Справа № 0541/6802/2012
Провадженя № 2/0541/3443/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2012 року м. Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого - судді Федотової В.М.

при секретарі - Ситенко В.В.

з участю позивача ОСОБА_1, відповідачки ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, суд

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2012року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом про розірвання договору довічного утримання між ним та його донькою ОСОБА_3 В позовній заяві зазначив, що 28.10.10року між ним та його донькою ОСОБА_3, яка після одруження має прізвище ОСОБА_2, було укладено договір довічного утримання. Але відповідачка не виконувала ретельно умови договору, за ним не було належного догляду, матеріального забезпечення, донька йому грубить, не поважає, погано відноситься. До того ж донька , зі своїм чоловіком руйнують ті побудови, які були ним побудовані раніш, розпоряджаються його речами на власний розсуд і не питають у нього дозволу на розпорядження даними речами. В добровільному порядку відповідачка не бажала розірвати договір, тому вимушений був звернутись до суду із зазначеним позовом.

Позивач ОСОБА_1 належним чином повідомлений про час і дату судового засідання до суду зявився , просив позов задовольнити у повному обсязі, надав пояснення у відповідності до заявлених вимог.

Відповідачка ОСОБА_2 належним чином повідомлена про час і дату судового засідання у судове засідання зявилась, позов визнала, не заперечувала проти задоволення даного позову.

Суд, вислухавши доводи сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що заявлені вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню

Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи 28.10.2010року між позивачем ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_3 було укладено договір довічного утримання, який був посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_4 (а.с.5-7)

24.09.2012року на звернення ОСОБА_3 до Приморського РВ ММУ ГУ МВС України в Донецькій області було винесено постанову про відмову в порушені кримінальної справи за ст.. 129 КК України відносно ОСОБА_2 та ОСОБА_5. Було винесено застереження ОСОБА_2 та ОСОБА_5 про неприпустимість насильства у родині. (а.с.9-10)

Відповідно до ст.. 744 ЦК України за договором довічного утримання одна сторона (відчужував) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобовязується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Згідно ст.. 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обовязків, незалежно від його вини.

Відповідно до ст.. 756 ЦК України у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у звязку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обовязків за договором, відчужував набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача не підлягають поверненню.

Таким чином, судом було встановлено, що відповідачкою ОСОБА_2 не виконувались обов'язкі передбачені умовами договору довічного утримання, а саме : забезпечення ОСОБА_1 щоденним харчуванням; забезпечення ОСОБА_1 придатним для носіння одягом та взуттям; здійснення догляду за ОСОБА_1 та надання останньому медичної допомоги. Тому суд вважає, що договір довічного утримання укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, яка на даний час має прізвище ОСОБА_2 , 28.10.2010 р., та посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_4 підлягає розірванню.

На підставі п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 6 листопада 2009року «Про визнання правочинів недійсними»та «Практики розгляду судами цивільних справ про визнання правочинів недійсними»- реституція, як спосіб захисту цивільного права (частина перша ст.. 216 ЦК України) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У звязку з чим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути предявлена тільки стороні недійсного правочину.

Задовольняючи позови у повному обсязі , суд на підставі ст.. 88 ЦПК України стягує з відповідачки ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений ним судовий збір у розмірі 107 гривень 30 копійок

Керуючись ст.ст. 744,755,756, 216 ЦК України, ст. ст. 15, 31,57, 58, 59, 60, 88, 196, 213, 214, 215 ЦПК України

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Розірвати договір довічного утримання укладений 28 жовтня 2010року між ОСОБА_1 ІНН НОМЕР_1 та ОСОБА_3 ІНН НОМЕР_2 , посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу ОСОБА_4

Повернути сторони в первісний стан.

Зобов'язати ОСОБА_2 ІНН НОМЕР_2 повернути всі правовстановлюючі документи на домоволодіння №1 по провулку Конечному в м. Маріуполі Соколову ОСОБА_6.

Стягнути з ОСОБА_2 ІНН НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 107 гривень 30 копійок.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області, через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-дений строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: Федотова В. М.