20.03.2012 Справа №2-8870/11
ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-8870/11р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 березня 2012 року м.Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючої Черніцької І.М.

- при секретарі Бурячинській Д.Д.

з участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до комунального підприємства Тернопільелектротранспро відшкодування матеріальної, моральної шкоди та витрат на правову допомогу адвоката,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до комунального підприємства(далі КП) Тернопільелектротранс про стягнення 300 грн. витрат на правову допомогу адвоката, 2341 грн. витрат на лікування та 20 000 грн. моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення дисциплінарного стягнення.

В обґрунтування вимог вказує, що він працює на посаді водія тролейбуса в КП Тернопільелектротранс. Наказом директора КП Тернопільелектротрансза №273 від 02.09.2011 року на нього накладено дисциплінарне стягнення у виді зменшення розміру премії за серпень 2011 року на 25%. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 15.11.2011 року даний наказ було скасовано.

Внаслідок таких неправомірних дій відповідача, він потрапив у лікарню з діагнозом вегето-судинна дистонія, де пролікувався з 06 вересня по 19 вересня 2011 року на що затратив 2341 грн. Крім того, у зв'язку з незаконним позбавленням премії йому була спричинена моральна шкода, яка полягала у душевних стражданнях, нервово підвищеному стані та зміною способу життя, яку він оцінює у 20000 грн.

Крім того, для написання позову про визнання незаконним та скасування наказу директора КП Тернопільелектротрансза №273 від 02.09.2011 року в частині зменшення йому розміру премії за серпень місяць 2011 року на 25%, він скористався правовою допомогою адвоката на суму 300 грн.

Посилаючись на наведене, просив задовольнити його позовні вимоги.

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, зіславшись та доводи викладені у позові.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що позивачем не підтверджено жодними доказами понесенні ним витрати на лікування та правову допомогу. Крім того, позивач не довів факту спричинення йому моральної шкоди. У задоволенні позову просив відмовити.

Судом встановлено, що позивач працює на посаді водія тролейбуса в комунальному підприємстві Тернопільелектротранс.

Розпорядженням першого заступника директора КП Тернопільелектротрансза №44 від 25.08.2011 року визначено дату і час проведення чергового інструктажу з безпеки дорожнього руху водіїв тролейбусів: 31 серпня та 01 вересня 2011 року о 12 годині.

Водій ОСОБА_1 включений у список водіїв, які мають бути на інструктажі 01 вересня 2011 року.

ОСОБА_1 28 та 29 серпня 2011 року був вихідний, 30 та 31 серпня 2011 року-працював, 1,2 вересня 2011 року був вихідний.

Наказом директора КП Тернопільелектротранза №273 від 02 вересня 2011 року за порушення п. 2.1.4 Посадової інструкції водію ОСОБА_1 зменшено розмір премії за серпень місяць 2011 року на 25%, згідно з п. 2.8 Положення про оплату праці та преміювання водіїв КП Тернопільелектротранс від 01.04.2011 року.

Відповідно до епікризу, виданого Тернопільською міською комунальною лікарнею №3 на основі картки стаціонарного хворого за №849, ОСОБА_1 поступив у лікарню 06 вересня 2011 року з діагнозом вегето-судинна дистонія. Де перебував на стаціонарному лікуванні у період з 06 вересня по 19 вересня 2011 року включно, що підтверджується епікризом та листом непрацездатності серії АВС №893714 від 06.09.2011 року, виданих Тернопільською міською комунальною лікарнею №3.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 15.11.2011 року було визнано незаконним та скасовано наказ директора КП Тернопільелектротрансза №273 від 02.09.2011 року в частині зменшення розміру премії за серпень місяць 2011 року на 25% водію ОСОБА_1 за порушення п. 2.1.4 Посадової інструкції водія, згідно з п. 2.8 Положення про оплату праці та преміювання водіїв КП Тернопільелектротрансвід 01.04.2011 року.

Рішенням апеляційного суду Тернопільської області від 15 березня 2012 року рішення Тернопільського міськрайонного суду від 15.11.2011 року змінено. Виключено з мотивувальної частини рішення висновки суду щодо правомірності і порядку застосування до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення і посилання на норми КЗпП, що регулюють порядок застосування дисциплінарного стягнення. У решті рішення суду залишено без змін.

Суд, розглянувши та вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що позов не підлягає до задоволення виходячи із наступних підстав.

В силу вимог ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з положеннями ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Виходячи із змісту вимог ч. 1 ст. 1195 ЦК фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя фізичній особі, зобовязана відшкодувати потерпілому ..додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування тощо.

Виходячи із розяснень викладених у п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкодисуд при вирішенні таких вимог повинен виходити з того, що розмір компенсації (відшкодування) витрат на ліки, лікування, протезування (крім протезів із дорогоцінних металів), предмети догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість.

У ході судового розгляду справи позивачем не надано суду доказів на підтвердження понесення ним витрат на лікуванні у сумі 2341 грн., яке він проходив у Тернопільській міській комунальній лікарні за №3 у період з 06.09.2011 року по 19.09.2011 рік.

З врахуванням наведено суд вважає, що у задоволенні позовних вимог про відшкодування витрат на лікування у розмірі 2341 грн. слід відмовити за недоведеністю.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Положеннями ст. 237-1 КЗпП передбачено, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться в разі, коли порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Пленум Верховного Суду України в п. 13 постанови від 31 березня 1995 р. № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди(з наступними змінами та доповненнями) зазначив, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконне звільнення тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків або змушує докладати додаткових зусиль для організації свого життя, обовязок відшкодувати моральну (немайнову) шкоду покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Відповідно до роз'яснень, наданих у п.п.4,5 вищезазначеної постанови, суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством.

Позивачем не представлено суду будь-яких доказів на підтвердження факту завдання та існування моральної шкоди, не було визначено, з яких саме міркувань позивач виходить, визначаючи розмір моральної шкоди у сумі 20 000 грн., чому саме ця сума є відповідним відшкодуванням.

Згідно з вимогами ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що 06 вересня 2011 року він потрапив у лікарню з діагнозом вегето-судинна дистонія, оскільки в судовому засіданні не здобуто доказів причинно-наслідкового звязку між наявним захворюванням позивача та незаконним діями відповідача.

Крім того, із оскаржуваного наказу та пояснень сторін у судовому засіданні встановлено,що ОСОБА_1 був ознайомлений із наказом 08 вересня 2011 року, а у лікарню поступив 06 вересня 2011 року. 1 та 2 вересня 2011 року ОСОБА_1 був вихідний, 3 та 4 вересня 2011 року працював, а 5 та 6 вересня 2011 року був вихідний.

Таким чином, в судовому засіданні не здобуто доказів на підтвердження причинного звязку між неправомірними діями відповідача щодо неправомірного позбавлення позивача премії за серпень 2011 року у розмірі 100,94 коп. та погіршенням стану здоровя, моральних страждань позивача, які вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди у сумі 20000 грн. є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Суд також вважає безпідставними вимоги позивача щодо стягнення з відповідача 300 грн. витрат на правову допомогу адвоката за написання позову у справі про визнання незаконним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення за №273 від 02.09.2011 року виходячи із наступного.

В силу вимог ст. 79 ЦПК України до судових витрати по справі, зокрема, належать судовий збір, витрати на правову допомогу адвоката .

Згідно з вимогами ст.84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати по справі, у тому числі витрати на правову допомогу адвоката.

Відповідно до розяснень викладених п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляду справ у суді першої інстанціїу тому разі коли питання про судові витрати не було вирішено при ухваленні рішення, суд що його ухвалив, вирішує це питання відповідно до п. 4 ч.1 ст. 220 ЦПК України за заявою осіб, які беруть участь у справі чи з власної ініціативи шляхом ухваленням додаткового рішення. У звязку з цим питання про судові витрати не можуть вирішуватись іншим судом або шляхом предявлення позову в іншій справі.

Встановлено, що позивач просить стягнути з відповідача 300 грн. витрат на правову допомогу адвоката надану згідно угоди від 10.10.2011 року у справі № 2-7560/11 за позовом ОСОБА_1 до КП Тернопільелектротранспро визнання незаконним та скасування наказу директора КП Тернопільелектротрансза №273 від 02.09.2011 року.

У даній цивільній справі адвокат участі не брав та нового договору про надання правової допомоги у цій справі позивачем представлено не було.

Відтак, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог щодо стягнення з відповідача 300 грн. витрат на правову допомогу адвоката у справі про визнання незаконним та скасування наказу директора КП Тернопільелектротрансза №273 від 02.09.2011 року.

Крім того, підтвердженням оплати юридичних послуг є предявлення оригіналів квитанції, прибуткового касового ордеру, підписаних і завірених печаткою.

Позивачем не представлено суду будь-яких фінансових документів, які б підтверджували внесення коштів у розмірі 300 грн. на рахунок адвоката .

Враховуючи вищенаведені вимоги закону та встановленні обставини справи, суд вважає, що позивачем не доведено, що діями відповідача йому завдано матеріальну шкоду та моральні страждання, які вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача 300 грн. витрат на правову допомогу, 2341 грн. витрат на лікування та 20 000 грн. моральної шкоди не підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 88, 212, 215, 218, 223, 294 Цивільного процесуального кодексу України, 1166 ЦК України, ст. ст.237-1 КЗпП України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У позові ОСОБА_1 до комунального підприємства Тернопільелектротранспро відшкодування матеріальної, моральної шкоди та витрат на правову допомогу адвоката відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом .

Головуюча-підпис:

Копія вірна

Суддя І.М. Черніцька