Апеляційний суд Івано-Франківської області
Справа № 2/0912/360/2011
Провадження № 22ц/0990/211/12
Головуючий у 1 інстанції Лошак О.О.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2012 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів Ясеновенко Л.В., Проскурніцький П.І.

секретаря Возняк В.Д.

з участю апелянта ОСОБА_2, представників Рогатинської центральної районної лікарні ОСОБА_3 та головного лікаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Рогатинської центральної районної лікарні про поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, з апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Рогатинського районного суду від 14 грудня 2011 року , -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2011 року ОСОБА_2 звернулася в суд із зазначеним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 10 червня 2011 року її незаконно звільнено з посади лікаря акушер-гінеколога гінекологічного кабінету районної поліклініки через відсутність на робочому місці більше 3 годин, зазначивши, що наказ про її звільнення суперечить вимогам чинного трудового законодавства, оскільки профспілкова організація згоди на її звільнення на давала. Також адміністрацією Рогатинської ЦРЛ було грубо порушено її трудові права стосовно розрахунку внаслідок звільнення.

Просила зобовязати відповідача по справі поновити її на посаді лікаря акушер-гінеколога Рогатинської ЦРЛ з 10 червня 2011 року, нарахувати та виплатити їй недоотриману суму заробітної плати з 10 червня 2011 року до моменту поновлення на посаді, та стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду в сумі 5000 грн.

Рішенням Рогатинського районного суду від 14 грудня 2011 року в задоволенні позову відмовлено за спливом строку позовної давності.

На дане рішення ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задоволити її позовні вимоги. Свої вимоги апелянт обґрунтувала тим, що суд неправильно застосував норми матеріального та процесуального права. Судом не встановлено обставин, які виникли незалежно від її волі та унеможливили її

_______________________________________________________________________________

Справа № 2/0912/360/2011 Головуючий у 1 інстанції Лошак О.О.

Провадження № 22ц/0990/211/2012 Доповідач Матківський Р.Й.

Категорія 52

звернення за судовим захистом у період дії строку позовної давності, до 14 липня 2011 року.

Суд не взяв до уваги, що підставою для подачі позову до суду була відповідь на її скаргу з Територіальної державної інспекції праці у Івано-Франківській області, яку вона отримала 05 серпня 2011 року, і саме з цього дня дізналася про порушення своїх законних прав та інтересів. Вважає, що строки позовної давності нею не були пропущені. Також суд не врахував, що в період розгляду цивільної справи щодо неї продовжувалася процедура звільнення, а саме профспілковий комітет дав згоду на її звільнення тільки після подачі позову і призначення справи до розгляду 07 вересня 2011 року. Не враховано судом, що за день прогулу відповідачем нарахована та виплачена заробітна плата, що є підтвердженням того, що 12 травня 2011 року після обіду вона повернулася на роботу та відпрацювала ті години, протягом яких була відсутня.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта, яка вимоги скарги підтримала, представників відповідача, які вимоги скарги не визнали, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 233 КЗпП, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Згідно ст. 234 КЗпП України, у разі пропуску з поважних причин строків, встановлених ст. 233 Кодексу, суд може поновити ці строки.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка звернулася до суду за спливом двох місяців після отримання наказу про звільнення, а обставин, які унеможливили її звернення за судовим захистом у період дії строку позовної давності не встановлено.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з наказом від 10 червня 2011 ОСОБА_2 звільнено з посади лікаря акушер-гінеколога гінекологічного кабінету районної поліклініки за прогул без поважних причин відповідно до п.4 ст. 40 КЗпП. Копію наказу про звільнення ОСОБА_2 отримала 13 червня 2011 року. 15. 06. 2011 року вона звернулась із новою заявою про прийняття на 0.5 ставки на посаду лікаря акушер-гінеколога, яка задоволена головним лікарем.

Доводи апеляційної скарги про те, що про звільнення з порушенням норм трудового законодавства позивачка дізналась тільки із відповіді на скаргу з Територіальної державної інспекції праці 05 серпня 2011 року та суд з цього часу повинен був рахувати місячний строк для звернення за судовим захистом, є необґрунтованими. Суд правильно встановив, що крім звернення до інспектора праці позивачка ще 08 липня 2011 року отримала відповідь з прокуратури Рогатинського району, в якій їй розяснено право звернутися з позовною заявою до суду.

Суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, про відсутність підстав у позивачки для поновлення пропущеного строку для звернення за захистом при звільненні з роботи, тому правильно з цих підстав відмовив в задоволенні позову встановивши, що вимоги були підставними, застосувавши норми трудового законодавства.

Колегія суддів встановила, що суд першої інстанції крім застосування до даних правовідносин норм трудового законодавства, помилково також застосував норми цивільного законодавства про позовну давність, які не поширюються на ці правовідносини.

Оскільки зайве застосування норми цивільного законодавства не призвело до неправильного вирішення справи, а суд першої інстанції вирішив спір правильно, доводи апеляційної скарги його законності не спростовують, тому скарга підлягає відхиленню.

Керуючись, 218, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Рогатинського районного суду від 14 грудня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Р.Й. Матківський

Судді Л.В. Ясеновенко

ОСОБА_5