Справа № 2108/5049/2012
Провадження №2/2108/1763/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 грудня 2012 року Голопристанський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Охтень А.А.,

при секретарі Данилевич В.П.,

за участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Гола Пристань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі продажу недійсним ,-

В С Т А Н О В И В:

06.04.2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку недійсним, в якому просив визнати недійсним договір купівлі-продажу від 01.09.2009 року, укладений між продавцем ОСОБА_5 та покупцем ОСОБА_4, зобовязати відповідача повернути йому даний будинок та стягнути з неї на його користь судові витрати.

Позов обґрунтував тим, що 01.09.2009 року його тітка ОСОБА_5 уклала з ОСОБА_4 договір купівлі-продажу житлового будинку, розташованого в с.Мала Кардашинка Голопристанського району Херсонської області по вул. Береговій, №14. 09.05.2010 року тітка померла, він є єдиним спадкоємцем. Вважає вказаний договір недійсним, оскільки тітка хворіла, тобто була недієздатна, договір взагалі не підписувала.

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримала та зазначили, що позивач та його сімя проживали разом з ОСОБА_6 та у 1990 році позивач побудував у дворі будинку № 14 по вул. Береговій в с.Мала Кардашинка ще один будинок, однак у 2006 році у них виникла сварка з ОСОБА_5 та позивач з сімєю виїхали з будинку. Після смерті ОСОБА_5 він дізнався, що вона продала будинок відповідачу, вважає дану угоду недійсною, оскільки ОСОБА_5 на час укладання угоди була недієздатною та взагалі не мала права продавати будинок, який побудував позивач.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, вважає відсутні підстави для його задоволення, оскільки спірний договір відповідає вимогам чинного законодавства, посилання позивача на його незаконність є необгрунтованими.

Суд вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи переходить до наступного.

01.09.2009 було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку № 14 по вул. Береговій в с.Мала Кардашинка Голо пристанського району Херсонської області між ОСОБА_6 та ОСОБА_4.

09.05.2010 року ОСОБА_6 померла.

Відповідно до ч.ч.1 і 2 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Позивач не надав доказів звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6.

З пояснень позивача вбачається, що на момент смерті позивач мешкав окремо від померлої ОСОБА_5Є, тому в силу ч.3 ст.1268 ЦК України не може вважатись таким, що прийняв спадщину після смерті останної. При цьому, крім посилань позивача, відсутні навіть докази про родинні зв'язки останнього та спадкодавця.

Позивачем в силу ст.60 ЦПК України не доведено належними доказами, що він прийняв спадщину після смерті померлої ОСОБА_6, що він є єдиним спадкоємцем ОСОБА_6, також не доведено, які права його як спадкоємця порушує спірний договір купівлі-продажу, а тому має право на майно, яке належало померлому.

В силу ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно з п.5 абзацу 5 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" від 6 листопада 2009 року N9 відповідно до статей 215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Згідно з ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Однак, як зазначено вище, позивач не довів те, що він є заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушені вчиненням оспорюваного договору купівлі-продажу від 01.09.2009 року.

Крім того, суд не може прийняти до уваги доводи позивача, про те, що він є власником будинку № 14 по вул. Береговій в с.Мала Кардашинка та ОСОБА_6 незаконно отримала свідоцтво про право власності на цій будинок, оскільки дані обставини перевірені судом першої та апеляційної інстанції, про що винесені рішення суду від 05.07.2012 року та ухвала суду від 08.10.2012 року відповідно(а.с.134, 135).

За таких обставин в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись, ст.ст. 10, 12, 14, 60, 62, 212 - 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі продажу недійсним залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А. А. Охтень