Справа № 2-760/12
РІШЕННЯ

іменем України

20.03.2012

Деснянський районний суд м.Києва в складі:

головуючого - судді Смирнової Є.П.,

при секретарі Грей О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві

справу за позовом

ОСОБА_1 до

ОСОБА_2, -

Про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить визнати за ним право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1. При цьому позивач вказує на те, що перебував з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 21.02.1997 року, який розірвано між ними на підставі рішення суду від 04.10.2011 року.

Як зазначає позивач, під час шлюбу ними було придбано квартиру АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 21.06.2001 року. Хоча право власності на квартиру зареєстровано за відповідачкою, квартира придбана під час шлюбу та за їх спільні кошти.

Посилаючись на викладені обставини та вимоги ст.ст. 60-74 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 355-372 ЦК України, ОСОБА_1 просить задовольнити його вимоги.

В судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги визнала частково. При цьому підтвердила, що квартира АДРЕСА_1 була придбана під час шлюбу з позивачем за їх спільні кошти. Однак, вважає, що за нею має бути визнано право власності не на ? частину спірної квартири, як просить позивач, а її частка власності у спірній квартири має бути збільшена з урахуванням того, що з нею проживають двоє їх спільних дітей, які знаходяться на її повному утриманні. При цьому позивач не утримує дітей матеріально, має заборгованість по аліментах, крім того, захоплюється гральними автоматами.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного.

Судом встановлено, що сторони є колишнім подружжям, перебували в зареєстрованому шлюбі з 21.02.1997 року, який на підставі рішення Деснянського районного суду м.Києва від 04.10.2011 року розірвано між ними (а.с. 10-15).

Від спільного життя сторони мають двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які після розірвання шлюбу батьків проживають з матір»ю, відповідачкою у справі, в квартирі АДРЕСА_2 (а.с.7,8,9).

Під час перебування сторін у шлюбі, на підставі договору купівлі-продажу від 21.06.2001 року сторони придбали трикімнатну квартиру АДРЕСА_3, право власності на яку зареєстровано за відповідачкою ОСОБА_2 (а.с.6).

На теперішній час на спірній житловій площі зареєстровані чотири особи: сторони по справі та двоє їх синів (а.с. 16).

Відповідно до вимог ст.ст. 60,63 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вони також мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності.

Як встановлено судом, спірне майно - квартира АДРЕСА_4 була придбана сторонами під час їх спільного життя та є їх спільною сумісною власністю, проти чого не заперечує і відповідачка.

Згідно ч.1 ст. 70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідачка ОСОБА_2, визнаючи право спільної сумісної власності з позивачем на квартиру АДРЕСА_1, просить відступити від засади рівності часток подружжя та збільшити її частку у зазначеній квартирі, посилаючись на те, що після розірвання шлюбу з позивачем з нею залишилися проживати двоє їх неповнолітніх дітей, а позивач на утримання дітей коштів не надає, аліменти сплачує в розмірі, недостатньому для їх утримання та виховання, крім того витрачає кошти на гральні автомати.

Вказані доводи відповідачки суд не приймає до уваги, виходячи з наступного.

Так, відповідно до положень ч.2,3 ст. 70 Сімейного Кодексу України при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім»ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім»ї.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов до висновку, що відповідачкою не доведено істотні обставини, які б давали підстави для збільшення її частки у спірній квартирі, а саме: не надано доказів протиправної поведінки позивача, зокрема, про те, що він не дбав про матеріальне забезпечення сім»ї під час їх спільного життя; витрачав кошти чи спільне майно на шкоду інтересам сім»ї, для задоволення своїх особистих потреб, або зловживав алкоголем.

Інших обставин, що мають істотне значення при вирішення спору про поділ майна, відповідачкою не зазначено та не надано доказів на їх підтвердження.

Крім того, суд враховує, що самого факту проживання двох неповнолітніх дітей разом з відповідачкою недостатньо для збільшення її частки у спірній квартирі. В той же час ОСОБА_2 не доведено, що позивачем порушуються інтереси неповнолітніх дітей, він ухиляється від сплати аліментів або суми, які стягуються за рішенням суду, недостатньо для покриття половини затрат, які несе мати на виховання та утримання дітей.

В обґрунтування зазначених доводів відповідачкою надано до суду лише рішення Деснянського районного суду м.Києва від 21.02.2012 року про стягнення з позивача на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 25.11.2011 року (а.с.30-31).

Інших доказів в обґрунтування своїх доводів відповідачкою не надано.

При таких обставинах підстав для збільшення частки відповідачки ОСОБА_2 у спільній частковій власності квартирі АДРЕСА_4 суд не вбачає.

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку, що спірна квартира була придбана сторонами під час шлюбу, за спільні кошти подружжя, тому вона є спільною власністю сторін. Таким чином, при поділі майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, згідно ч.1 ст. 70 Сімейного Кодексу України суд вважає частки позивача та відповідачки рівними, тому вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на ? частину спірної квартири суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4,10,57-60,213,214,218 ЦПК України, ст.ст.357, 358 ЦК України, ст.ст. 60,63,70 Сімейного Кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_4.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_4.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Деснянський районний суд м.Києва протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: