Справа № 1306/8609/2012
У Х В А Л А

іменем України

08 листопада 2012 року суддя Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області Павлів З.С. перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом та просить стоягнути з відповідачів заподіяну дій моральну шкоду в розмірі 24000 грн.

Проаналізувавши матеріали позовної заяви вважаю, що таку слід залишити без руху, як подану без додержання вимог, викладених у п.6 ч.2 ст.119 ЦПК України.

За змістом п.п.6 ч.2 ст.119 ЦПК України та п.7 постанови Пленуму ВСУ від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції»позовна заява повинна містити зміст позовних вимог та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Згідно абзаців 1, 2 п.9 постанови Пленуму ВСУ від 12.06.2009р. №5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулює провадження у праві до судового розгляду»уточнюючи позовні вимоги або заперечення проти позову, суд визначає характер спірних правовідносин сторін, зміст їх правових вимог і матеріальний закон, що їх регулює, і якими належить керуватися при вирішенні спору, зокрема, у позивача суд повинен зясувати предмет позову(що конкретно вимагає позивач), підставу позову(чим він обґрунтовує свої вимоги) і зміст вимоги(який спосіб захисту свого права він обрав).

Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права, який частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

У п.1 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»встановлено, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб.

Відповідно до п.4 вказаної постанови у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Враховуючи те, що позивачкою не зазначено доказів, якими підтверджується розмір моральної шкоди при визначенні нею розміру моральної шкоди та не представлено ряду інших доказів, що стверджують заподіяння їй такої шкоди, суддя, відповідно до ч.1 ст.121 ЦПК України встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.119 цього Кодексу постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст.121 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення вказаних недоліків - пяти днів з дня отримання цієї ухвали.

Розяснити позивачу, що в разі виконання вимог суду у встановлений строк, позовна заява буде вважатися поданою в день первісного її подання до суду, а інакше вважатися неподаною і повертається йому.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: