ун. № 2-5072/11
пр. № 2/2608/777/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2012 року

Святошинський районний суд м.Києва в складі:

головуючої судді : Т.О. Величко

при секретарі: М.І. Денисюк

ОСОБА_1

ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ПАТ Туристичний комплекс «Пролісок»до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди завданої працівником, суд ,-

ВСТАНОВИВ:

ПАТ Туристичний комплекс «Пролісок»звернулися до суду із позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди завданої працівником, посилаючись на те, що відповідач перебувала у трудових відносинах із позивачем працюючи на посаді завідуючої виробництвом ресторану «Пролісок», який є майновим комплексом ПАТ «Туристичний комплекс «Пролісок»з 23.09.2003 року до 11.01.2010 року, та була звільнена із займаної посади за власним бажанням. Позивач зазначав, що відповідно до результатів проведеної ревізії контролерами - ревізорами встановлено, що ОСОБА_3 допущені порушення, що призвели до завдання матеріальної шкоди підприємству на суму 648000,00 грн. Позивач зазначав, що ОСОБА_3 було підписано ОСОБА_1 на списання від 14.02.2010 року №СпТ-000004 на суму 7198,4 грн., пояснень при проведенні перевірки не надано, оскільки ОСОБА_3 була звільнена. Позивач зазначає, що вина ОСОБА_3 підтверджується висновками Голов КРУ, які викладені в ОСОБА_1 планової ревізії фінансово-господарської діяльності ВАТ «Туристичний комплекс «Пролісок»№5-21/1 від 06.01.2011 року та листі ГоловКРУ №5-14/477 від 10.05.2011 року, а тому просять суд позов задовольнити та стягнути з ОСОБА_3 у порядку ст.ст. 132,134 ,233 КЗпП України матеріальну шкоду у розмірі 2253,00 грн. у розмірі її середньомісячної заробітної плати та судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача від позову не відмовилася, позовні вимоги підтримала у повному обсязі просила суд позов задовольнити на підставі доказів поданих до позовної заяви та зібраних судом за клопотанням відповідача.

Відповідач у справі у судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, зазначала, що була звільнена із займаної посади з 11.01.2010 року за власним бажанням, що на час звільнення претензій з боку керівництва до неї не було, що ОСОБА_1 на списання від 14.02.2010 року №СпТ-000004 на суму 7198,4 грн. нею підписано не було, що на час складення вона була вже звільнена із займаної посади та отримала трудову книжку, що підпис на ОСОБА_1 від її імені поставила не встановлена особа, пояснила суду, що в у вказаному ОСОБА_1 списання йдеться про списання продуктів харчування, до яких вина не мала ніколи ніякого відношення, та не отримувала такі продукти харчування на складі, згідно своїх посадових обов»язків, просила суд у задоволенні позову відмовити.

Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи встановив наступне.

Судом встановлено, що відповідач перебувала у трудових відносинах із позивачем працюючи на посаді завідуючої виробництвом ресторану «Пролісок», який є майновим комплексом ПАТ «Туристичний комплекс «Пролісок»з 23.09.2003 року до 11.01.2010 року, та була звільнена із займаної посади за власним бажанням ( а.с.6,7).

Судом встановлено, що згідно Постанови від 12.09.2011 року відмовлено у порушення кримінальної справи відносно службових осіб ПАТ ТК «Пролісок»за відсутністю в їх діях складу злочину, передбаченого ст. 190КК України( а.с.24-25).

Судом встановлено, що згідно ОСОБА_1 планової ревізії фінасово-господарської діяльності ВАТ ТК «пролісок»за період 01.04.07-30.06.10 від 06.01.11 не встановлено, що відповідач ОСОБА_3 за час своєї роботи або після звільнення з 11.01.2011 року складала та підписувала ОСОБА_1 на списання від 14.02.2010 року №СпТ-000004 на суму 7198,4 грн.( а.с.41-43).

Судом встановлено, що згідно інвентаризаційного опису від 14.01.2010 року відповідач ОСОБА_3 передала продукти харчування на суму 27931,99 грн. що прийнято комісією.

Позивач у справі не довів суду належними та допустимими доказами, не надав суду оригінал ОСОБА_1 на списання від 14.02.2010 року №СпТ-000004 на суму 7198,4 грн., а також не повідомив про підстави звільнення від доказування, відповідач заперечувала, що підписувала вказаний акт, позивач не наполягав на проведення почеркознавчої експертизи та встановлення чи дійсно підпис відповідача стоять на вказаному акті, а тому суд вважає письмовий доказ - ОСОБА_1 на списання від 14.02.2010 року №СпТ-000004 на суму 7198,4 грн. неналежним доказом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні данні, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці данні встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко-і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ст.132 КЗпП України за шкоду заподіяну підприємству, установі, організації при виконання трудових обов»язків працівників, з винив яких заподіяно шкоду несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середньомісячного заробітку.

Як вбачається із поданих позивачем доказів в обґрунтування позовних вимог, позивач у справі не довів суду належними та допустимим доказами, що відповідач ОСОБА_3 отримувала на складі продукти харчування та які згідно ОСОБА_1 на списання від 14.02.2010 року №СпТ-000004 на суму 7198,4 грн. були нею списані вказані продукти харчування, та що вказаний акт було підписано ОСОБА_3, який не затверджений в установленому законом порядку, а тому позов не доведений та задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відшкодуванню не підлягають.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. 132КЗпП України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-218, 294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ПАТ Туристичний комплекс «Пролісок»до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди завданої працівником відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з часу його проголошення, а у разі відсутності осіб, які брали участь у справі, протягом десяти днів з дня отримання копії рішення цього суду.

Суддя: Т.О. Величко