справа № 415/67/12
№ провадження 2/415/8/12
РІШЕННЯ

Іменем України

16 липня 2012 р. м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого, судді Нельге Д.В.

при секретарі Гаркуша В.В.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 «Про стягнення заборгованості за договором позики», -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на його користь:

- 267 800,00 грн. суму боргу за договором позики;

- 2678,00 грн. - судовий збір.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що, 08.07.2011р. між ним та відповідачем було укладено договір позики, згідно якого він передав відповідачу, а відповідач отримав від нього 267800,00 грн., про що відповідач власноруч написав розписку, у якій зобовязався повернути отримані від нього кошти до 30.09.2011р. У визначений у договорі термін відповідач, отримані у борг кошти, не повернув, та взагалі відмовився виконати своє зобовязання щодо повернення боргу, внаслідок чого він був змушений звернутися до суду для вирішення даного питання в судовому порядку.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги свого довірителя у повному обсязі, та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 проти задоволення позовних вимог позивача не заперечував та суду пояснив, що, дійсно, 08.07.2011 року між ним та позивачем було укладено договір позики, за яким він отримав від позивача 267800,00 грн., які зобовязався повернути позивачу до 30.09.2011р. Проте, у визначений термін він не зміг повернути кошти позивачу.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до положення ст.ст.526, 527 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено судом в ході розгляду справи, на підтвердження укладання 08.07.2011р. між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 договору позики, позивач надав суду розписку, згідно якої, відповідач ОСОБА_2 08.07.2011р. отримав від позивача 267800 грн., які зобовязався повернути позивачу до 30.09.2011р.

У зазначений у розписці термін отриману від позивача суму коштів відповідач позивачу не повернув, відмовившись, таким чином, виконати взяте на себе за договором позики зобовязання.

Відповідно до ст.1050 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором.

Будь-яких доказів тому, що сума боргу була повернута позивачу, відповідач, який не заперечував проти задоволення позову - суду не надав.

Таким чином, дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що, порушуючи умови договору позики, відповідач ОСОБА_2 взяте на себе зобовязання щодо повернення позивачу ОСОБА_3 отриманих від нього у борг коштів у встановлений договором строк - не виконав, суд дійшов висновку, що, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ч. 1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Згідно наданої позивачем квитанції, при подачі позовної заяви ним було сплачено судовий збір у розмірі 2678,00 грн., який він також просить стягнути з відповідача. Відповідно до ст.88 ЦПК України зазначені вимоги позивача суд вважає обґрунтованими, й такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 5, 10, 60, 212, 215 ЦПК України, ст. 509, 526-527, 626, 629, 631, 1046, 1047, 1050 ЦК України, суд, -

В и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2 краю, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_3, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4:

- 267 800 (двісті шістдесят сім тисяч вісімсот) грн. 00 коп. заборгованість за договором позики;

- 2 678 (дві тисячі шістсот сімдесят вісім) грн. 00 коп. - судовий збір;

а всього 270 478 (двісті сімдесят тисяч чотириста сімдесят вісім) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Нельга Д. В.