Справа № 22-ц-938/12 Головуючий у 1 інстанції: Сенечина В. М.
Провадження № 22-ц/1390/938/12 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Л. Д.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2012 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Зверхановської Л.Д.

суддів: Бойко С.М., Шеремети Н.О.

при секретарі: Служала А.Ю.

з участю: відповідачки ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 28 березня 2011 року,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 28 березня 2011 року задоволено позов Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Стягнуто з ОСОБА_2 в користь акціонерного товариства УкрСиббанк заборгованість за кредитним договором 210 807 (двісті десять тисяч вісімсот сім) доларів США 02 центи, що згідно курсу НБУ становить 1 682 830 (один мільйон шістсот вісімдесят дві тисячі вісімсот тридцять) грн. 28 коп., пеню та штрафні санкції 16 344 ( шістнадцять тисяч триста сорок чотири) грн. 64 коп.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення суду є незаконним та необгрунтованим, суперечить вимогам ст.ст. 213, 214 ЦПК України. Вказує, що після підписання додаткової угоди №3 від 30 березня 2009 року зміни і доповнення в договір іпотеки не вносились, тому договір іпотеки від 18 жовтня 2007 року із змінами і доповненнями, внесеними договором про внесення змін до договору іпотеки від 26 лютого 2009 року, не забезпечує в повному обсязі виконання зобовязань за договором про надання споживчого кредиту від 18 жовтня 2007 року із змінами і доповненнями, внесеними додатковими угодами.

Вважає, що у позові слід відмовити, оскільки рішенням Самбірського міськрайонного суду від 04.10.2010 року уже стягнуто з ОСОБА_4 кредиторську заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 18 жовтня 2007 року в розмірі 1699174 грн. 92 коп., а у стягненні кредиторської заборгованості за договором про надання споживчого кредиту із неї - відмовлено. Окрім цього, вказаним рішенням суду встановлено, що позивач мав право предявити позов до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, а не вимогу про солідарне стягнення суми кредиторської заборгованості.

Звертає увагу суду, що наявні в матеріалах справи документи не дають змоги перевірити правильність нарахування процентів, прострочених процентів, пені, штрафів, суми заборгованості по кредиту, відсутні документи про погашення кредиту та відсотків по ньому. Більше того, суд прийняв до уваги документи, надані позивачем, не вникаючи в суть розрахунків та не перевіряючи правильність нарахувань, бо довідки-розрахунки заборгованості не містять жодних арифметичних дій.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

Колегія суддів не знаходить підстав для задоволення клопотання ПАТ УкрСиббанк про заміну позивача по справі на ПАТ Дельта Банк, оскільки наданими документами не підтверджено переходу права вимоги до цього товариства саме за кредитним договором №0 від 18 жовтня 2007 року, укладеним із ОСОБА_4

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Однак, оскаржуване рішення не у повній мірі відповідає даним вимогам.

Районним судом встановлено, що Публічне акціонерне товариство УкрСиббанк відповідно до кредитного договору №0 від 18 жовтня 2007 року надало ОСОБА_4 кредит у розмірі 200 000 доларів США, що на момент підписання даного договору становило у гривневому еквіваленті 1 010 500 грн., а ОСОБА_4 зобовязався сплачувати 13,9 відсотків річних за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами.

Також встановлено, що між ПАТ УкрСиббанк та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, згідно з яким предметом іпотеки є нерухоме майно, яке знаходиться в м. Самборі вул. Клинівка, 42 Львівської області.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 не виконуються зобовязання за кредитним договором, заборгованість за кредитним договором складає 1 682 830,28 грн., а також 16 344 грн. 64 коп. пеня та штрафні санкції, а всього 1699174,92 грн.

Рішенням Самбірського міськрайонного суду від 04.10.2010 року стягнуто з ОСОБА_4 в користь ПАТ УкрСиббанк заборгованість за кредитним договором від 18 жовтня 2007 року в розмірі 1699174 грн. 92 коп.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ст.1054 ч.3 ЦК України).

Статтею 572 ЦК України передбачено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником(заставодавцем) зобовязання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом(право застави).

Частиною першою ст.575 ЦК України визначено, що одним із видів застави є іпотека, тобто застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Більш детально відносини по іпотеці регулюються Законом України Про іпотеку.

Згідно ст.1 даного Закону іпотека вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч.1 ст. 33 Закону України Про іпотекуу разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Частиною першою ст.35 цього ж Закону передбачено, що у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушеного зобовязання, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону.

Відповідно до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способи захисту цивільних прав та інтересів судом визначений ст..16 ЦК України. Крім перелічених у ч.2 цієї статті способів захисту, також зазначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів по договору іпотеки в судовому порядку визначений Законом України Про іпотеку, зокрема статтею 39 передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду. При цьому суд у своєму рішенні про звернення стягнення на предмет іпотеки може встановити спосіб реалізації предмета іпотеки: або шляхом проведення прилюдних торгів, або застосування процедури продажу, встановленої ст.38 Закону України Про іпотеку.

Відповідно до положень ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Скориставшись своїм правом, позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 1699174,92 грн., тобто обрав неналежний спосіб захисту своїх прав.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає, що оскільки оскаржуване рішення постановлене з порушенням норм матеріального права, що є однією з підстав для скасування рішення відповідно до ст.309 ЦПК України, то дане рішення слід скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.2, 309, 313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 28 березня 2011 року

скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий :

Судді: