АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-2496/11
Справа № 2-2496/11 Головуючий в першій
Провадження 22-ц/491/396/12 інстанції - Борис О.Н.
Категорія № 31 ( ІІІ ) Доповідач - Барильська А.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Карнаух В.В., Ляховської І.Є.,

при секретарі: Бадалян Н.О.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі згідно із вимогами ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксації судового засідання технічними засобами, без участі осіб, які належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 24 жовтня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином , -

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2011 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, просила суд стягнути з відповідача на її користь завдану матеріальну шкоду в сумі 5291,47 грн. та моральну шкоду 80000 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позовних ОСОБА_2 зазначила, що 14 лютого 2007 року з вини відповідача сталася дорожньо - транспортна пригода, якою їй було завдано тяжких тілесних ушкоджень. Постановою Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 11.10.2010 року ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності із застосуванням акту амністії. Злочинними діями відповідача їй завдано матеріальних збитків та моральних страждань, які вона просить суд стягнути з відповідача на її користь.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 24 жовтня 2011 року, в якому виправлено описку ухвалою суду від 20 грудня 2011 року, позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в сумі 5291,47 грн.. в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн., судові витрати на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн., на користь держави судовий збір 52,92 грн. та 8,50 грн. В іншій частині в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права , невідповідністю висновків суду обставинам справи, неповним з'ясуванням обставин, які мають значення для розгляду справи, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог у повному обсягу.

Зокрема, вважає, що судом не взято до уваги, що злочинними діями відповідача їй спричинена значна моральна шкода, оскільки змінився її спосіб життя, чим їй завдано значних страждань. Судом не в повній мірі досліджено тяжкість нанесених тілесних ушкоджень та наслідків, що наступили, довготривалість лікування.

Судом при ухваленні рішення не враховано положення ст.1195 ЦК України, про відшкодування втраченого заробітку, додаткових витрат.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та сторонами не заперечується, що 14 лютого 2007 року з вини відповідача ОСОБА_3 сталася дорожньо-транспортна пригода внаслідок якої, позивачу ОСОБА_2 спричинено тяжкі тілесні ушкодження.

Постановою Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 11 жовтня 2010 року ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.286 Кримінального кодексу України, провадження у справі закрито із застосуванням ст.1 п.2 Закону України "Про амністію" від 19 квітня 2007 року.

Згідно виписки з медичної картки хворої ОСОБА_2, вона перебувала на лікуванні у комунальному закладі "Міська клінічна лікарня №2" з 14 лютого 2007 року по 16 березня 2007 року (а.с.5).

Задовольняючи частково позовні вимоги , суд першої інстанції керувався ст.ст. 23, 1167, 1179 ЦК України і правильно виходив з того, що відповідач ОСОБА_3 винен у скоєнні ДТП, під час якої було травмовано ОСОБА_2

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі про те, що суд не врахував положення ст.1195 ЦК України, колегією суддів не можуть бути взяти до уваги, оскільки відповідні вимоги позивачем ОСОБА_2 в суді першої інстанції заявлено не було.

Однак, із визначенням розміру моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача колегія суддів повністю погодитись не може з огляду на наступне.

Відповідно до ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди внаслідок порушення її прав, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку із каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я ; душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку із протиправною поведінкою щодо неї самої , членів її сім'ї чи близьких родичів.

Відповідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року, із змінами внесеними згідно Постанови Пленуму ВСУ № 5 від 25.05.2011року, "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (намайнової) шкоди" під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Суд першої інстанції на зазначені вимоги закону уваги не звернув та не в повній мірі врахував ступінь фізичних і моральних страждань позивача, тяжкість отриманих нею тілесних ушкоджень, які відносяться, згідно із висновком медичної експертизи до тяжких, значна тривалість перебування позивача на стаціонарному лікуванні, істотність вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, деякі отримані нею ушкодження здоров'ю в подальшому не можуть бути відновленні, а також конкретні обставини по справі, і наслідки, що наступили.

У зв'язку із чим, колегія суддів вважає, що сума моральної шкоди, яка підлягає стягненню на користь позивача повинна бути збільшена з 5000 грн. до 10000 грн.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга позивача підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - зміні, в частині розміру моральної шкоди , стягнутої з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2, збільшивши цей розмір до 10000 грн. відповідно до положень п.3 ч.1 ст. 309 ЦПК України.

В іншій частині рішення суду необхідно залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314,316 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 24 жовтня 2011 року змінити в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2, збільшивши цей розмір з 5000 грн. до 10000 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді: