Справа № 1802/1680/2012
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2012 року м. Буринь

Буринський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді: Комлєва В. С.

при секретарі: Лігерко Т. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Буринь справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та Приватного сільськогосподарського підприємства «Квант» про визнання договору-куплі-продажу нежитлового приміщення недійсним

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що 09.10.2008 року між ПСП «Квант», засновником і власником якого є її чоловік відповідач ОСОБА_2, з яким вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 20 січня 1978 року по даний час, та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу, за яким підприємство продало ОСОБА_3 нежитлове приміщення площею 904,7 м.кв., розташоване в місті Буринь вул. Новоселівська,2. На момент укладання вказаного договору позивачка тяжко хворіла, потребувала негайного лікування і значних грошових коштів для цього. Враховуючи вказані обставини, чоловік ОСОБА_2, як засновник і власник ПСП «Квант», був вимушений продати цю будівлю, отримавши кошти в сумі 10000 гривень та витративши їх на лікування дружини позивачки ОСОБА_1, хоча ціна приміщення значно більша і становить близько 260000 грн. Крім того, вказане нежитлове приміщення придбане в період спільного сумісного проживання з відповідачем ОСОБА_2 і тому його необхідно вважати майном подружжя. При укладенні договору купівлі-продажу не була витребувана її згода, як подружжя і про наявність договору вона дізналася влітку 2011 року. Так як договір укладений з порушенням вимог законодавства, просить визнати його недійсним та застосувати наслідки недійсності правочину і стягнути судові витрати.

Ухвалами від 22.11.2012 року та від 30.11.2012 року до участі в справі в якості відповідача залучено ПСП «Квант» та в якості третіх осіб - ОСОБА_4 та відділ ДВС Буринського районного управління юстиції.

В судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав і пояснив, що про наявність договору купівлі-продажу належного їх сім»ї нежитлового приміщення в місті Буринь по вул.Новоселівська,2 ОСОБА_1 дізналася влітку (в червні-липні) 2011 року від відповідача ОСОБА_2, який повідомив, про цей факт та про те, що виручені від продажу кошти витратив на її лікування в 2008 році. Так як вказаний договір купівлі-продажу був укладений під впливом тяжких обставин для сім»ї (необхідність грошових коштів на лікування позивачки) на вкрай невигідних умовах, із суттєвим порушенням вимог сімейного законодавства, а тому просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився, позов визнає.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з»явився, позов визнав.

Представник відповідача ПСП «Квант» в судове засідання не з»явився, надав заяву за підписом директора ОСОБА_2, про те, що позов визнає у повному обсязі.

Треті особи предствник Буринської державної нотаріальної контори та представник відділу ДВС Буринського районного управління юстиції в судове засідання не з»явилися, поклавши вирішення спору на розсуд суду.

Третя особа ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5 заперечуючи в задоволенні позову пояснили, що вимоги позивача є необґрунтованим та спрямовані на ухилення від виконання зобовязань з боку відповідача, оскільки за рішенням Зарічного районного суду м. Сум з ОСОБА_3 на його користь стягнуто грошові кошти в сумі більш ніж 300000 грн., на виконання якого відділом ДВС Буринського РУЮ було накладено арешт на майно ОСОБА_3 в тому числі і на вищевказане приміщення. Просять застосувати до спірних правовідносин наслідки сплину строку позовної давності. Питання витрат коштів, отриманих від продажу приміщення, на лікування дружини позивачки ОСОБА_1 було предметом розгляду Буринського районного суду з винесенням рішення від 18.11.2011 року. Крім того, предметом оспорюваного договору купівлі-продажу було майно юридичної особи, до якого не застосовуються норми Сімейного кодексу України. Звертають увагу, що майже через місяць після укладення оспорюваного договору ПСП «Квант» надав у позику ОСОБА_3 260000 гривень, про що складені передбачені законодавством документи. Просять у задоволенні позову відмовити.

Суд, дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, вважає, що позов задоволенню не підлягає.

Так, в судовому засіданні встановлено, що 09.10.2008 року згідно договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Буринської районної державної нотаріальної контори, відповідач ОСОБА_3 придбав у юридичної особи - ПСП «Квант», від імені якого діяв директор та засновник підприємства ОСОБА_2, за 10000 гривень нежитлове приміщення літер «А-1» площею 904,7 кв. м. розташоване в місті Буринь по вулиці Новоселівська,2, Сумської області, зареєструвавши в подальшому право власності за собою в КП «Буринське бюро технічної інвентаризації», що вбачається з пояснень сторін, фотокопії договору купівлі-продажу, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, витягу з державного реєстру правочинів, правовстановлюючих документів ПСП «Квант».

Юридична особа ПСП «Квант» на момент укладення договору купівлі-продажу нежитлового приміщення 09.10.2008 року була наділена самостійною цивільною правоздатністю та цивільною дієздатністю. При укладенні договору купівлі-продажу від 09.10.2008 року директор та засновник ПСП «Квант» ОСОБА_2 діяв у межах наданих йому повноважень на підставі статуту. Відповідно до п. 6.2 статуту ПСП «Квант» - засновник організовує роботу підприємства, представляє його в усіх установах, організаціях, підприємствах, розпоряжається майном та коштами, укладає договори.

Спірне нежитлове приміщення по вул.Новоселівська,2 в місті Буринь Сумської області придбане та продане ПСП «Квант» в період, коли засновник та директор ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі із позивачкою ОСОБА_1, що видно із пояснень сторін, копії свідоцтва про шлюб серії І-БП №313186, виданого Тернівською селищною Радою 20.01.1978 року

Пунктом 29 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», яка діяла на час укладення спірного договору, роз»яснено, що відповідно до положень статей 57, 61 Сімейного кодексу України, ст.52 ЦК України майно приватного підприємства чи фізичної осмоби-підприємця не є об»єктом спільної сумісної власності подружжя. Інший із подружжя має право тільки на частку одержаних доходів від цієї діяльності.

Рішенням Конституційного Суду України у справі №17-рп/2012 за конституційним зверненням приватного підприємства «ІКІО» щодо офіційного тлумачення положення частини першої статті 61 Сімейного кодексу України прийнято 19 вересня 2012 року. Тобто зміна правозастовчої практики за рішенням Конституційного Суду та ст.1 Сімейного кодексу України стосується виключно майнових прав подружжя, як фізичних осіб, та може бути застосована позивачем у відповідності до діючого законодавства та не обмежує дієздатності та правоздатності юридичної особи, яка повинна або могла бути обмежена судом до або на дату укладення оспорюваного правочину. Отже, ПСП «Квант», укладаючи з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу нежитлового приміщення 09 жовтня 2008 року діяв у межах і в порядку чинного законодавства.

Сімейний кодекс не містить норми, яка б зобов»язувала керівника підприємства отримувати письмову згоду дружини на укладення правочину з реалізації нерухомого майна юридичною особою-підприємством.

Питання витрат коштів, отриманих від продажу приміщення, на лікування позивачки ОСОБА_1 було предметом розгляду Буринського районного суду з винесенням рішення від 18.11.2011 року, яке набрало законної сили. Інших доказів у підтвердження того факту, що позивачка, маючи поганий стан здоров»я, що видно із пояснень сторін, копії довідки до акту огляду МСЕК серії АС №013570 про встановлення другої групи інвалідності з причини загального захворювання безстроково, в період, близький до 09.10.2008 року, перебувала в лікувальних установах і саме виручені від продажу нежитлового приміщення кошти були витрачені на її лікування, тобто спірний правочин укладено під впливом тяжких обставин для сім»ї, не надано і добути їх суд неспроможний.

Вищезазначене дає суду підстави зробити висновок про те, що в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2П, ОСОБА_3 та ПСП «Квант» про визнання недійсними договору купівлі-продажу від 09.10.2008 року необхідно відмовити.

При вирішенні питання застосування до спірних правовідносин строку позовної давності суд враховує те, що доказів, які б з достовірністю спростовували твердження позивачки про те, що про укладений правочин вона дізналася влітку 2011 року, сторонами не надано і добути їх суд неспроможний, тому вважає, що строк для звернення до суду з вказаним позовом позивачка не пропустила.

Керуючись ст.ст.5, 6, 10, 11, 15, 58, 59, 60, 61, 212 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 216, 258, 261, 368, 369, 202-205, 208-210 ЦК України, ст.. ст.. 60 ч.1, 61 ч.1, 65 ч.2, 65 ч.3 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», Рішенням Конституційного Суду України у справі №17-рп/2012 від 19.09.2012 року, Статутом Приватного сільськогосподарського підприємства «Квант», затвердженого рішенням Засновника 12.01.2001 року та зареєстрованого за розпорядженням голови Недригайлівської райдержадміністрації від 22.03.2001 року за №87, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, приватного сільськогосподарського підприємства «Квант» про визнання недійсним договору купівлі-продажу нежитлового приміщення від 09.10.2008 року, посвідченого державним нотаріусом Буринської районної державної нотаріальної контори за реєстровим №1413 та зареєстрованого в Комунальному підприємстві « Буринське бюро технічної інвентаризації» 20.10.2008 року за №427 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Сумської області через Буринський райсуд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий