Справа №22-2690/2242/12 Головуючий у 1-й інстанції: Скрипник О.Г. Доповідач: Невідома Т.О. РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 17 січня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду м Києва від 16 листопада 2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Промислово - торгівельного комерційного підприємства «Фірма Мисливпромпостач» про стягнення зарплати, невиплаченої при звільненні, та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, Встановила: В липні 2011 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Промислово - торгівельного комерційного підприємства «Фірма Мисливпромпостач» ( далі по тексту ПТКП «Фірма Мисливпромпостач») про стягнення зарплати та середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку. Свої вимоги мотивує тим, що з 01.04.2008 року вона працювала на посаді головного бухгалтера в ПТКП «Фірма Мисливпромпостач», 14.02.2011 року звільнилась за власним бажанням, ні в день звільнення, ні в подальшому відповідач не провів з нею розрахунок, не виплатив належні при звільненні суми. Просила стягнути з відповідача 2016,77 грн. невиплаченої заробітної плати та середній заробіток за весь час затримки розрахунку. В ході судового розгляду ОСОБА_1 уточнила позовні вимоги, просила стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 15.02.2011 року по 23 серпня 2011 року у сумі 22 568, 55 грн. Рішенням Оболонського районного суду м Києва від 16 листопада 2011 року у позові відмовлено. Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, стягнувши з підприємства на її користь середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 22 568, 55 грн. Свої вимоги мотивує тим, що при ухваленні рішення суд першої інстанції порушив норми матеріального права, не врахував положення ст.ст.116,117 КЗпП України, внаслідок чого ухвалив незаконне та необґрунтоване рішення. В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтримала апеляційну скаргу з наведених в ній підстав, просила рішення суду 1-ї інстанції скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Представник ПТКП «Фірма Мисливпромпостач» в судове засідання не зявився, відповідач про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином, у зв'язку з чим колегія судців розглянула справу у відсутність представника відповідача відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України..
головуючого - судді Невідомої Т.О. суддів Пікуль A.A., Левенця Б.Б. при секретарі Демяненко В.І.
Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, які зявились в суд апеляційної інстанції, зясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відмовляючи у позові ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач сплатив позивачу всі суми, належні до виплати при звільненні, а тому позовні вимоги є необґрунтованими. Однак погодитись з таким висновком суду першої інстанції не можна, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, суд не правильно застосував норми матеріального закону. Судова колегія вважає, що вказані порушення призвели до неправильного вирішення справи, а тому суд апеляційної інстанції на підставі п.п. З і 4 ст. 309 ЦПК України рішення суду першої інстанції скасовує, ухвалює нове рішення із наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи наказом ПТКП «Фірма Мисливпромпостач» №17-К від 01.04.2008р. ОСОБА_1 прийнято на посаду головного бухгалтера з місячним окладом згідно штатного розкладу (а.с.4). Наказом цього ж підприємства №7-К від 11.02.2011 року позивачку звільнено за власним бажанням з займаної посади з 14.02.2011 року з нарахуванням невикористаної відпустки за 28 календарних днів (а.с.5). Відповідно до ст.116 КЗпП при звільненні працівника, виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день його звільнення. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 КЗпП, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. З матеріалів справи вбачається, що у порушення вимог ст.116 КЗпП України в день звільнення розрахунок з позивачем проведений не був, в повному обсязі підприємство розрахувалось з ОСОБА_1 лише 23 серпня 2011 року (а.с.28-32). Відповідно до вимог ст.117 КЗпП України відповідач був зобовязаний виплатити позивачці середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але цього не зробив.. Пленум Верховного Суду України в своїй Постанові №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» розяснив, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі,- наступного для після предявлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, в при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності (п.20). При визначенні середньої заробітної плати колегія суддів виходить із вимог Постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (в подальшому Постанови) провів невірний розрахунок на користь позивача. Кількість робочих днів за період затримки розрахунку при звільненні з 15.02.2011 року по 23.08.2011 року складає 127 ( лютий - 10, березень 21, квітень - 20, травень -19, червень - 20, липень -21, серпень -16). Розмір середньоденної заробітної плати позивача становить 151,04 грн.
При цьому колегія судців виходить із того, що останніми 2 календарними місяцями роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата, є грудень 2010 року та січень 2011 року, тобто 42 робочих дня.((3175,68 + 3168,19) : 42 = 151,04 грн.) В такому випадку розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить 19 182,08 грн., який і підлягає стягненню на користь ОСОБА_1
Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 214,60 грн. Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 316, 319 ЦПК України колегія суддів,-
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити. Рішення Оболонського районного суду м Києва від 16 листопада 2011 року скасувати в частині вирішення позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та ухвалити нове рішення. Стягнути з Промислово - торгівельного комерційного підприємства «Фірма Мисливпромпостач» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнені в розмірі 19 182 (девятнадцять тисяч сто вісімдесят дві) грн. 08 коп. Стягнути з Промислово - торгівельного комерційного підприємства «Фірма Мисливпромпостач» в дохід держави судовий збір в розмірі 214 (двісті чотирнадцять) грн. 60 коп. Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого сулу України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги до цього суду.
Судді: