося.

Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

В ході розгляду справи була призначена комплексна товарознавча та будівельно-технічна експертиза на вирішення якої були поставлені питання щодо застосування встановлених металопластикових конструкцій в у мовах зовнішнього використання, однак експертною установою справа була повернута без виконання, в звязку з відсутністю в експертній установі приладів, апаратури і устаткування повірені в установленому порядку.

Позивачем надано висновок, наданого Малим приватним підприємством «Ерфольг», проте зазначений висновок суд не приймає як доказ, оскільки питання на вирішення експертизи були поставлені безпосередньо позивачем, відповідач був позбавлений надати свої запитання на вирішення експертизи, відповідача не було запрошено під час проведення експертизи. Крім того, є незрозумілим яким чином було проведено дослідження та надано висновок щодо неможливості використовувати металопластикові вікна в умовах зовнішнього використання в той час як вони були демонтовані, фактично проведення дослідження проводилося на вікнах, які не встановлені.

Також, слід зазначити, що в ході розгляду справи відповідач ОСОБА_2 та його представник зверталися до суду з клопотанням про призначення судової будівельно-технічної експертизи та проведення її в приватній експертній установі, однак у звязку з наполяганням представника позивача експертиза була призначена в державній експертній установі.

Фактично між сторонами укладений договір побутового підряду.

Відповідно до ч.1 ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно з ч.3 ст. 865 ЦК України до відносин за договором побутового підряду, не врегульованим ЦК України застосовуються законодавство про захист прав споживача.

Відповідно до ч.4 ст. 853 ЦК України у разі виникнення між замовником і підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин на вимогу будь-кого з них має бути призначена експертиза.

Частиною 1 статті 872 ЦК України закріплено право замовника на розірвання договору та відшкодування збитків у разі істотного порушення підрядником договору побутового підряду.

У Законі України «Про захист прав споживачів»статті 8 розрізняється два види недоліків товару: недолік товару та істотний недолік товару. На підставі виявлених недоліків, споживач має право на різні вимоги до продавця.

Відповідно до Закону належна якість товару, роботи або послуги - властивість продукції, яка відповідає вимогам, встановленим для цієї категорії продукції у нормативно-правових актах і нормативних документах, та умовам договору із споживачем.

На підтвердження належної якості товару відповідачем надані сертифікати відповідності, висновок санітарно-епідеміологічної експертизи, хімічний склад профілю.

Позивачем не визначено який саме недолік товару наявний в металопластикових конструкціях, поставлених йому відповідачем ОСОБА_2, а саме недолік чи істотний недолік товару.

Згідно зі ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відповідно до вимог ст.ст. 57 59 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Суд розглянувши справу в межах заявлених позивачем вимог, на основі дотримання принципів диспозитивності, змагальності справедливості судочинства, всебічного та повного дослідження обставин справи, перевірки їх наданими сторонами доказами, оцінивши їх у сукупності, виконавши вимоги процесуального закону, дійшов висновку, що в задоволені позову слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57 60, 209 ч.3, 213, 215, 294 ЦПК України, Законом України «Про захист прав споживачів»суд

ВИРІШИВ:

Відмовити в задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про захист прав споживача.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий