Справа № 1818/166/2012
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.03.2012 року Тростянецький районний суд Сумської області в складі:
головуючого судді Линник О.С., при секретарі Доля Н.В., з участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тростянець цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: ПАТ КБ "ПриватБанк", Охтирська торгова біржа, ТОВ МБД "Фаворит" про визнання особи добросовісним набувачем, -
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи: ПАТ КБ "ПриватБанк", Охтирська торгова біржа, ТОВ МБД "Фаворит" про визнання особи добросовісним набувачем, у якому зазначає, що у середині квітня 2009 року він придбав у відповідачки ОСОБА_3 транспортний засіб - сідловий тягач марки DAF 95 XF 380, 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, уклавши з нею договір купівлі-продажу - біржовий контракт №ТЗ/64/124 від 21.04.2009 року через брокерів Центральної товарної біржі у м.Охтирка Сумської області. Але згодом зясувалося, що даний транспортний засіб під час здійснення його продажу був обєктом обтяження за кредитним договором і знаходився під заставою у ПАТ КБ "ПриватБанк". При укладенні договору купівлі-продажу позивачу заінтересованими особами дані обставини повідомлені не були, і позивач дізнався про них лише тоді, коли банком було подано позов про звернення стягнення на заставлене майно і він отримав відповідні документи з Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська у січні 2010 року. Також позивачу стало відомо, що ОСОБА_3, яка продала йому автомобіль, також придбала його у стані застави в особи, яка не мала права відчужувати це майно - у ОСОБА_4, який перебуває у кредитних зобовязаннях із ПАТ КБ "ПриватБанк". Під час укладання договору купівлі-продажу ні відповідач ОСОБА_3, ні працівники біржі не повідомили позивача про перебування автомобіля під забороною відчуження, і тому ОСОБА_1 не знав, що може придбавати вказане майно лише зі згоди заставодержателя. Посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_4 не мав права відчужувати заставлений автомобіль без дозволу ПАТ КБ «ПриватБанку», однак в порушення вимог Закону України «Про заставу»продав спірний автомобіль ОСОБА_3, яка в свою чергу також продала цей автомобіль позивачеві, ОСОБА_1 вважає себе постраждалою особою від незаконних дій відповідачів. ОСОБА_1 вказує, що він раніше звертався до суду з позовом про визнання його добросовісним набувачем на вказаний автомобіль та визнання угоди купівлі-продажу недійсною, у задоволенні позову йому було відмовлено, та у рішенні апеляційного суду зазначено, що він предявив вимоги, які протирічать одна одній, і йому було запропоновано визначитися зі своїми вимогами, після чого знову звернутися до суду. Таким чином, на даний час він визначився і просить суд визнати його добросовісним набувачем рухомого майна - сідлового тягача марки DAF 95 XF 380, 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, за біржовим контрактом купівлі-продажу №ТЗ/64/124 укладеним 21 квітня 2009 року з ОСОБА_3
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, вказавши на те, що під час купівлі вказаного автомобіля у ОСОБА_3 він не знав, що транспортний засіб перебуває під заставою, арешт не був накладений на автомобіль, оскільки він безперешкодно зняв його з реєстрації в Охтирському МРЕВ та поставив його на облік за місцем свого проживання.
Представник позивача ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав, при тому показав, що ОСОБА_1 під час придбання на біржі у ОСОБА_3 транспортний засіб сідловий тягач марки DAF 95 XF 380, 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, не знав і не міг знати, що він перебуває під заставою, оскільки ці відомості не були йому повідомлені продавцем автомобіля, а він не мав змоги отримати інформацію про заставу транспортного засобу в «Інформаційному центрі», оскільки номер шасі цього транспортного засобу був не вірно зазначений під час внесення даних про заставу (відсутня остання цифра «1»номеру шасі), крім того він би не зміг надати дані щодо власника транспортного засобу (ідентифікаційний номер, тощо). Також чинним законодавством не передбачено зобовязання покупця отримувати інформацію щодо предмету купівлі-продажу, зокрема про перебування його в заставі, оскільки такі дані повинен повідомити продавець. Вказана обставина була передбачена п.5.1 Біржового контракту, укладеного між позивачем та ОСОБА_3 21.04.2009 року. Позивач раніше звертався зі вказаним позовом до суду, та доповнював вимогами про визнання недійсним договору біржового контракту, і у задоволенні позову було відмовлено судом, при тому апеляційний суд у своїй ухвалі вказав, що позивачем заявлені вимоги, що суперечать одна одній, і тому позивач має визначитися з підставами позову, після чого звернутися до суду за захистом порушеного права. Отже, позивач скористався своїм правом, визначився зі своїми вимогами, повторно звернувся до суду, тому вважає, що суд має розглянути вказаний позов, а підстави для закриття провадження у справі за ст.205 ЦПК України, як просить представник КБ «ПриватБанку», в даному випадку відсутні.
Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні щодо вирішення спору поклалася на розсуд суду, пояснила, що вона придбавала спірний автомобіль у ОСОБА_4 і їй не було відомо, що транспортний засіб перебуває в заставі, оскільки ОСОБА_4 приховав від неї ці дані. В подальшому вона продала автомобіль ОСОБА_1, і лише після того як ОСОБА_1 предявив до неї позов вона дізналася про те, що сідловий тягач був у заставі.
Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив, письмових пояснень чи заперечень проти позову не надав.
Від представника третьої особи ПАТ КБ «ПриватБанк»надійшла письмова заява, в якій він просив справу розглянути у відсутності їх представника, провадження в даній справі просив закрити, оскільки вже набрало законної сили рішення Тростянецького районного суду від 01.08.2011 року між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Від представників третіх осіб Охтирської торгової біржі та ТОВ МБД "Фаворит" надійшли письмові клопотання, в яких вони просили справу розглянути у їх відсутність, при вирішенні справи покладалися на розсуд суду.
Судом постановлено ухвалу про закриття провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи ПАТ КБ "ПриватБанк", Охтирська торгова біржа, ТОВ МБД "Фаворит" про визнання особи добросовісним набувачем, у звязку із набранням законної сили рішенням Тростянецького районного суду від 01.08.2011 року, постановлене з приводу спору між тими самими сторонами про той самий предмет і з тих самих підстав, відповідно до п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України.
В частині інших позовних вимог ОСОБА_1, пред'явлених до відповідача ОСОБА_4, треті особи ПАТ КБ "ПриватБанк", Охтирська торгова біржа, ТОВ МБД "Фаворит" про визнання особи добросовісним набувачем, суд не вбачає підстав для задоволення позову з огляду на наступне.
В судовому засіданні встановлено, що 21 квітня 2009 року за біржовим контрактом № ТЗ/64/124 ОСОБА_1, як покупець, придбав у продавця ОСОБА_3 (через брокера ОСОБА_5А.) автомобіль сідловий тягач марки DAF 95 XF 380, 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, шасі (кузов-рама) XLRTЕ47XSOE520761 (а.с.6).
В провадженні Тростянецького районного суду перебувала цивільна справа № 2-46/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи, що не заявляють самостійних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», Охтирська торгова біржа, ТОВ МБД «Фаворит», ОСОБА_4 про визнання особи добросовісним набувачем, визнання недійсним договору, предметом спору якого також був транспортний засіб - сідловий тягач марки DAF 95 XF 380, 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, шасі № XLRTЕ47XSOE520761. Рішенням Тростянецького районного суду від 01.08.2011 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи, що не заявляють самостійних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк», Охтирська торгова біржа, ТОВ МБД «Фаворит», ОСОБА_4 про визнання особи добросовісним набувачем, визнання недійсним договору - було відмовлено (а.с.11-13). Ухвалою апеляційного суду Сумської області від 31.08.2011 року апеляційна скарга ОСОБА_1 на рішення Тростянецького районного суду була відхилена, а рішення суду було залишено без змін. (8-10).
Із наданих суду витягів з Державного реєстру обтяжень рухомого майна встановлено, що за 1 записом транспортний засіб - сідловий тягач марки DAF 95 XF 380, 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, шасі №XLRTЕ47XSOE520761, перебуває в заставі під забороною відчуження за договором застави від 27.04.2006 року, обтяжувачем є СФ «ПриватБанк», боржником є ОСОБА_4; за записами №3 і 4 вказаний транспортний засіб також знаходиться під арештом за постановою ВДВС Тростянецького РУЮ від 03.04.2009 року, та за постановою від 09.11.2009 року. У записі № 2 витягу вказаний транспортний засіб також зазначений як такий, що перебуває під заставою за договором застави від 13.08.2007 року, номер обєкта транспортного засобу відрізняється від його попередніх номерів відсутністю останньої цифри номера шасі «1»(а.с.88-91).
Відповідно до ч.1 ст.388 ЦК України власник визнається добросовісним, якщо, здобуваючи річ, він не знав і не міг знати про те, що відчужуватель речі не має права на її відчуження.
Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
ОСОБА_1 суду пояснив, що він дійсно не знав про те, що автомобіль знаходиться у заставі, однак під час укладення договору він, як покупець, мав право пересвідчитися в тому, чи перебуває транспортний засіб в заставі, чи під іншою забороною відчуження, чи має право продавець ОСОБА_3 відчужувати автомобіль, а саме позивач міг звернутися до «Інформаційного центру»особисто із заявою щодо отримання витягу із Державного Реєстру обтяжень рухомого майна щодо відомостей на транспортний засіб, який на час укладання договору купівлі-продажу був внесений до Державного Реєстру обтяжень рухомого майна.
Відповідно до Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів від 05.07.2004 р. № 830, позивач, як фізична особа, мав право отримати витяг із Державного реєстру щодо транспортного засобу, який він мав намір придбати, подавши відповідну заяву та документ про внесення плати за видачу витягу.
Відповідно до ст.10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі ст.388 ЦПК України за відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.
Отже, судом встановлено, що ні ОСОБА_4, ні ОСОБА_3, не могли бути відчужувачами транспортного засобу без згоди заставодержателя ПАТ КБ «ПриватБанк», а позивач, який міг скористатися своїм правом і пересвідчитися щодо обсягу повноважень відчужувателів власників автомобіля, що перебуває у заставі, однак таким правом не скористався. За таких обставин суд не може визнати ОСОБА_1 добросовісним набувачем транспортного засобу - сідлового тягача марки DAF 95 XF 380, 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, шасі №XLRTЕ47XSOE520761, придбаного за біржовим контрактом, укладеним 21.04.2009 р. із ОСОБА_3
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.16,388 ЦК України, ст.ст.10,11,60, 212, 214, 215 ЦПК України, суд
В И Р І Ш И В:
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_4, треті особи: ПАТ КБ "ПриватБанк", Охтирська торгова біржа, ТОВ МБД "Фаворит" про визнання особи добросовісним набувачем - відмовити повністю.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Линник О.С.