Справа № 2-667/2012 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2012 року селище Вигода

Долинський районний суд Івано-Франкіської області в складі:

головуючого : судді Керніцького 1.1.,

з участю секретаря: Крушельницької Б.О.,

адвокатів: ОСОБА_1, ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Вигода справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка зазначила, що, перебуваючи у шлюбі із відповідачем ОСОБА_4, вона народила двох дітей: сина ОСОБА_6 та дочку ОСОБА_7 Кожен з них є співвласником по 1/2 частці квартири АДРЕСА_1. Її син був одружений із ОСОБА_5, від цього шлюбу у них народився син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1. Внаслідок хвороби ОСОБА_6 03.03.2009 року помер. Вона в той час, вже будучи хворою на серце з 2000 року, інвалідом 2 групи, перейнялася цією трагедією і декілька разів перебувала на стаціонарному лікуванні у Долинській ЦРЛ та Івано- Франківському обласному клінічному кардіологічному диспансері. Внаслідок захворювання серця та лікування у неї розвилася хвороба нирок, вона стала інвалідом І групи з необхідністю стороннього догляду, тривалий час лікувалася у Калуській ЦРЛ. На даний час в цій лікарні через день робить діаліз (очищення) крові. Стан її здоров»я є важкий. Крім того, в неї розвився цукровий діабет, який зробив її практично сліпою, по цій причині вона ходить тільки з допомогою чоловіка.

Після смерті сина відкрилась спадщина на частку у квартирі АДРЕСА_2 та придбаний у шлюбі з дружиною автомобіль. Її внук ОСОБА_8, будучи неповнолітнім, вважається таким, що прийняв спадщину. Її чоловік, відповідач ОСОБА_4, також вважається таким, що прийняв спадщину, так як він на час смерті сина був зареєстрований та проживав в цій квартир. Наскільки їй відомо, її колишня невістка ОСОБА_5 також подала заяву у Долинську міську нотаріальну контору про прийняття спадщини.

У зв»язку із важким захворюваннями до смерті сина, а також і після його смерті, вона не мала фізичної можливості подати заяву у нотаріальну контору про прийняття спадщини після смерті сина, за таких обставин вважає, що встановлений 6-місячний строк був пропущений нею із поважних причин.

В судове засідання позивачкане зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задоволити.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, зіславшись на вищевикладені обставини, просив позов задоволити.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позов визнав, пояснив, що дружина важко хвора, тому не мала можливості звернутися до нотаріальної контори у встановлений законом строк.

Відповідачка ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не визнала, подйДа заперечення проти позову та пояснила, що позивачка ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_4 є батьками її покійного чоловіка, ОСОБА_6, який помер 03.03.2009 року. Після смерті її чоловіка відкрилася спадщина, спадкоємцями якої є вона, їхній малолітній син ОСОБА_9, 2004 року

народження, та батьки чоловіка. В кінці серпня 2009 року вона звернулася в нотаріальну контору з приводу прийняття спадщини після смерті чоловіка, а саме Ул частини квартири по вул. Незалежності 14/22, що в м. Долина Івано-Франківської області, та автомобіля марки «Шкода Фабія», д.н.з. НОМЕР_1, який вони придбали в шлюбі. В нотаріальній конторі вона написала відмову від спадкування своєї частини майна на користь малолітнього сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 після смерті її чоловіка заявляли, що на спадкове майно не претендують, з тою метою, щоб все це залишилося для онука. У встановлений законом шестимісячний строк позивачка до нотаріальної контори не зверталася, хоча мала можливість це зробити. Вона не заперечує той факт, що ОСОБА_3 хворіє, однак хвороба на той час не перешкоджала їй звернутися в нотаріальну контору із заявою щодо прийняття спадщини. Після смерті чоловіка у родині велася розмова, щоб майно покійного залишилося його сину, тому вона і відмовилася від своєї частки у спадковій квартирі, а батьки чоловіка не мали наміру приймати спадщину. Що змінилося через більше, як три роки, пояснити не може. Свекруха хворіла ще до їхнього одруження, та після нього. Час від часу проходила курси лікування, їздила на обстеження у різні медичні заклади. Після смерті її сина вона також продовжувала хворіти. Вона спілкувалася з позивачкою, провідувала її у лікарні. ОСОБА_3 також підтримувала з нею стосунки, провідувала внука за місцем його проживання, приїжджала на всі його дні народження, крім останнього. Таким чином, хоч позивачка і хворіла, проте це не позбавляло її можливості з допомогою родичів звернутися до нотаріальної контори. Те, що вона понад три роки не зверталася ні до нотаріуса, ні до суду, свідчить тільки про те, що наміру приймати спадщину у неї не було. Твердження представника позивачки про те, що з березня 2010 року до сьогоднішнього дня знаходиться на стаціонарному лікуванні в Калуській ЦРЛ вона не заперечує, проте цей факт не свідчить про поважність пропуску встановленого шестимісячного строку для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті її сина ОСОБА_6, який помер 03.03.2009 року. Вважаю, що відповідачка пропустила даний строк без поважних причин, тому подана нею заява про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, є безпідставною та не підлягає до задоволення.

Суд, вислухавши сторін, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що даний позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Як встановлено ч. 1 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її.

Згідно ч. З ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Про те, що ОСОБА_6 помер 03.03.2009 року свідчить свідоцтво про смерть серії I- НМ № 090009 від 06.03.2009 року, актовий запис № 53 (а.с. 6).

Як вбачається із довідки серії МСЕ № 231756 від 19.02.2008 року і 19.02.2008 року ОСОБА_3 була встановлена II група інвалідності загального захворювання, а згідно довідки до акту огляду МСЕК серії 10ААА № 100920 від 14.07.2010 року з 07.06.2010 року позивачці встановлена І група інвалідності загального захворювання без переогляду з необхідністю постороннього догляду (а.с. 7-8).

Відповідно до представленої суду довідки № 96, виданої Калуською ЦРЛ, ОСОБА_3 знаходиться на стаціонарному лікуванні в стаціонарі з 16.03.2010 року по даний час з діагнозом діабетична (а.с. 15).

Таким чином в судовому засіданні встановлено, що 03.03.2009 року помер син позивачки ОСОБА_6 Після його смерті у встановленому законом порядку спадщину прийняв його малолітній син ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, та дружина. Мама покіішого до нотаріальної контори не зверталася і спадщини після смерті сина не приймала, чудом встановлено, що ОСОБА_3 багато років хворіє, у звязку з чим неодноразово лікувалася стаціонарно у медичних закладах, з 2010 року стан її здоровя погіршився, і з березня 2010 року вона знаходиться на стаціонарному лікуванні. З 2010 року їй призначена І група інвалідності, вона визнана такою, що потребує стороннього догляду. Одночасно суду не надано доказів того, що у 2009 році стан здоровя ОСОБА_3 був настільки поганим, що це перешкодило їй протягом піврічного строку звернутися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Відповідачка ОСОБА_5 в судовому засіданні ствердила, що позивачка приїжджала до онука на дні народження, мала можливість пересуватися. В медичних закладах на стаціонарному лікуванні знаходилися не постійно, а в певні періоди, а тому мала можливість звернутися до нотаріальної контори.

Оцінивши в сукупності досліджені докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд прийшов до висновку, що позивачкою не доведено позовні вимоги, з якими вона звернулась до суду. А оскільки кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, таким чином у задоволенні позову слід відмовити.

На підставі ст.ст. 1261, 1268-1270, 1272 Цивільного кодексу України, керуючись статтями 213-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

РІШИВ:

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подачі апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд.

Суддя:

«Повний текст рішення суду виготовлено 24 липня 2012 року. Оригінал рішення суду знаходиться в матеріалах справи № 2-667/2012 рік».

Суддя: