справа № 415/3478/12
№ провадження 2/415/2850/12
РІШЕННЯ

Іменем України

23 жовтня 2012 р. м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська у складі: с судді Гібалюк Т. Я.,

три секретарі Бардадим О.В.

за участю позивача ОСОБА_1, представників позивача: ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у судовому засіданні в м. Дніпродзержинськ цивільну справу за пзовом ОСОБА_1 до ТОВ «Дніпровський автобусний завод» про скасування незаконного наказу та про поновлення на роботі і стягнення переднього заробітку за час вимушеного прогулу,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ТОВ «Дніпровський автобусний завод» про скасування незаконного наказу № 190 від 04 квітня 2012 р. про звільнення відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із прогулом, про поновлення на роботі на посаді електрозварника 4-го розряду цеху № 2 дільниці облицювання автобусів з 05.04.2012 р., про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу 4500 грн,, матеріальної шкоди 5000 грн.

В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності.

В судовому засіданні представники позивача підтримали позовні вимоги, просили скасувати наказ від 04 квітня 2012 року № 190 про його звільнення ОСОБА_1 з роботи, поновити на роботі ОСОБА_1 на посаді електрозварника 4-го розряду ТОВ "Дніпровський автобусний завод", стягнути на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу 4500,00 грн. за період з 05 квітня 2012 р. по день винесення судом рішення., моральну шкоду 5000 грн.

В судовому засіданні представник відповідача - ТОВ "Дніпровський автобусний завод проти задоволенні позову заперечувала, пояснив, що ОСОБА_1 був звільнений з посади електрозварника ТОВ «Дніпровський автобусний завод» 04.04.2012 р. за прогул правомірно, оскільки його не було на робочому місці 02.03.2012 р. без поважних причин, що було з'ясовано та підтверджено відповідними актами підприємства, доповідними записками, протоколом засідання профкому. Наказу по підприємству про невихід на роботу на '2.03.2012 р. не приймалось. Вважає, що при звільнені позивача з боку відповідача відсутні порушення вимог законодавства, щодо дотримання процедури звільнення, оскільки позивач був попереджений про можливість звільнення але відмовився надати пояснення стосовно прогулу та ознайомлюватися з наказом про звільнення.

Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи встановив наступне.

ОСОБА_1 працював у ТОВ «Дніпровський автобусний завод» з 1977 року на посаді слюсаря, потім переведений на посаду електрозварника 4-го розряду цеху № 2 дільниці облицювання автобусів ТОВ "Дніпровський автобусний завод" бригади, що на 02 березня 2012 р. необхідно написати заяви про відпустку за власний рахунок та не виходити на роботу. Заяви всіх працівників було зібрано і підписано старшим майстром, так як і заява ОСОБА_1 про надання відпустки за рахунок планової. Візування заяв директором працівники не чекали, оскільки так було заведено на підприємстві.

В судовому засіданні представник відповідача пояснила, що ОСОБА_1 неодноразово порушувалась трудова дисципліна, про що свідчать доповідні записки та акти від 09.12.2011 року, 14.12.2012 року, 25.01.2012 року, 21.02.2012 року та 27.02.2012 року та наказ № 130 про оголошення догани за порушення трудової і технологічної дисципліни від 14 грудня 2011 року.

Суд не приймає, як належні докази акти та доповідні записки, складені працівниками ТОВ «ДАЗ» та накази по підприємству про порушення ОСОБА_1 трудової дисципліни, та дає їм критичну оцінку, оскільки зазначені документи не прошити, не пронумеровані, їх оформлення не відповідає вимогам трудового законодавства, діловодства.

В судовому засіданні представник відповідача не надав пояснень щодо причин неналежного оформлення актів та наказів про порушення трудової дисципліни.

Між тим, з наданих в судовому засіданні доказів вбачається, Що позивач ОСОБА_1 працював сумлінно, йому неодноразово оголошувались подяки з записами у трудову книжку, також позивач нагороджувався Почесними грамотами за багаторічну сумлінну працю, високу професійну майстерність, вагомі трудові досягнення. Сумлінне виконання ОСОБА_1 своїх обов'язків також підтверджено поясненнями свідка ОСОБА_5

Згідно до вимог ч. 4 ст. 40 КЗОТ України, прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин.

В судовому засіданні встановлено, що позивач ОСОБА_1 був відсутній на роботі 2 березня 2012 р. з поважної причини, йому та членам бригади в якій він працює, адміністрацією ТОВ «Дніпровський автобусний завод» були надані відпустки «за свій рахунок».

Позивач ОСОБА_1 підлягає поновленню на роботі електрогазозварника 4 розряду

дільниці обліцовки, з 4 квітня 2012 р. ,

Відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Суд вважає, що підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_6 про стягнення на його користь середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 5 квітня 2012 р. по 22 жовтня 2012 р. - 7017,60 грв. виходячи з наступного розрахунку: середньоденний заробіток - 51,60 грв. помножений на кількість днів вимушеного прогулу -136 днів = 7017,60 грв.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя..

Суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню в розмірі 3000 грн., оскільки неправомірними діями відповідача позивачу була завдана моральна шкода, були порушені його законні права, що призвело до моральних страждань, втрати життєвих зв'язків.

Керуючись ст. п. 1 ст. 40, ст. 42, 49-2, 237-1 КЗпП України, ст.10,11,59-61, 209, 212-224-228 ЦПК України, суд-

вирішив

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Дніпровський автобусний завод» про скасування незаконного наказу та про поновлення на роботі стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 на роботі електрогазозварювальника о розряду ТОВ «Дніпровський автобусний завод» з 4 квітня 2012 р.

Стягнути з ТОВ «Дніпровський автобусний завод» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 5 квітня 2012 р. по 22 квітня 2012 р. - 7017,60 грв. без утримання з ОСОБА_1 податку з доходів фізичних їв та інших обов»язкових платежів до бюджету і відповідних фондів.

Стягнути з ТОВ «Дніпровський автобусний завод» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 3000 грв. В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути з ТОВ «Дніпровський автобусний завод» на користь держави судовий

збір в розмірі 214,60 грв. ""

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області ротягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до анцелярії Заводського райсуду м. Дніпродзержинська.

Суддя Гібалюк Т. Я.