АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №22ц/2190/3280/12 Головуючий в І інстанції: Посунько Г.А. Категорія: Доповідач: Полікарпова О.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2012 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі

Головуючого: Полікарпової О.М.

Суддів: Базіль Л.В.

ОСОБА_1

при секретарі: Мироненко І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Горностаївського районного суду Херсонської області від 25 вересня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_3 районної державної адміністрації Херсонської області (третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Маринська сільська рада Горностаївського району Херсонської області) до ОСОБА_2 про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки ,-

В С Т А Н О В И Л А:

14 березня 2012 року Маринська сільська рада Горностаївського району звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що відповідач ОСОБА_2 самовільно використовує земельну ділянку площею 43,9 га., розташовану за межами населеного пункту на території Маринської сільської ради Горностаївського району Херсонської області, не оформивши відповідні документи на право користування землею. Позивач просить суд зобов'язати відповідача ОСОБА_2 повернути вказану самовільно зайняту земельну ділянку до земель запасу державної власності.

Представник позивача ОСОБА_3 районної державної адміністрації Херсонської області ОСОБА_4 пояснив, що рішенням ОСОБА_3 районної ради від 11 березня 1998 року № 172 відповідача ОСОБА_2 зобов'язано документально оформити право користування земельною ділянкою площею 43,9 га, яка раніше належала його матері ОСОБА_5, згідно державного акту на право постійного користування землею серії ІV-ХС №009863. Проте, відповідач не оформив на своє ім'я Державного акту на право постійного користування землею. У вказаному акті сільським головою Заводівської сільської ради безпідставно вчинено виправлення ім'я та по батькові „ Ганна Трохимівна" на „ Іван Миколайович " та зроблено запис -"Виправлено згідно рішення № 172 від 11.03.1998 року ХІV сесії ОСОБА_3 районної ради". За таких обставин право постійного користування відповідача на земельну ділянку площею 43,9 га. не можна вважати переоформленим у відповідності з чинним законодавством України. В діях відповідача має місце самовільне зайняття земельної ділянки. Позивач просить суд зобов'язати відповідача ОСОБА_2 повернути самовільно зайняту земельну ділянку площею 43,9 га до земель запасу державної власності на території Маринської сільської ради Горностаївського району Херсонської області.

ОСОБА_2 проти позову заперечував та пояснював, що рішенням Заводівської сільської ради Горностаївського району Херсонської області від 17 березня 1993 року № 10 його матері ОСОБА_5 передано у постійне користування земельну ділянку площею 43,9 га, розташовану на території Маринської сільської ради Горностаївського району Херсонської області, та видано Державний акт на право постійного користування землею, в якому зазначено, що землю надано для ведення селянського (фермерського) господарства. 17 травня 1993 року було створено фермерське господарство «Ганна», статутом якого визначено, що фермерське господарство для здійснення своєї діяльності використовуватиме земельну ділянку, виділену ОСОБА_5 в користування. В грудні місяці 1997 року ОСОБА_5 померла, але фермерське господарство не припинило своєї діяльності та до цього часу займається веденням товарного сільськогосподарського виробництва на виділеній земельній ділянці. Рішенням ОСОБА_3 районної ради Херсонської області від 11 березня 1998 року № 172 право володіння вищезазначеною земельною ділянкою у зв'язку зі смертю голови фермерського господарства «Ганна»передано йому, як члену цього ж господарства. Він звернувся до Заводівської сільської ради для вирішення питання щодо документального оформлення права користування земельною ділянкою, де сільський голова вніс зміни до Державного акту, виданого ОСОБА_5. З того часу він, як син померлої ОСОБА_5, є головою фермерського господарства „Ганна" та продовжує діяльність господарства. Враховуючи, що земельною ділянкою він, як голова фермерського господарства «Ганна», користується правомірно, самовільно її не займав (не захоплював), тому просить суд відмовити в задоволенні позову.

Рішенням Горностаївського районного суду Херсонській області від 25 вересня 2012 року позов ОСОБА_3 районної державної адміністрації Херсонської області ( третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Маринська сільська рада Горностаївського району Херсонської області) до ОСОБА_2 про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки задоволено.

Зобовязано ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 районну Херсонської області, повернути до земель запасу державної власності самовільно зайняту земельну ділянку площею 43,9 га., розташовано за межами населеного пункту на території Маринської сільської ради Горностаївського району Херсонської області.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати, і не передаючи справи на новий розгляд до суду 1-ї інстанції, постановити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_3 районній державній адміністрації Херсонської області в задоволенні її позовних вимог. Стягнути з позивача на свою користь судові витрати.

Письмових заперечень на доводи апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції не надходило.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 районної державної адміністрації Херсонської області суд першої інстанції виходив з того що, відповідач ОСОБА_2 не виконав рішення ОСОБА_3 районної ради народних депутатів Херсонської області від 11 березня 1998 року № 172 та не оформив належним чином (відповідно до чинного на той час законодавства) своє право користування земельною ділянкою після смерті ОСОБА_5

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції і вважає, що судом повно та правильно встановлено обставини по справі, належно оцінено надані сторонами докази, а також правильно застосовані норми права, які регулюють спірні правовідносини.

Згідно ст.22 Земельного кодексу України (в редакції 1990 року, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі та одержання документа, що посвідчує це право. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення меж цієї ділянки в натурі та одержання документа, що посвідчує право користування землею, забороняється.

Згідно ст.23 ЗК України (в редакції 1990 року) право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів.

Згідно п.2.4 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди), затвердженої наказом Держкомзему України від 15 квітня 1993 року № 28, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, при заповненні бланків державних актів на право постійного користування землею всі записи мають бути зроблені чітко і акуратно, помарки і виправлення не допускаються.

Згідно п.3.1 вказаної Інструкції державні акти на право постійного користування землею видаються і реєструються тією сільською, селищною, міською, районною Радою народних депутатів, яка прийняла рішення про надання земельної ділянки у постійне користування.

Із матеріалів справи вбачається, що на підставі рішення Заводівської сільської ради народних депутатів Горностаївського району Херсонської області від 17 березня 1993 року № 10 для ведення селянського (фермерського) господарства ОСОБА_5 надана у постійне користування земельна ділянка площею 43,9 га., розташована на території Маринської сільської ради Горностаївського району Херсонської області, що підтверджується Державним актом на право постійного користування землею серії ІV-ХС № 009863, виданим 15 квітня 1997 року Заводівською сільською радою Горностаївського району Херсонської області.

ОСОБА_5 померла в грудні місяці 1997 року.

Рішенням ОСОБА_3 районної ради народних депутатів Херсонської області від 11 березня 1998 року № 172 у зв'язку зі смертю голови фермерського господарства „Ганна" ОСОБА_5 право на володіння земельною ділянкою передано члену фермерського господарства ОСОБА_6 (пункт 6 рішення) та зобов'язано останнього документально оформити право користування земельною ділянкою (пункт 7 рішення).

Сільський голова Заводівської сільської ради Горностаївського району Херсонської області, посилаючись на рішення ОСОБА_3 районної ради від 11 березня 1998 року № 172, в Державному акті на право постійного користування землею вчинив виправлення, закресливши ім'я та по батькові „ Ганна Трохимівна " та написав поруч „ Іван Миколайович ". Вважаючи, що таким чином відповідач документально оформив своє право користування землею, він продовжив користуватись вказаною земельною ділянкою та користується нею до цього часу.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що відповідач ОСОБА_2 не виконав рішення ОСОБА_3 районної ради народних депутатів Херсонської області від 11 березня 1998 року № 172 та не оформив належним чином (відповідно до чинного на той час законодавства) своє право користування земельною ділянкою після смерті ОСОБА_5

З 01 січня 2002 року набрав чинності Земельний кодекс України в редакції 25 жовтня 2001 року..

Згідно ч.1 Перехідних положень ЗК України (в редакції 2001 року) рішення про надання в користування земельних ділянок, а також про вилучення (викуп) земель, прийняті відповідними органами, але не виконані на момент введення у дію цього Кодексу, підлягають виконанню відповідно до вимог цього Кодексу.

Згідно ст.92 ЗК України (в редакції 2001 року) право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності набувають: а) підприємства, установи та організації, що належать до державної та комунальної власності; б) громадські організації інвалідів України, їх підприємства (об'єднання), установи та організації; в) релігійні організації України, статути (положення) яких зареєстровано у встановленому законом порядку, виключно для будівництва і обслуговування культових та інших будівель, необхідних для забезпечення їх діяльності; г) публічне акціонерне товариство залізничного транспорту загального користування, утворене відповідно до Закону України "Про особливості утворення публічного акціонерного товариства залізничного транспорту загального користування".

Таким чином, з 01 січня 2002 року фізичні особи взагалі не можуть набувати права постійного користування земельною ділянкою із земель державної та комунальної власності.

Згідно ч.1 ст.116 ЗК України (в редакції 2001 року) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Згідно ч.2 ст.116 ЗК України (в редакції 2001 року) набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно ч.3 ст.122 ЗК України (в редакції 2001 року) районні державні адміністрації на їх території передають земельні ділянки із земель державної власності у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для : а) сільськогосподарського використання; б) ведення водного господарства; в) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог частини шостої цієї статті.

Згідно ч.1 ст.123 ЗК України (в редакції 2001 року) надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Згідно ч.1 ст.125 ЗК України (в редакції 2001 року) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Згідност.126 ЗК України (в редакції 2001 року) право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом. Право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою. Право оренди земельної ділянки посвідчується договором оренди землі, зареєстрованим відповідно до закону.

Судом встановлено, що після 01 січня 2002 року органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування не виносили жодних рішень з приводу передачі відповідачеві ОСОБА_2 земельної ділянки площею 43,9 га., яка раніше надавалась на праві постійного користування ОСОБА_5

Обов'язковою умовою фактичного використання земельної ділянки є наявність у особи, яка її використовує, правовстановлюючих документів на цю земельну ділянку, а відсутність у неї таких документів є самовільним зайняттям земельної ділянки.

Згідно ч.1 Закону України "Про державний контроль за використанням та охороною земель" від 19 червня 2003 року № 963-IV самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 фактично використовує земельну ділянку площею 43,9 га., розташовану за межами населеного пункту на території Маринської сільської ради Горностаївського району Херсонської області, за відсутності відповідного рішення про її передачу у власність або надання у користування (оренду). Таким чином, відповідач ОСОБА_2 самовільно зайняв та використовує вказану земельну ділянку, внаслідок чого порушив права позивача ОСОБА_3 районної державної адміністрації Херсонської області.

Згідно ч.1 ст.152 ЗК України (в редакції 2001 року) держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.

Згідно ч.2 ст.152 ЗК України (в редакції 2001 року) власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно ч.3 ст.152 ЗК України (в редакції 2001 року) захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно ч.1 ст.212 ЗК України (в редакції 2001 року) самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

Згідно ч.3 ст.212 ЗК України (в редакції 2001 року) повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

На підставі наведеного колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не містить посилання на обставини, які б могли бути підставою для її задоволення та скасування рішення у справі, а тому скаргу слід відхилити, рішення у справі залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Горностаївського районного суду Херсонської області від 25 вересня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: