У Х В А Л А

29 березня 2012 року

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого-судді Абухіна Р.Д.

За участю секретаря Добрянської О.О.,

розглянувши клопотання позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Україна» - «Про стягнення грошових коштів», -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення грошових коштів, по якому просить суд стягнути з відповідача на користь позивача за договором депозиту 20000 грн.

У судовому засіданні позивач заявив клопотання про забезпечення позову, по якому просить суд накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно відповідача, а також на банківські рахунки та резервний фонд відповідача.

Представник відповідача заперечував проти задоволення клопотання позивача про забезпечення позову.

Суд, вислухавши доводи, думку та пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, вважає клопотання про забезпечення позову не підлягаючим задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як зазначається Пленумом Верховного Суду України у Постанові № 9 від 22 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Враховуючи, що ч. 1 ст. 151 ЦПК України є дискреційною, суд, відмовляючи у застосуванні заходів забезпечення позову, приймає до уваги наявність обставин, які виключають можливість їх застосування.

Окрім цього, суд звертає увагу, що позивач не зазначає на яке саме майно він просить суд накласти арешт, а також не надав вмотивованої заяви з обґрунтованими доводами, чому на його думку не вжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 151-153, 209, 210, 293 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Кредитної спілки «Україна» - «Про стягнення грошових коштів» - відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано протягом п`яти днів з дня отримання її копії.

Суддя Р.Д. Абухін