Номер провадження 2/2603/819/12
Справа №2-299/12
РІШЕННЯ

Іменем України

20 березня 2012 року Деснянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Зотько Т.А.

при секретарях Корнюшкіній Н.Н., Самойловій М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ВіЕйБі Банк до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:

ПАТ "ВіЕйБі Банк" звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 4905 грн. 67 коп., посилаючись на те, що згідно кредитного договору № ВL_ЖГ00007362 від 30.12.2010 р. ОСОБА_1 отримав кредит в банку у розмірі 4500 грн. 00 коп. зі сплатою 20% річних строком до 30 грудня 2013 року. Повернення кредиту на користь банку передбачалось шляхом списання коштів з поточного рахунку ОСОБА_1, який був відкритий відповідно до п. 6 вищевказаного договору. Станом на 01 серпня 2011 року загальна сума заборгованості ОСОБА_1 перед банком відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором становить 4905,67 грн.. Враховуючи те, що ОСОБА_1 не виконує прийняті на себе зобовязання і разом з тим відповідно до рішення Деснянського районного суду м.Києва від 25.05.2009 року, він визнаний недієздатним та опікуном призначено ОСОБА_2, вони змушені звертатись до суду з вказаним позовом.

Представник позивача - ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд про їх задоволення, зазначила суду, що відповідач ОСОБА_1 покладених на нього кредитним договором обовязків не виконує, грошові кошти згідно встановленого графіка не повертає і разом з тим відповідно до рішення Деснянського районного суду м.Києва від 25.05.2009 року, він визнаний недієздатним та опікуном призначено ОСОБА_2М.„ а тому підлягає солідарному стягненню з відповідачів сума основного боргу з урахуванням відсотків за користування кредитом, комісії за РО та плати за пропуск платежів у загальному розмірі 4905,67 грн..

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_4 проти заявлених позовних вимог заперечували у повному обсязі, вважали їх незаконними та необгрунтованими, просили суд відмовити позивачу у їх задоволенні, посилаючись на той факт, що позивач незаконно висунув свої позовні вимоги до ОСОБА_1, оскільки останній був визнаний судом недієздатним ще до укладення кредитного договору, тобто він взагалі був нездатний усвідомлювати значення своїх дій (або) керувати ними. Крім того, вони наголошували на тому, що ОСОБА_2 взагалі не було відомо, що його підопічний ОСОБА_1 вчинив правочин, оскільки останній викрав у нього свій паспорт, а представники банку, внаслідок свого власного недбальства, не перевірили обсяг цивільної дієздатності ОСОБА_1, що в свою чергу призвело до укладення кредитного договору з недієздатною фізичною особою, тобто до вчинення недійсного правочину. Оскільки умовами кредитного договору передбачено, що виконання зобовязань перед банком здійснюється шляхом списання коштів з поточного рахунку ОСОБА_1, який був відкритий та про який ОСОБА_2 зовсім знав, а відтак позивачем не доведено той факт, що ОСОБА_2 є винним у спричиненні їм вищевказаних збитків.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлявся, що підтверджується поштовим повідомленням (а.с. 70). Суд вважав за можливе проводити розгляд справи у його відсутність.

Заслухавши пояснення представників сторін по справі, відповідача ОСОБА_2, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є не доведеними та не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, згідно кредитного договору № ВL_ЖГ00007362 від 30.12.2010 р. отримав кредит в банку у розмірі 4500 грн. 00 коп. зі сплатою 20 % річних строком до 30 грудня 2013 року. Повернення кредиту на користь банку передбачалось шляхом списання коштів з поточного рахунку ОСОБА_1, який був відкритий відповідно до п.6 вищевказаного договору (а.с.5-14).

Відповідно до умов п. 2.5.1, п. 2.5.2, п. 3.3.2 договору та графіку погашення заборгованості по кредиту ОСОБА_1 зобовязався щомісячно поповнювати свій поточний рахунок, шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням у сумі не меншій суми чергового погашення відповідної частини кредиту та суми нарахованих відсотків.

Станом на 01 серпня 2011 року загальна сума заборгованості ОСОБА_1 перед банком відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором становить 4905,67 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 4104,74 грн., відсотків за користування кредитом у розмірі 278,55 грн., комісії за РО у розмірі 270,00 грн., плати за пропуск платежів у сумі 252,38 грн. (а.с.15-18).

Відповідно до ч. 1 ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це.

Згідно ст. 41 ЦК України недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь- якого правочину. Правочини від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє опікун. Відповідальність за шкоду, завдану недієздатною фізичною особою, несе її опікун (стаття 1184 цього Кодексу).

Як вбачається з копії рішення Деснянського районного суду м.Києва від 25.05.2009 року, ОСОБА_1 визнаний недієздатним. Опікуном над ОСОБА_1 та його майном призначено ОСОБА_2. Вказане рішення суду не оскаржувалось, (а.с.30-31, 32).

Відповідно до ч. 1 ст. 67 ЦК України опікун зобовязаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.

Стаття 67 ЦК України встановлює права та обовязки опікуна стосовно підопічного, відповідно до частини 3 якої, опікун вчиняє правочини від імені та в інтересах підопічного.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, в даному випадку, частиною першою - третьою, пятою та шостою ст.. 203 ЦК України.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний право- чин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Частиною 1 ст. 226 ЦК України передбачено, що опікун може схвалити дрібний побутовий правочин, вчинений недієздатною фізичною особою у порядку, установленому статтею 221 цього Кодексу. У разі відсутності такого схвалення цей правочин та інші правочини, які вчинені недієздатною фізичною особою, є нікчемними (ст. 221 ЦК України).

Згідно з ч.З ст.10 ЦПК України та ч.ч.І, 4 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Тобто сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Як зазначив суду відповідач ОСОБА_2, він не схвалював правочин, вчинений між недієдатним ОСОБА_1 та ПАТ "ВіЕйБі Банк". Доказів схвалення вказаного правочину, вчиненого недієздатною особою ОСОБА_1, його опікуном - відповідачем по справі ОСОБА_2, суду не надано.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що кредитний договір ВL_ЖГ00007362 від 30.12.2010 р. , укладений між ОСОБА_1 та ПАТ "ВіЕйБі Банк" - є нікчемним правочином.

Згідно ч.1 с. 1184 шкода, завдана недієздатною особою, відшкодовується опікуном або закладом, який зобов"язаний здійснювати нагляд за нею, якщо він не доведе, що шкода була завдана не з його вини.

Проаналізувавши всі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено в ході розгляду справи той факт, що ОСОБА_2 був обізнаним про укладення кредитного договору своїм підопічним - ОСОБА_1, надавав згоду на його укладання та схвалював укладення вказаного договору, а за таких обставин суд вважає, що вина ОСОБА_2 у заподіянні збитків позивачу не доведена, а тому відмовляє ПАТ "ВіЕйБі Банк" у задоволенні позову в повному обсящі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.15, 30 , 62, 75, 202 ЦПК України, ст.ст.40 , 41, 67, 203, 215, 226, 1184 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Публічному акціонерному товариству ВіЕйБі Банк в позові до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Деснянський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: