Справа №22ц-2190/3193, 2012р. Головуючий в 1-й інстанції
ОСОБА_1
Категорія: 44 Доповідач Пузанова Л.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2012 року листопада місяця 20 дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Пузанової Л.В.

Суддів: Чиркової К.Г., Фурман Т.Г.

при секретарі Красношапка О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 07 вересня 2012 року в справі за позовом ОСОБА_2 до управління комунальної власності Херсонської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи сектор у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Суворовського РВ ХМУ УМВС України в Херсонській області, ОСОБА_5 про визнання свідоцтва про приватизацію квартири недійсним, визнання осіб такими, що втратили право на житло і зняття їх з реєстрації, визнання права на приватизацію квартири,

в с т а н о в и л а :

В березні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до управління комунальної власності Херсонської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, про визнання свідоцтва про приватизацію квартири недійсним, визнання осіб такими, що втратили право на квартиру і зняття їх з реєстрації, визнання права на приватизацію квартири, зазначаючи, що він у квітні 1982 року вселився і проживає без реєстрації в квартирі №7, яка знаходиться по вул. Жовтневої революції, 58 в м. Херсоні.

24 вересня 2008 року ОСОБА_6, мати його померлої 28.09.2007 року дружини ОСОБА_7, яка вселилася в квартиру після смерті дочки, приватизувала квартиру на своє імя та на імя його дочки ОСОБА_3 і внучки ОСОБА_4

23.11.2011 року ОСОБА_6 померла і на її частку в квартирі претендує її син ОСОБА_5

Посилаючись на те, що приватизація спірної квартири відбулася з порушенням норм житлового законодавства та Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», оскільки не враховано його право на приватизацію, як члена сімї наймача, який постійно проживав у квартирі і здійснював її поліпшення, а також необґрунтовано визнано право на приватизацію за ОСОБА_3 і її неповнолітньою дочкою ОСОБА_4, які з 2000 року в квартирі не проживали, а тому втратили право користуватися нею, позивач просив суд визнати свідоцтво про приватизацію квартири АДРЕСА_1 від 24.09.2008 року недійсним, визнати ОСОБА_3 і ОСОБА_4 такими, що втратили право на квартиру АДРЕСА_1 і зняти їх з реєстрації, а також визнати за ним право на приватизацію спірної квартири та зведеної ним літньої кухні за зазначеною вище адресою, як за членом сімї наймача.

Рішенням суду від 07.09.2012 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову, зазначаючи, що висновки суду не відповідають обставинам справи і суперечать вимогам Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», відповідно до яких право на приватизацію мають громадяни, які постійно проживають у державних квартирах.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу третя особа ОСОБА_5 її доводи не визнав, рішення суду просить залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено, що 24 вересня 2008 року за розпорядженням Фонду комунального майна м. Херсона, правонаступником якого є управління комунальної власності Херсонської міської ради, №23789 квартира АДРЕСА_2 передана у приватну, спільну сумісну власність ОСОБА_6 та членам її сімї ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в порядку приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

В цей же день на імя зазначених осіб видано свідоцтво про право власності і в послідуючому здійснена державна реєстрація їх права власності на наведену вище квартиру в установленому законом порядку /а.с. 9,37,47/.

23 листопада 2011 року ОСОБА_6 померла.

При житті, а саме: 30.08.2011 року ОСОБА_6 на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким заповіла все своє майно своїй онуці ОСОБА_3, про що нею був складений та нотаріально посвідчений заповіт /а.с. 51/.

Позивач оспорює право ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які є його дочкою та онукою, на приватизацію і вважає, що приватизація спірної квартири відбулася з порушенням його прав, як члена сімї наймача, який постійно проживав у цій квартирі і теж мав право на приватизацію.

У підтвердження факту постійного проживання в квартирі позивач послався на те, що він з квітня 1980 року перебував у зареєстрованому шлюбі з дочкою ОСОБА_6 ОСОБА_7, яка до дня смерті, що настала 01.10.2007 року, проживала в спірній квартирі разом з ним, їх дочкою - ОСОБА_3 та онукою ОСОБА_4 до їх виїзду в 2000р. до Італії, а також на те, що він за період проживання в квартирі ремонтував її і збудував веранду, туалет, душ та літню кухню.

Зареєстрованим у спірній квартирі ОСОБА_2 не був.

Відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону.

При цьому до членів сімї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають у квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло.

Як передбачало Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян, затверджене наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15 вересня 1992 року №56 в редакції, що діяла на час приватизації спірної квартири, при оформленні заяви на приватизацію квартири (будинку) громадянин бере на підприємстві, що обслуговує жилий будинок, довідку про склад сімї та займані приміщення.

У довідці вказуються члени сімї наймача, які прописані та мешкають разом з ним, а також тимчасово відсутні особи, за якими зберігається право на житло.

ОСОБА_6 подала органу приватизації довідку про склад сімї та займані ними приміщення, видану ПП «Жилтранс»26.08.2008 року №49, в якій вона зазначена як наймач спірної квартири, яка зареєстрована в ній з 07.07.1982 року.

Членами сімї, які прописані та мешкають разом із ОСОБА_6 зазначені ОСОБА_3 онука, (зареєстрована у квартирі з 07.07.1982р.) та ОСОБА_4 правнучка (зареєстрована у квартирі з 22.12.1998р.) /а.с. 39/.

ОСОБА_2, як особа, яка мешкає разом із наймачем ОСОБА_6 у спірній квартирі, або за якою зберігається право на житло, не зазначений.

Оскільки правом на приватизацію за діючим в Україні законодавством наділений наймач квартири та члени його сімї, то для підтвердження права на приватизацію позивачеві необхідно довести не лише факт постійного проживання в спірній квартирі, але й той факт, що він був вселений в квартиру в установленому порядку, як член сімї наймача.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 64 ЖК України до членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Як пояснив позивач, спірна квартира була надана в користування ОСОБА_6 в 1982 році.

З моменту вселення в квартиру ОСОБА_6 в ній не проживала, а вселила свою дочку ОСОБА_7, а дружину позивача, внучку ОСОБА_3 та його, ОСОБА_2

ОСОБА_6 вселилася в квартиру після смерті ОСОБА_7, дружини позивача, яка настала 01.10.2007 року.

Він, позивач, порушував перед ОСОБА_6 питання про реєстрацію в спірній квартирі, однак вона не дала на це згоду і не визнала його членом своєї сімї. Спільне господарство з ОСОБА_6 він не вів.

Враховуючи, що ОСОБА_2 не був вселений в спірну квартиру в установленому порядку, постійно разом з наймачем ОСОБА_6 як член сімї в квартирі не проживав і спільне господарство з нею не вів, то колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що у нього не виникли права та обовязки, що випливають із укладеного з ОСОБА_6 договору найму жилого приміщення і він не має права на приватизацію спірної квартири.

Що ж стосується прав ОСОБА_3 та ОСОБА_4, які, як вбачається із наданої суду апеляційної інстанції копії контракту на проживання та роботу вдома, проживають з 10.09.2002 року в Італії в звязку з укладенням ОСОБА_3 контракту про роботу, то колегія суддів вважає, що зазначений факт не впливає на права та обовязки позивача щодо спірної квартири.

Крім того, ОСОБА_6, як наймач, визнавала, що за наведеними вище особами, як членами її сімї, зберігається право на проживання в спірній квартирі, як за тимчасово відсутніми в ній з поважних причин.

Визнання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування жилим приміщенням на час приватизації спірної квартири в судовому порядку не проведено, тому вони правомірно включені в довідку про членів сімї наймача, що мають право на приватизацію.

Отже, приватизація спірної квартири відбулася з додержанням закону і підстави для визнання її недійсною відсутні, як відсутні підстави для визнання ОСОБА_3 та ОСОБА_4 такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Висновки суду відповідають обставинам справи в межах наданих сторонами і досліджених в судовому засіданні доказів та нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, належних доказах і, як такі, що висновки суду не спростовують підлягають відхиленню.

Зокрема, колегія суддів не приймає до уваги твердження апелянта про те, що право власності на спірну квартиру у нього виникло у звязку з проживанням в ній, оскільки за діючим в Україні законодавством право на приватизацію квартири виникає із договору найму жилого приміщення, а відповідно до ч. 1 ст. 64 ЖК України нарівні з наймачем користуються усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають із договору найму жилого приміщення лише члени сімї наймача, які проживають разом з ним.

Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сімї наймача, набувають рівного з іншими членами сімї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сімї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (ч. 2 ст. 65 ЖК України).

Оскільки позивач, хоч і був вселений в спірну квартиру за згодою наймача, однак членом її сімї не був, як до жовтня 2007 року, так і після смерті своєї дружини спільне господарство із ОСОБА_6 не вів і вона відмовилася дати згоду на реєстрацію ОСОБА_2 в квартирі, то у нього не виникло право на участь у приватизації житла.

При житті ОСОБА_6 позивач не сплачував за житлово-комунальні послуги і не оспорював право на користування нею ОСОБА_6 та відповідачок.

Участь позивача у ремонті квартири та зведенні самовільних будівель не свідчить про виникнення у нього права власності на неї.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позову відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303,307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 07 вересня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з дня її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: