Справа № 2-5234/11
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

29 листопада 2012 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі головуючого - судді Шевчук Ю.В.,

при секретарі Мамончик К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння та справу за позовом третьої особи, яка заявила самостійні вимоги - ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся з позовом до відповідача про витребування майна з чужого незаконного володіння, вказуючи, що він є транспортного засобу, який перебуває у володінні відповідача, та усі намагання позивача повернути належний йому транспортний засіб не дали позитивних результатів, тому позивач звернувся до суду.

Позивачка ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги до відповідача ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про визнання права власності, вказуючи, що між нею та ОСОБА_2 був укладений договір купівлі-продажу транспортного засобу, та просить суд визнати за нею право власності на цей траснпортний засіб.

Представник позивача по первісному позову ОСОБА_1 у судовому засіданні повністю підтримав доводи своєї позовної заяви, та просив її задовольнити, позов ОСОБА_4 не визнав та просив відмовити у його задоволенні.

Третя особа, яка заявила самостійні вимоги ОСОБА_4 у судове засіданні не зявилась, надала суду заяву, згідно якої просить суд справу розглянути за її відсутності, заперечує проти задоволення позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння, свою позову заяву про визнання права власності підтримує у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні не погодилась з позвоними вимогами ОСОБА_1 про витребування майна, просила відмовити у їх задоволенні, позовні вимоги ОСОБА_4 підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони, суд вважає, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння підлягає задовленню, а позов третьої особи, яка заявила самостійні вимоги - ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про визнання права власності не підлягає задоволенню по наступних підставах.

У судовому засіданні встановлено, що згідно Свідоцтва по реєстрацію транспортного засобу серії ОІС № 620291, виданого МРЕВ-2 ДАІ ГУ УМВС України 19 лютого 2004 року позивач ОСОБА_1 є власником автомобілю «DAEWOO LEGANZA», державний номерний знак 830 61 ОК, кузов № НОМЕР_1, чорного кольору, який зареєстрований у МРЕВ-2 ДАІ ГУ УМВС України.

03 січня 2008 року позивачем ОСОБА_1 на імя відповідача - ОСОБА_2 була видана довіреність, зареєстрована в реєстрі за №3, згідно якої ОСОБА_1 уповноважив ОСОБА_2 знімати з обліку, продати, користуватися, проходити техогляд, здавати в оренду, страхувати, керувати з правом тимчасового виїзду за кордон належним позивачу ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ ОІС №620291, виданого МРЕВ-2 ОСОБА_5 України 19 лютого 2004 року, автомобілем «DAEWOO LEGANZA», державний номерний знак 830 61 ОК, кузов № НОМЕР_1, чорного кольору, який зареєстрований у МРЕВ-2 ДАІ ГУ УМВС України.

12 січня 2010 року позивач звернувся до нотаріуса та написав заяву на підставі ч. 1 ст. 214 та ч. 1 ст. 249 ЦК України, про те, що скасовує довіреність, видану від його імені на ім'я ОСОБА_2 на експлуатацію автомобіля «DAEWOO LEGANZA», державний номерний знак 830 61 ОК, кузов № НОМЕР_1, чорного кольору, який зареєстрований у МРЕВ-2 ДАІ ГУ УМВС України, посвідчену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 03 січня 2008 року, за реєстром № 3. Вищевказані відомості про припинення дії цієї довіреності були внесені до Єдиного реєстру довіреностей 12.01.2010 року.

Як вказує у позові позивач ОСОБА_7, після цього він неодноразово звертався до відповідача з вимогою повернути вище зазначений автомобіль, але відповідач автомобіль не повертає. Ці дії відповідача позивач вважає неправомірними та такими, що порушують його права та норми чинного законодавства.

Згідно статті 41 Конституції України, кожен має право володіти користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Статтями 15,16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Він може використовувати майно для здійснення господарської та іншої, не забороненої законом діяльності.

Відповідно до вимог статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно статті 387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Згідно з ч.ч. 1, 2 статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно без достатньої правової підстави, зобов'язана повернути це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Як вбачається з вище вказаного відповідач незаконно володіє майном яке належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_7

В силу статті 1213 ЦК України, набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Отже, ця норма спрямована на реалізацію принципу реального виконання зобов'язання та визначає обов'язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Це означає, що поверненню підлягає саме та індивідуально визначена річ, яку набув або зберіг набувач.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння - є обґрунтованими, доведеними і такими, що підлягають задоволенню.

Відносно позову третьої особи, яка заявила самостійні вимоги - ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про визнання права власності судом встановлено наступне.

Згідно наданого ОСОБА_4 договору договору купівлі-продажу транспортного засобу у простій письмовій формі від 01.08.2009 року, ОСОБА_2 продав ОСОБА_3 автомобіль марки «DAEWOO LEGANZA», державний номерний знак 830 61 ОК, кузов № НОМЕР_1, чорного кольору, який на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ ОІС №620291, виданого МРЕВ-2 ОСОБА_5 України 19 лютого 2004 року належить ОСОБА_1 Цей продаж здійснено за суму 23 100,00 гривень, яка була передана до підписання цього договору.

Згідно «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою: довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договори та угоди, укладені на товарних біржах на зареєстрованих у Департаменті Державтоінспекції бланках, інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача; вантажна митна декларація, або видане митним органом посвідчення про реєстрацію в підрозділах Державтоінспекції транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договір фінансового лізингу.

Тобто, виходячи з вищевикладеного, не засвідчений нотаріально договір купівлі-продажу не є документом, на підставі якої здійснюється державна реєстрація транспортного засобу та яка підтверджує правомірність придбання транспортного засобу.

Згідно п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», при розгляді справ щодо визнання правочинів дійсним за правилами статті 220 ЦК України, суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. Враховуючи те, що діючим законодавством не передбачена обовязкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу автомобілю, суд вважає, що укладений між сторонами договір відповідає вимогам закону, а позивач правомірно набув право власності на нього.

Приймаючи до уваги той факт, що ОСОБА_3 крім вищевказаного договору, не було надано суду інших документів, які підтверджують правомірність її позовних вимог, суд вважає позов третьої особи, яка заявила самостійні вимоги - ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про визнання права власності таким, що не є обґрунтованими та такими, що не підлягає задовленню.

На підставі викладеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 15, 16, 316, 321, 387, 1212, 1213 ЦК України, «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, ст. 11, 57, 58, 60, 213-215 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого незаконного володіння задовольнити.

Витребувати із незаконного володіння ОСОБА_2, який мешкає за адресою : Одеська область, Білгород-Дністровський район, с. Випасне, вул.. Леніна, 124, автомобіль марки «DAEWOO LEGANZA», 1998 року випуску, шасі (кузов) № KLAVF69WEWB130346, номерний знак 830 61 ОК, чорного кольору, який на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії ОІС № 620291, виданого МРЕВ-2 ДАІ ГУ УМВС України 19 лютого 2004 року належить ОСОБА_1, який проживає за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_1. Ніщинського, 28, кв. 71.

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про визнання права власності відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: