Справа № 1303/2-369/12 Головуючий у 1 інстанції: Журибіда Б.М.
Провадження № 22-ц/1390/4304/12 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Д. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2012 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Монастирецького Д.І.,

суддів: Гірник Т.А., Мацея М.М.,

секретаря Мариняк О.І.,

з участю ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, представника Куткірської сільської ради Буського району Львівської області ОСОБА_4, ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, який представляє інтереси позивачки ОСОБА_2 на рішення Буського районного суду Львівської області від 18 квітня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Куткірської сільської ради, третьої особи ОСОБА_5 про визнання права власності на 1/2 будинковолодіння,-

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Буського районного суду Львівської області від 18 квітня 2012 року позов ОСОБА_2 до Куткірської сільської ради, третьої особи ОСОБА_5, про визнання права власності на спадкове майно задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину житлового будинку по вул. І.Франка, 4 в с. Куткір Буського району Львівської області.

Позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено.

Визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частину житлового будинку по вул. І.Франка, 4 в с. Куткір Буського району Львівської області.

Знято арешт з житлового будинку по вул. І.Франка, 4 в с. Куткір Буського району Львівської області шляхом оголошення заборони на його відчуження.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_3, який представляє інтереси позивачки ОСОБА_2

В апеляційній скарзі зазначає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Суд вибірково підійшов до використання доказів, які були добуті під час розгляду справи, не дослідив та не оцінив належним чином докази, які є в матеріалах справи, зокрема, що ОСОБА_5 жодним чином не допомагав матері у веденні господарства ані працею, ані коштами, постійно споживав алкогольні напої та погано відносився до своєї матері, працював та проживав у м. Львові і лише періодично відвідував її.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким позов ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Представник ОСОБА_5 ОСОБА_7 у своїх запереченнях на скаргу її доводи не визнав, вказавши на безпідставність скарги, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, представника Куткірської сільської ради Буського району Львівської області ОСОБА_4, ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_6, перевіривши матеріали справи, межі та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, виходячи із наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до положень ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Судом встановлено, що спірне будинковолодіння по вул. І.Франка, 4 в с. Куткір Буського району Львівської області належало до суспільної групи - колгоспний двір. Членами цього колгоспного двору станом на 15.04.1991 року були ОСОБА_8 мати ОСОБА_5 і бабця позивачки (спадкодавець) та сам ОСОБА_5 третя особа, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору, що підтверджується довідкою Куткірської сільської ради № 936 від 14.10.2011 року (а. с. 9 справа № 1303/369/2012), а також погосподарськими книгами Куткірської сільської ради, копії яких долучені до справи (а. с. 110-121).

З довідки Куткірської сільської ради Буського району від 09.10.2008 року № 884 вбачається, що ОСОБА_8 до дня смерті проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 11).

Третя особа ОСОБА_5 проживав у спірному будинку з дня свого народження - 10.06.1958 р. Згідно з довідкою Куткірської сільської ради Буського району № 775 від 03.08.2011 року (а. с. 7 справа № 1303/369/2012) в по господарських книгах за 1986-1990 р.р. є запис про те, що 03.01.1986 року він вибув у Хабаровський край і 05.02.1988 року повернувся назад в с. Куткір, де зареєстрований по даний час. Час та місце реєстрації підтверджується також записом у паспорті третьої особи, копія якого долучена до справи (а. с. 6 справа 1303/369/2012).

З показань свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 також вбачається, що з лютого 1988 р. по 15.04.1991 р. ОСОБА_5 був прописаний по вул. І.Франка, 4 в с. Куткір Буського району Львівської області і своєю працею та коштами брав участь у веденні спільного з матірю господарства - колгоспного двору. За вказаною адресою ОСОБА_5 проживає і станом на час розгляду даної справи.

ОСОБА_8 померла 21.07.2008 р., що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії І-СГ № 141246, виданим 22.07.2008 року, актовий запис № 21 (а. с. 5).

За життя, а саме 22.01.2008 р. ОСОБА_8 склала заповіт, згідно якого усе своє майно заповіла позивачці. Заповіт ОСОБА_8 серії ВКС № 759101 посвідчувався приватним нотаріусом Буського РНО ОСОБА_12, зареєстрований в реєстрі за № 128 (а. с. 6), що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 22.01.2008 р. (а. с. 12).

Згідно з п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ст. ст. 120-121, 123 ЦК в редакції 1963 року, майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. Володіння, користування та розпорядження майном колгоспного двору здійснюється тільки за згодою всіх членів двору. При поділі майна колгоспного двору розмір часток членів колгоспного двору визнається рівними.

Таким чином, оскільки станом 15.04.1991 р. ОСОБА_8 та її син ОСОБА_5 були членами колгоспного двору та не втратили права на частку в його майні, вони стали власниками по 1/2 частині будинковолодіння по вул. І.Франка, 4 в с. Куткір Буського району Львівської області - кожен.

Доказів протилежного, позбавлення або зменшення частки ОСОБА_5 у колгоспному дворі, позивачкою ОСОБА_2 не надано.

Згідно з ст. ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно, після смерті ОСОБА_8 спадковим майном є будинковолодіння, на яке спадкодавець мав право як член колгоспного двору. Тобто, до спадкового майна, на яке по заповіту має право ОСОБА_2, належить 1/2 частина спірного житлового будинку по вул. І.Франка, 4 в с. Куткір Буського району Львівської області, інвентаризаційна вартість якого, станом на 06.01.2012 року (а. с. 60), становить 62 892,00 грн.

За таких обставин, районний суд дійшов вірного висновку, що позовні вимоги ОСОБА_5 про визнання його власником 1/2 частини спірного будинку є обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню, а вимоги ОСОБА_2 про визнання її власником усього зазначеного вище будинку підлягають частковому задоволенню, за нею слід визнати право власності на 1/2 частину спірного житлового будинку по вул. І.Франка, 4 в с. Куткір Буського району Львівської області.

Наведене обєктивно стверджується зібраними та оціненими судом доказами, які знайшли своє підтвердження в матеріалах справи та рішенні.

Будь яких інших належних та допустимих доказів для спростування рішення суду першої інстанції, передбачених статтями 57, 58, 59 ЦПК України, які б мали доказове значення та заслуговували на увагу, чи порушень норм процесуального права, які можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, відповідно до ч. 3 ст. 309 ЦПК України, ОСОБА_2 та її представником ОСОБА_3 не представлено.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини у справі, подані сторонами докази та правильно визначив характер спірних правовідносин.

Рішення відповідає вимогам закону і зібраним по справі доказам, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, тому підстав для її задоволення немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, ч. 1 п. 1 ст. 307, ч. 1 ст. 308, ст. 313, ч. 1 п. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, який представляє інтереси позивачки ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Буського районного суду Львівської області від 18 квітня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : Монастирецький Д.І.

Судді: Гірник Т.А.

ОСОБА_13