Справа № 4-с/2506/81/11
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2012 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова

у складі судді Сапона А.В.,

при секретарі Шиловій Ж.О.,

за участю скаржника - ОСОБА_1,

субєкта оскарження ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на постанову заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції ОСОБА_2 від 27.06.2012 року про повернення виконавчого документа стягувачеві,

в с т а н о в и в:

24.09.2012 року ОСОБА_1 (далі по тексту стягувач) звернулась до суду зі скаргою на постанову державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції ОСОБА_2 (далі по тексту субєкт оскарження) про скасування постанови та забезпечення виконання рішення Деснянського районного суду м. Чернігова про стягнення з Кредитної спілки «Діалог»на її користь коштів в сумі 78035,62 грн.

Стягувач вважає оскаржувану постанову незаконною з тих підстав, що субєктом оскарження не було вжито усіх передбачених статтею 11 Закону України Про виконавче провадження заходів, спрямованих на реальне виконання рішення суду.

У судовому засіданні стягувач свою скаргу підтримала і наполягала на її задоволенні.

Субєкт оскарження скаргу не визнав. Стверджує, що ним вжито усіх можливих заходів примусового виконання рішення суду, проте, враховуючи, що боржник не має майна достатнього для реального виконання рішення, виконавчий лист було повернуто стягувачеві.

Заслухавши пояснення стягувача, субєкта оскарження, дослідивши матеріали справи, виконавче провадження ВП № 19126373 та зведене виконавче провадження суд дійшов наступного висновку.

Рішенням Деснянського районного суду міста Чернігова від 02.06.2009 року стягнуто з кредитної спілки Діалог на користь стягувача заборгованість за договором вкладу в розмірі 78035,62 грн. та судові витрати в розмірі 30 грн (цивільна справа № 2-2921/09). За заявою стягувача було видано виконавчий лист, який предявлено для примусового виконання до Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції.

11.05.2010 року субєкт оскарження виніс постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню вказаного рішення суду.

В межах зведеного виконавчого провадження субєкт оскарження здійснював примусове виконання 48 виконавчих документів про стягнення з кредитної спілки Діалог заборгованості на користь різних стягувачів на загальну суму 1505301 грн 30 коп.

Під час виконання зведеного виконавчого провадження субєктом оскарження було встановлено, що боржник має лише грошові кошти на рахунку ЗАТ Полікомбанк в сумі 2393 грн 01 коп., а також офісні меблі та оргтехніку загальною вартістю 10333 грн 28 коп. Іншого майна (у тому числі нерухомого або рухомого), на яке можна звернути стягнення, боржник не має.

Вказані грошові кошти були списані з рахунку боржника, а офісні меблі та оргтехніка вилучені і реалізовані на аукціоні. Виручені субєктом оскарження грошові кошти виплачені стягувачам в пропорційному порядку. Зокрема, стягувач отримав 128 грн. 77 коп.

У звязку з тим, що боржник не має іншого майна, на яке можна звернути стягнення, 27.06.2012 року субєкт оскарження виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, копію якої останній отримав лише 14.09.2012 року.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закон України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 року № 606-ХІV (далі по тексту Закон).

Відповідно до статті 11 цього Закону примусове виконання рішень суду здійснюється державними виконавцями.

Згідно статті 52 Закону стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на інше належне боржнику майно.

Дослідивши матеріали зведеного виконавчого провадження суд дійшов висновку, що субєктом оскарження у повній мірі виконано вимоги цієї статті, яка визначає загальний порядок звернення стягнення на майно, вжито усіх можливих заходів, спрямованих на виявлення належного боржникові майна та звернуто на нього стягнення. Лише після вилучення і реалізації усього належного боржникові майна субєкт оскарження виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, з підстав відсутності у боржника іншого майна, на яке можна звернути стягнення.

З огляду на викладене суд вважає, що у субєкта оскарження були законні підстави для повернення виконавчого листа стягувачеві, з підстав передбачених пунктом 2 частини 1 статті 47 Закону, а тому подана скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 208 210, 293, 383 387 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

у задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову заступника начальника Центрального відділу державної виконавчої служби Чернігівського міського управління юстиції ОСОБА_2 від 27.06.2012 року про повернення виконавчого документа стягувачеві відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернігівської області протягом 5 днів з дня її проголошення, в порядку передбаченому статтею 294 ЦПК України.

Суддя А.В. Сапон