Справа № 707/2376/2012
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 вересня 2012 року м. Ужгород

Колегія суддів палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді Куштана Б.П. (доповідача),

суддів: Кожух О.А. та Кондора Р.Ю.,

при секретарі Калинич С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 11 травня 2012 р. за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 звернувся у суд із позовом до ОСОБА_2 у лютому 2012 р.

Просив стягнути з відповідача на свою користь 9750 грн. у відшкодування моральної шкоди та 914.60 грн. судових витрат.

На обґрунтування зазначав, що 27.10.11 р. близько 18.00 год. відповідач безпричинно побив його, в звязку з чим він зазнав фізичних і моральних страждань.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 11 травня 2012 р. у позові відмовлено.

Апелянт просить скасувати це рішення та ухвалити нове по суті позовних вимог. Доводить про невідповідність висновків суду обставинам справи. Указує на неналежну оцінку доказів.

Письмових заперечень або пояснень на скаргу позивач не подав, однак у судовому засіданні його представник адвокат ОСОБА_3, не визнав скарги як безпідставної і просить залишити рішення суду без змін.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення скасуванню із ухваленням нового по суті позовних вимог, з таких мотивів.

Суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 ударив позивача (дав ляпас) у порядку самозахисту.

Колегія суддів не погоджується з цим висновком через його невідповідність обставинам справи.

Так, самозахист є одним із способів захисту особою свого цивільного права від порушень та протиправних посягань. Відповідно до положень ст. 19 ч.2 ЦК України самозахистом є застосування особою засобів протидії, які не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Висновок суду першої інстанції щодо самозахисту базується виключно на поясненнях самого відповідача, які за загальним процесуальним правилом не є доказом, і показаннях свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (дружини відповідвача).

Натомість, згідно з постановою Мукачівського РВ УМВС України в Закарпатській області від 31.10.11 р. про відмову в порушенні кримінальноїх справи за заявою ОСОБА_1 (відмовний матеріал № 1491/11), 27.10.11 р. близько 18.00 год. ОСОБА_2 у ході сварки з ОСОБА_1, на грунті неприязних стосунків, не втримавшись, один раз рукою ударив того в область обличчя. Водночас, якихось порушень та протиправних посягань на права ОСОБА_2 із боку позивача органом дізнання не встановлено.

Оскільки такі дії відповідача беззаперечно порушують особисті немайнові права позивача (зокрема, право на особисту недоторканність, право на повагу до гідності та честі) то їх належить визнати протиправними, а не самозахистом.

Згідно з положеннями ст.ст. 23 ч.1, ч.2 п.2, 1167 ч.1 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

За правилами ст. 23 ч.3 ЦК розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Отже, хоча колегія суддів і вважає, що позивач унаслідок порушень відповідачем своїх особистих немайнових прав зазнав певної моральної шкоди, яку не можна компенсувати лише встановленням чи визнанням самого факту порушення, однак зажадана ним сума (9750 грн.) є надмірною. Із урахуванням характеру й обсягу душевних страждань позивача, тривалості цивільного правопорушення, розумності, виваженості й справедливості, моральну шкоду слід визначити в розмірі 500 грн.

У контексті наведеного позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України позивачу належить присудити за рахунок відповідача 52 грн. судових витрат.

Керуючись ст.ст. 23 ч.1, ч.2 п.2, ч.3, 1167 ч.1 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 212, 213, 303, 307 ч.1 п.2, 309 ч.1, п.3, 313, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України, -

в и р і ш и л а :

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

2. Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 11 травня 2012 р. скасувати.

3. Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

4. Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 500 (пятсот) грн. у відшкодування моральної шкоди та 52.00 грн. судових витрат.

5. У решті позову відмовити.

6. Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: