Справа № 2/1521/170/12
05 березня 2012 року Овідіопольський районний суд Одеської області в складі:
судді Гандзій Д.М.
при секретарі Рябоконь Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду в смт. Овідіополі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль»в особі Одеської обласної дирекції АТ «ОСОБА_1 Аваль»до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом, -
Відповідно до п.п. 1.1, 4.1 вказаного кредитного договору, банк повністю та у встановлені договором строки виконав свої зобов`язання по договору, надавши кредит відповідачу, через касу відділення банку в сумі 831800 за відрахуванням одноразової комісії за оформлення кредиту згідно із п. 1.7 кредитного договору, що підтверджується відповідною заявою на видачу готівки № R79/796-32 від 26.11.2007 р.
Однак, відповідач, в порушення умов п. 5.1 кредитного договору, не здійснив часткове погашення кредиту та сплаті відсотків за фактичне використання кредитних коштів щомісячно, до 15 числа кожного місяця згідно графіку до кредитного договору, у звязку з чим, у нього виникла прострочена заборгованість перед позивачем, яку він, незважаючи на письмові попередження банку та вимоги щодо погашення кредиту та відсотків, направлених йому - не погашає.
Крім того, 26.11.2007 р., між позивачем та відповідачем ОСОБА_2, був укладений і нотаріально посвідчений іпотечний договір (реєстр. № 721), який нерозривно пов'язаний та забезпечує вимогу банку, що випливає з вищевказаного кредитного договору, предметом якого є земельна ділянка, площею 0,10 га, розташована на території Фонтанської сільради Комінтернівського району Одеської області з цільовим призначенням для ведення садівництва.
В порушення взятих на себе кредитних зобовязань, відповідач ОСОБА_2 не погашає кредит та продовжує їм користуватись, внаслідок чого, станом на 21.03.2011 року, заборгованість за кредитним договором перед позивачем складає 1 687 657, 21 грн., у тому числі : заборгованість за кредитом
Представниця позивача в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, однак надіслала на адресу суду клопотання, в якому, посилаючись на ст. 158 ч. 2 ЦПК України, підтримала свої позовні вимоги повністю та просила суд слухати справу за її відсутності і не заперечувала проти прийняття заочного рішення по даній справі (а.с. 120).
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання повторно не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями з особистими підписами, відправленими за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем їх проживання, що підтверджується довідкою адресно-довідкового бюро Овідіопольського РВ ГУМВС України в Одеській області, причини своєї неявки суду не повідомили, заяви про розгляд справи за їх відсутності суду не надали (а.с. 112,117,122).
Згідно з ч.ч. 1,4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має даних про причину неявки відповідача, сповіщеного належним чином, або якщо причини неявки відповідача на думку суду є неповажними, суд вважає можливим розглянути справу на підставі даних, які є в матеріалах справи та зі згоди позивача ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав.
Частиною 1 статті 1054 Цивільного кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.
Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Отже, згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлено зобовязання позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.
У відповідності до ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, відповідно до ч.3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.
За ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання.
Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (ч.1), поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків (ч.2).
Відповідно до ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України зобовязання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.
Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Частиною 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, передбачено, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно із статтями 611,612 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема : 1) припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобовязання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди.
Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.
Також, статтею 617 ЦК України передбачено особа, яка порушила зобовязання, звільняється від відповідальності за порушення зобовязання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, недодержання своїх обовязків контрагентом
боржника, відсутність на ринку товарів, потрібних для виконання зобовязання, відсутність у боржника необхідних коштів.
Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.
Згідно із ч. 1 ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення вирішення справи.
Статтею 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.
Виходячи з приписів статті 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Частина 1 статті 60 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
Відповідно до п.п. 1.1, 4.1 вказаного кредитного договору, банк повністю та у встановлені договором строки виконав свої зобов`язання по договору, надавши кредит відповідачу, через касу відділення банку в сумі 831800 за відрахуванням одноразової комісії за оформлення кредиту згідно із п. 1.7 кредитного договору, що підтверджується відповідною заявою на видачу готівки № R79/796-32 від 26.11.2007 р. (а.с. 29).
Однак, як з`ясував суд, відповідач, в порушення умов п. 5.1 кредитного договору, не здійснив часткове погашення кредиту та сплаті відсотків за фактичне використання кредитних коштів щомісячно, до 15 числа кожного місяця згідно графіку до кредитного договору, у звязку з чим, у нього виникла прострочена заборгованість перед позивачем, яку він, як і поручитель ОСОБА_3, незважаючи на письмові попередження банку та вимоги щодо погашення кредиту та відсотків, направлених на їх адреси - не погашають (а.с. 30,31).
Крім того, 26.11.2007 р., між позивачем та відповідачем ОСОБА_2, був укладений і нотаріально посвідчений іпотечний договір (реєстр. № 721), який нерозривно пов'язаний та забезпечує вимогу банку, що випливає з вищевказаного кредитного договору, предметом якого є земельна ділянка, площею 0,10 га, розташована на території Фонтанської сільради Комінтернівського району Одеської області з цільовим призначенням для ведення садівництва, а також договір про внесення змін до договору іпотеки (реєстр. № 861) від 18.04.2008 р. (а.с. 23-28).
Умовами кредитного договору передбачено, що з підписанням цього договору, у відповідності з чинним законодавством, позичальник доручає кредитору самостійно визначати порядок погашення кредитної заборгованості (кредиту, відсотків за користування кредитом, штрафів та пені).
Відповідно до п. 5.1 та 5.5 договору кредиту, позичальник зобовязується здійснювати безготівковим платежем або готівкою, в касу кредитора щомісячно, до 15-го числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, часткове погашення кредиту згідно п. 1.4 цього договору та остаточне погашення отриманого кредиту до 20.03.2017 р. на рахунок, зазначений в п. 4.1 договору. Позичальник зобовязується достроково здійснити повернення кредиту, відсотків та інших платежів, що визначені цим кредитним договором у разі : невиконання або неналежного виконання позичальником умов цього договору та договорів застави, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту.
Згідно із п. 6.5 вказаного кредитного договору, банк має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції у випадках невиконання позичальником умов договору та договорів застави/іпотеки, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту.
Пунктом 10.1 кредитного договору за порушення строків повернення суми кредит, процентів за його користування та комісій, передбачених договором, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожний день прострочки.
Сторони договору визначають що у випадку невиконання боржником взятих на себе зобовязань по кредитному договору, поручитель несе солідарну відповідальність перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу за кредитним договором, нарахованих відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій.
Згідно із п. 3.1 договору поруки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником взятих на себе зобовязань по кредитному договору, поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед кредитором на всю суму заборгованості, встановлену на момент подання позовної вимоги.
На момент розгляду справи, доказів погашення кредиту та сплати відсотків та пені, відповідачами суду не надано, та відповідно у суду вони відсутні та на думку суду, розрахунок суми позову банку - є обґрунтованим, зробленим у відповідності з діючим законодавством України та таким, що сумніву не підлягає.
За таких обставин суд вважає збільшені позовні вимоги позивача про стягнення всієї суми заборгованості обґрунтованими та такими, що відповідають умовам договору та ст. 1050 ЦК України.
Крім того, у відповідності до вимог ст.ст. 85,88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача мають бути стягнуті понесені та документально підтверджені судові витрати по сплаті державного мита у розмірі 1700,00 грн., витрати на ІТЗ судового процесу у розмірі 252 грн. (а.с. 5,6).
Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку щодо необхідності задоволення позовних вимог, які суд вважає обґрунтованими і доведеними позивачем та такими, що знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.
Керуючись ст.ст. 10,11,57-60,208-209,213-215,218,224-226 ЦПК України, ст.ст. 524,525,526,530,533,549,550,554,626,612,617,625,629,1048,1050,1054,1055 ЦК України, суд,
1. Позов Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль»в особі Одеської обласної дирекції АТ «ОСОБА_1 Аваль»до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом - задовольнити;
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Д.М. Гандзій