Справа № 1521/4928/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2012 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі :

головуючого судді Гандзій Д.М.

при секретарі Рябоконь Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

18 жовтня 2012 року, позивач звернувся до суду з названим позовом, в якому просив суд, стягнути з відповідачки ОСОБА_2 на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 3562 грн., моральну шкоду 500 грн. та судові витрати по справі, посилаючись на факт пожежі, який мав місце 06.07.2012 р. та виник в результаті спалювання сміття відповідачкою на своєму городі за адресою : Одеська область, Овідіопольський район, с. К.Бугаз, пров. Жемчужний, 15 який межує з будинком позивача за адресою : Одеська область, Овідіопольський район, с. К.Бугаз, вул. Короленко, 3, в результаті чого було пошкоджено його майно, а саме частково знищена бесідка біля будинку на суму 1902 грн. (700 грн. матеріали, установка 902 грн., доставка матеріалів 300 грн.), 2 дерева туї на суму 1660 грн. (830 грн. за штуку).

В процесі судового розгляду, було з`ясовано, що ОСОБА_3 син відповідачки є тією особою, з вини якого і виникла вищевказана пожежа, що він підтвердив судовому засіданні, у звязку з чим, ухвалою суду від 29.11.2012 р., останнього було залучено до участі у справі у якості співвідповідача.

В судовому засіданні представниця позивача підтримала позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_3 повністю визнавши свою вину у виникненні пожежі, яка мала місце 06.07.2012 р. у звязку зі знаходженням у стані сильного алкогольного спяніння та наслідків, до яких вона привела позов не визнав повністю.

Відповідачка ОСОБА_2 позов визнала частково на суму матеріальної шкоди у розмірі 1300 грн., посилаючись на свій тяжкий матеріальний стан пенсіонерки та у звязку з тим, що вказану суму, вона сама пропонувала позивачеві відразу після пожежі, мотивуючи це завищеними цінами на пошкоджене майно.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, оглянувши в засіданні матеріали про відмову в порушенні кримінальної справи № 2918/12, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення вирішення справи.

Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Виходячи з приписів статті 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

У відповідності до ст.ст. 22,1166 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є : втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Крім цього, п. 2 Постанови Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»передбачено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Правила ст. 454 ЦК (1540-06) про зменшення розміру відшкодування або відмову у відшкодуванні шкоди з врахуванням ступеня вини потерпілого застосовуються і в інших випадках заподіяння шкоди майну, а також особі громадянина, однак у кожному разі підставою до цього може бути груба необережність потерпілого (знаходження у нетверезому стані, нехтування правилами безпеки руху і т.п.), а не проста необачність.

Згідно із ст.ст. 23,1167 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При вирішенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода, завдана фізичні або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Пунктами 4,5 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»передбачено у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. При недотриманні позивачем зазначених вимог настають наслідки, передбачені ст. 139 ЦПК України(1502-06).

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності - обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають : наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіюванні. Суд, зокрема, повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Суд встановив, і це підтверджується матеріалами про відмову в порушенні кримінальної справи № 2918/12, що дійсно, позивач є власником житлового будинку з господарчими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою : Одеська область, Овідіопольський район, с. К.-Бугаз, вул. Короленко, 3, який межує з житловим будинком, що належить ОСОБА_2 і знаходиться за адресою : Одеська область, Овідіопольський район, с. К.-Бугаз, пров. Жемчужний, 15 (а.с. 12,13,35,36).

З матеріалів про відмову в порушенні кримінальної справи та пояснень відповідачки ОСОБА_2 і відповідача ОСОБА_3, який в свою чергу надав суду письмову заяву, в якій повністю визнав себе винним у скоєнні пожежі вбачається, що 06.07.2012 р., близько 12.00 год, ОСОБА_2, знаходячись за місцем свого проживання, за адресою : Одеська область, Овідіопольський район, с. К.-Бугаз, пров. Жемчужний, 15, де прибираючи сміття у себе на ділянці, яка знаходиться на межі з ділянкою позивача, стала палити сміття (картонну коробку) на межі з ділянкою позивача. Однак в подальшому, раптово з`явився син відповідачки ОСОБА_3, який знаходився у стані сильного алкогольного сп`яніння, що він підтвердив в судовому засіданні, надавши суд відповідну письмову заяву і який вчинивши сварку зі своєю матір`ю ОСОБА_4, прогнав її з ділянки і став самостійно палити сміття. Через декілька хвилин, відповідачка повернулась на місце події та побачила, що від місця, на якому її син ОСОБА_3 палив сміття, вогонь перекинувся на ділянку позивача, якого не було вдома та на якому вогонь частково знищив бесідку біля будинку на суму 1902 грн. (700 грн. матеріали, встановлення 902 грн., доставка матеріалів 300 грн.) і пошкодив два дерева туї на суму 1660 грн. (кожне дерево по 830 грн.), що підтверджується відповідними товарними чеками на придбання вищевказаного майна, а тому суд вважає повністю доведеною суму матеріальних збитків від пожежі (а.с. 8,32).

Однак, враховуючи вищевказані норми законів та Постанов Пленуму ВСУ, суд вважає, що урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості моральну шкоду, яку слід стягнути, складає 100 грн.

На думку суду, вищевказані суми, як матеріальної шкоди 3562 грн., так і моральної шкоди 100 грн. слід стягнути з винної у створенні пожежі особи, а саме з ОСОБА_5, чия вина підтверджується його особистими поясненнями, наданими в судовому засіданні, а також письмовою заявою дружини позивача ОСОБА_6 на ім.`я начальника Овідіопольського РВ ГУМВС України в Одеській області від 06.07.2012 р., тобто в день пожежі, що мається у відмовних матеріалах, в якій остання просить прийняти міри до винної у пожежі особи ОСОБА_3, а також поясненнями відповідачки ОСОБА_2, в яких вона також пояснює обставини, при яких її син ОСОБА_3, знаходячись у стані алкогольного спяніння створив пожежу на її ділянці, спалюючи сміття біля межі з ділянкою ОСОБА_6 (а.с. 20,27 відмовних матеріалів № 2918/12).

Враховуючи викладене, суд вважає, що в задоволенні позову в частині стягнення як матеріальної, так і моральної шкоди з відповідачки ОСОБА_2 слід відмовити повністю у звязку з недоведеністю її вини у скоєнні пожежі.

Таким чином, суд дійшов висновку, що винним у скоєнні вищевказаної пожежі та належним відповідачем по справі є відповідач ОСОБА_3,з якого належить стягнути заподіяні ним збитки, підтверджені документально на користь позивача 3562 грн., а також моральну шкоду у розмірі 100 грн.

Крім того, виходячи з приписів ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідачБортіна Г.В. на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно задоволених позовних вимог у розмірі 214,60 грн., які були підтверджені документально та сплачені при подачі позову (а.с. 1).

Керуючись ст.ст. 10,11,57-60,88,208-209,213-215,218 ЦПК України, ст.ст. 22,23,1166,1167 ЦК України, Постановою Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», Постановою Пленуму ВСУ № 6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», суд, -

В И Р І Ш И В :

1. Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково ;

2. Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду у розмірі 3562 грн., моральну шкоду 100 грн. та судовий збір у сумі 214,60 грн., а разом 3876 грн. 60 коп.;

3. В задоволенні решти позову відмовити ;

4. В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Суддя Гандзій Д.М.