АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 0416/2534/12 22-ц/491/3126/12
Справа №0416/2534/12 Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22ц/491/3126/12 Попов В.В.
Категорія - 27 (ІV) Доповідач - Остапенко В.О.
РІШЕННЯ

Іменем України

04 грудня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Остапенко В.О.

суддів: Братіщевої Л.А., Карнаух В.В.

при секретарі: Євтодій К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 17 вересня 2012 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

Представник ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» - Бродько Анатолій Іванович;

Відповідач - ОСОБА_2.

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2012 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (надалі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») звернулося до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором від 20.07.2004 року станом на 29.03.2012 року в сумі 56 759, 45 грн., посилаючись на неналежне виконання відповідачем зобов'язань за укладеним кредитним договором в частині повернення отриманих в кредит грошових коштів.

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 17 вересня 2012 року позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість у розмірі 56 759, 45 грн. та судовий збір у розмірі 567, 59 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що судом не взято до уваги істотні обставини справи та проігноровано норми чинного законодавства, а також порушено норми матеріального та процесуального права, які полягають в наступному.

Зокрема, судом не взято до уваги, що відповідно до умов кредитного договору, кредит наданий на споживчі цілі, а тому відповідно до ЗУ «Про захист прав споживачів» передбачене обов'язкове досудове врегулювання спору, чого позивачем зроблено не було. Позивач також не повідомляв відповідача ОСОБА_2 про навність заборгованості та не пропонував погасити існуючу заборгованість.

Крім того, відповідача не було повідомлено належним чином про час та місце розгляду справи.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 20.07.2004 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», та відповідачем ОСОБА_2 укладено договір споживчого кредиту № KRU0SK00150148, відповідно до якого банк зобов'язався надати відповідачу кредитні кошти на строк по 19.07.2005 року включно , у вигляді строкового кредиту у розмірі 4 000 грн. зі сплатою 3 % на місяць, на суму залишку заборгованості за кредитом. За умовами цього договору погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати, за який приймається період з 20 по 24 число кожного місяця, згідно графіка, зазначеного в Додатку 1.

В забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором, укладено договори поруки № KRU0SK00150148/1 від 20.07.2004 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_3 та № KRU0SK00150148/2 від 20.07.2004 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_4

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачами зобов'язань за кредитним договором станом на 29.03.2012 року утворилася заборгованість у розмірі 56 759, 45 грн., яка складається з:

- 3697,64 грн. - заборгованість за кредитом;

- 19 342, 45 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 33 719, 36 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором;

Вимоги банку щодо стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором та штрафних санкцій не суперечать умовам договору, які визначені сторонами і погоджені ними.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову та стягуючи солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 56 759 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 3697, 64 грн. заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 19342, 45 грн., та пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором в розмірі 33719, 36 грн., суд першої інстанції виходив з доведеності факту невиконання боржником та поручителями своїх зобов'язань за кредитним договором.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або виходячи із загальних засад і змісту законодавства України. Обґрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Проте зазначеним вимогам рішення суду не відповідає.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення, є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно зі ст. 631 ЦК України строком договору саме є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

За ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Частиною 5 ст.261 ЦК України встановлено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Як вбачається з умов кредитного договору, сторони погодились, що строком виконання зобов'язання є 19.07.2005 року і саме з цієї дати починається перебіг трирічного строку позовної давності.

Позивач звернувся з позовом до суду 17 квітня 2012 року, тобто через 4 роки з дня спливу строку виконання зобов'язань за договором споживчого кредиту.

Відповідно до п. 12 договорів поруки, порука припиняється за цим договором після закінчення п'яти років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором.

Позивач же звернувся з позовом до ОСОБА_2 через два роки з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором.

Норми ст. 256 Цивільного кодексу України визначають, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до ч.. 4, 5 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності є підставою для відмови у позові.

Згідно ч.1 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Встановлені судом фактичні обставини відповідають правовідносинам, які витікають з умов та виконання договору споживчого кредиту, прав та обов'язків сторін, а також прав та обов'язків споживачів.

Згідно п.7 частини тринадцятої ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

Відповідно до п.31 Постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі. Крім того, оскільки зі спливом строків позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо), положення п.7 частини тринадцятої ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» застосовується й до додаткових вимог банку (іншої фінансової установи), у тому числі й щодо стягнення пені.

З огляду на те, що факт звернення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» за захистом своїх прав був за межами позовної даності, то у матеріалах справи існують обставини, які є підставою застосування позовної давності.

Судова колегія приходить до висновку, що вказані порушення призвели до неправильного вирішення справи, тому суд апеляційної інстанції на підставі ст. 309 ЦПК України рішення районного суду скасовує та ухвалює нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст. 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 17 вересня 2012 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:/підпис/

Судді: /підписи/