Cправа № 22-ц/2690/855/2012 Головуючий у 1 інстанції Андрейчук Т.В.
Доповідач Андрієнко А.М.
16 травня 2012 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі :
Головуючого судді Андрієнко А.М.
Суддів: Заришняк Г.М.
ОСОБА_1
При секретарі Пазюк Є.С.
Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Оболонського районного суду м.Києва від 21 листопада 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» про визнання недійсним кредитного договору -
В С Т А Н О В И Л А :
Рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 21 листопада 2011 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі представник позивача просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким задовольнити позов, посилаючись на те, що судом неповно встановлені обставини справи, зібраним доказам дана неналежна оцінка та допущено порушення норм матеріального та процесуального права.
В суді апеляційної інстанції апелянт підтримав апеляційну скаргу з доводів та підстав , викладених в ній.
Представник відповідача проти апеляційної скарги заперечував, вважаючи рішення суду законним.
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обгрунтованість постановленого рішення в цій частині, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню із наступних підстав.
Погашення кредиту здійснюється шляхом сплати щомісячних платежів у розмірі 174,34 долари США у строки та в порядку визначеному договором та додатками до нього.
Згідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Судом встановлено, що укладаючи договір кредиту, сторони діяли вільно, на власний розсуд визначаючи його умови.
Договір укладений в письмовій формі, передбаченій законом.
Відмовляючи в задоволенні позовних вимог суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що надання та одержання кредиту в іноземній валюті, сплата процентів за таким кредитом не потребують наявності індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу у жодної зі сторін кредитного договору.
Відповідно до п.10 Постанови № 5 Пленуму Вищого сеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» Згідно ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу, а статтею 192 ЦК передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.
Отже, банк як фінансова установа, отримавши у встановленому законом порядку (статті 19, 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність») банківську та генеральну ліцензії на здійснення валютних операцій або письмовий дозвіл на здійснення операцій із валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків» є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (пункт 2 статті 5 Декрету про валютне регулювання).
Щодо вимог підпункту «в» пункту 4 статті 5 цього Декрету, який передбачає наявність індивідуальної ліцензії Національного банку України на здійснення операцій щодо надання та одержання резидентами кредитів у іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, то, оскільки на цей час законодавством України не встановлено термінів і сум кредитів у іноземній валюті як критеріїв їх віднесення до сфери дії режиму індивідуального ліцензування, ця норма не може застосовуватись судами.
За таких обставин суд першої інстанції повно та всебічно зясував обставини справи, зібраним доказам дав належну оцінку і прийшов до правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.
Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав,що наведені в апеляційній скарзі.
Керуючись ст.ст. 303, 307 , 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -
Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 відхилити.
Рішення Оболонського районного суду м.Києва від 21 листопада 2011 року залишити без змін.
Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.
Судді :