Справа № 2036/2-41/11
Чугуївський міський суд Харківської області у складі:
Головуючого - судді Карімова І.В., при секретарі - Молчановій О.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -
У квітні 2010 року ОСОБА_4 звернувся до суду в порядку вимог ст..ст. 1166,1167 ЦК України з позовом ( який подалі уточнив у червні 2010 року) до ОСОБА_5 про відшкодування спричиненої йому матеріальної шкоди в сумі 56 000 грн. та моральної шкоди в розмірі 8000 грн.
В обгрунтування позову посилався на те, що він є фактичним власником автомобілю RENAULT-19 1999 року випуску реєстраційний № НОМЕР_1, який належав на праві власності ОСОБА_3, і яка у продала йому цей автомобіль за еквівалент 7000 доларів США - 56 000 грн.
З метою проведення поточного ремонту він передав автомобіль відповідачу ОСОБА_2, поставивши транспортний засіб до гаражу відповідача.
28.11.2009року внаслідок замикання проводки електромережі в гаражі сталася пожежа, в результаті якої було знищено 150 кв.м крівлі житлового будинку, гараж та автомобіль, який знаходився в гаражі. Однак відповідач не бажає повернути йому вартість знищеного автомобілю.
Позивач вказує, що знищенням належного йому автомобілю йому спричинена й моральна шкода, оскільки він знаходиться в стані нервової напруги у зв'язку з відмовою відповідача відшкодувати йому матеріальну шкоду, вже тривалий час позбавлений можливості повсякденно використовувати автомобіль, у зв'язку з чим змінився й ритм його життя.
Крім того позивач просить стягнути з відповідача понесені ним витрати по сплаті судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді в сумі 760 грн.
Третя особа на стороні позивача- Маслова Ю.Ф. підтримала позовні вимоги ОСОБА_4, посилаючись на те, що вона як власник вищевказаного автомобілю фактично продала позивачу цей транспортний засіб за еквівалент 7000 доларів СІЛА, надала йому довіреність на право керування цим автомобілем, просила розглянути справу за її відсутності(а.с. 45).
Відповідач ОСОБА_5 позов не визнав, надав письмові заперечення на позов, в яких посилаючись на те, що ОСОБА_4 не є власником знищеного пожежею автомобіля і не може вимагати відшкодування за нього та відсутність його вини у знищенні автомобілю, просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Вислухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Як вбачається з облікової картки приватного транспортного засобу № НОМЕР_1, виданої МРЕВ №14 ГУМВС Харківської області, власником автомобілю RENAULT-19 легковий седан-В, випуску 1999 року, є ОСОБА_3 (а.с. 74,51).
Згідно довіреності ОСОБА_3 від 10.10.2008 року вона уповноважила ОСОБА_4 управляти і розпоряджатися вищезазначеним автомобілем з правом його продажу, обміну, застави, зміни номерних агрегатів і вузлів, поїздок за кордон, догляду на митницях тощо (а.с. 12).
Тобто ОСОБА_4 є володільцем цього автомобілю на визначених законом підставах і має право вимоги до осіб щодо спричинення шкоди цьому транспортному засобу.
Зазначені обставини підтвердила й власник цього автомобіля ОСОБА_3, зазначивши, що не має будь-яких вимог до відповідача ОСОБА_5, оскільки фактично продала автомобіль позивачу, який і здійснював його експлуатацію.
За таких обставин та враховуючи роз'яснення терміну володільця джерела підвищеної небезпеки, викладені в пункті 4 постанови №6 від 27.03.1992 року ( з подальшими змінами) Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»
ОСОБА_4 як володілець вказаного транспортного засобу не тільки відповідає за шкоду, повязану з його діяльністю, але й має право вимоги до особи, що спричинила шкоду автомобілю.
У звязку з цим посилання відповідача на ту обставину, що позивач ОСОБА_4 не є належним позивачем за цим позовом, суд вважає безпідставними.
Як вбачається з пояснень сторін та їх представників і свідків ОСОБА_6, Снурікової JI.I. в судових засіданнях, та підтверджується копією постанови Чугуївського РВ ГУМВС України в Харківській області від 24.02.2010 року про відмову у порушенні кримінальної справи за ознаками злочинів, передбачених ст..ст. 185,194-196, 277,296 КК України, а також відповіді начальника Чугуївського РВ ГУМВС України в Харківській області від 25.02.2010 р. (а.с. 8-9) за усною домовленістю між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в жовтні 2009 року з метою проведення ремонту автомобіль RENAULT-19 1999 року випуску реєстраційний № НОМЕР_1 був поставлений в гараж, належний відповідачу.
28.11.2009року внаслідок замикання проводки електромережі в гаражі сталася пожежа, в результаті якої було знищено 150 кв.м крівлі житлового будинку, гараж та автомобіль, який знаходився в гаражі.
07.12.2009року Чугуївським РВ ГУМВС України в Харківській області винесена постанова про відмову в порушенні кримінальної справи за фактом пожежі гаражі домоволодіння ОСОБА_2 за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст. 194 КК України на підставі п.2 ст. 6 КПК України.
Відповідно до вимог ч. ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
При цьому зазначена в цій нормі права вина заподіювача шкоди може мати й форму необережності.
Тому, виходячи з вищенаведених обставин, відповідач ОСОБА_5, який взяв на себе обовязок по ремонту автомобіля позивача в своєму гаражі, при знищенні транспортного засобу пожежею, повинен нести цивільну відповідальність перед позивачем згідно ч.І ст. 1166 ЦК України.
Суд вважає за можливе визначити розмір відшкодування позивачу знищенням зазначеного автомобілю, виходячи з висновку цієї судової експертизи.
Посилання представника відповідача ОСОБА_7 на те, що експертом не було враховано, що автомобіль був у розібраному стані, зазнав поновлюваних робіт, з автомобілю був знятий двигун, тому вартість транспортного засобу буде значно менша, суд не може прийняти до уваги, оскільки такі посилання не ґрунтуються на вищевказаних доказах. Останні свідчать про те, що автомобіль був наданий ОСОБА_5 не в розібраному стані, самостійно пересувався.
Згідно ч.І ст.. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини.
Суд вважає, що самим фактом знищенням автомобілю, яким користувався ОСОБА_4, останньому завдана моральна шкода, яку з урахуванням розяснень, які дані в постанові Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди» суд оцінює в розмірі 1000 гривень, і які підлягають стягненню з відповідача.
Крім того відповідно до вимог ст.. 88 ЦПК України з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору в сумі 640 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн.
Керуючись ст..ст.10Д 1, 88,209,212,214.215 ЦПК України, ст.хт. 1166.1167 ЦК України, суд
Позов задовольнити частково.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Чугуївський міський суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в 10- денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: