Справа № 1802/752/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2012 року Буринський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Куцан В. М.

при секретарі Кошелєва Н. В.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника орану опіки і піклування ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та визначення їх місця проживання, ,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що вони з відповідачкою перебували у шлюбі, але на початку 2011 року їх відносини погіршились і в квітні вона виїхала до м. Києва, де працює по теперішній час. Шлюб між ними було розірвано 08.07.2011 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, які проживають з ним. Матеріальну допомогу на утримання дітей відповідачка надає нерегулярно, дуже рідко, а діти перебувають на його вихованні, ходять до школи та бажають проживати з ним. Але із-за цього в них з відповідачкою виникають непорозуміння, вона потсійно погрожує забрати дітей із собою, тому просив визначити місце проживання дітей з ним та стягнути з відповідачки аліменти на їх утримання у розмірі 1/3 частини від її заробітку (доходу), але не менш ніж 30 % прожиткового мінімум для дитини відповідного віку на кожного з дітей.

В судовому засіданні ОСОБА_1 свої вимоги підтримав і в своїх поясненнях підтвердив обставини викладені в позовній заяві, доповнивши, що для проживання дітей з ним створено всі умови. З ними також мешкає його мати, яка є їх бабусею і допомагає у їх вихованні. Відповідачка знаходиться на заробітках у м. Києві і приїздить до дітей дуже рідко. Не заперечував про спілкування відповідачки з дітьми та побачення з ними. Просив позов задовольнити.

Відповідачка позов визнала, пояснивши, що вона працює, матеріальну допомогу дітям надає по мірі необхідності на можливості та не заперечувала щодо сплати аліментів на утримання дітей. Також зазначила, що в теперішній час немає належних умов, щоб діти проживали з нею, але просила, щоб позивач не чинив перешкоди в цьому.

Представник органу опіки та піклування ОСОБА_3 просив позов задовольнити, зазначаючи, що позивачем створено всі умови для проживання дітей, які навчаються за місце проживання в Миколаївській загальноосвітній середній школі.

Свідок ОСОБА_4 підтвердив, що діти мешкають з позивачем в належних умовах необхідних для їх розвитку та виховання.

Свідок ОСОБА_5 пояснила, що діти з квітня 2011 року проживають з позивачем. Однак відповідачка, яка є її сестрою, коли необхідно надає їм матеріальну допомогу. Купувала одяг, подарунки, також передавала гроші на лікування.

Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши обставини справи, представлені докази, давши їм оцінку суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто немає самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичним засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Стаття 160 цього ж Кодексу передбачає, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцять років, визначається нею самою.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 08.07.2011 року, і від якого мають двох синів : ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.6,10)

Після розірвання шлюбу діти проживають з батьком в с. Миколаївка Буринського району Сумської області, де навчаються в Миколаївській загальноосвітній середній школі І-ІІ ступенів, відповідно в третьому та шостому класі. При цьому діти позитивно характеризуються за місце навчання, їх вихованням активно займаються батько та баба, мати батька (а.с.11-13).

У звязку з працевлаштуванням, з квітня 2011 року відповідачка фактично мешкає в м. Києві, де належного їй житла немає, продовжуючи при цьому бути зареєстрованою за попередньою адресою в с. Миколаївка Буринського району.

Згідно акту обстеження житлово-побутових умов (а.с.5), санітарно-гігієнічні та побутові умови проживання позивача та дітей задовільні, синам створено всі належні умови для проживання, розвитку та навчання. Проживають вони в окремому будинку з належними господарськими будівлями, мають у використанні земельну ділянку.

Позивач позитивно характеризується, займається веденням домашнього господарства, з якого отримує стабільний дохід(а.с.16). Баба дітей пенсіонерка, отримує належне пенсійне забезпечення (а.с.14).

Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, при цьому розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо, не впливає на обсяг їх прав та не звільняє від обовязків щодо дитини.

Таким чином суд приходить до висновків про те, що дітей необхідно залишити проживати з батьком у звичайному для них оточенні, і це буде відповідати їхнім інтересам. З цим погодилася в судому засіданні і відповідачка.

Таку ж позицію висловив і представник орган опіки та піклування в судовому засіданні.

Згідно ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків передбачених ст.184 цього Кодексу.

При таких обставинах, суд вважає, що відповідачка, відповідно до Закону, повинна надавати матеріальну допомогу на утримання своїх неповнолітніх дітей.

При визначенні розміру аліментів які необхідно стягувати з неї на утримання дітей, суд приймаючи до уваги її матеріальне становище, те що вона працює і матеріальне становище дітей та позивача, а також стан їх здоровя, вважає, що розмір аліментів на утримання дітей повинен становити 1/3 частини заробітку (доходу) відповідачки, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на кожного з дітей.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.5,6,10,11,15,60,212,214-215ЦПК України, ст.ст.141,157,160,161, 180 184 СК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визначити місцем проживання малолітніх дітей ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 у їх батька ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, що мешкає за адресою Сумська область, Буринський район, с. Миколаївка.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) на утримання її синів ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожного з дітей, які сплачувати їхньому батьку ОСОБА_1.

Стягнення проводити щомісячно, починаючи з 10.04.2012 року до досягнення дітьми повноліття.

Згідно п.1 ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів на утримання дітей в розмірі місячного платежу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 321 грн. 90 коп. (214 грн. 60 коп. + 107 грн. 30 коп. ) судового збору.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Буринський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час його проголошення, в той же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий:

Повний текст рішення виготовлений 28.05.2012 року.