Справа №1501/971/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.11.2012 року Ананьївський районний суд Одеської області

в складі: головуючого судді: Скуртов М. І.

при секретарі Калін О. Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ананьєві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про примусове виселення з житлового приміщення

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій зазначає, що на даний час зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1, однак також йому належить будинок АДРЕСА_1. Позивач зазначає, що в квітні 1997 року до нього звернувся ОСОБА_2 з проханням прописати його в своєму домоволодінні на невеликий термін, на що ОСОБА_1 погодився за умови, що відповідач на його першу вимогу випишеться з вказаного домоволодіння.

У звязку з тим, що на даний час позивач придбав нове помешкання, а в будинку АДРЕСА_2 проживає його син - ОСОБА_3, він неодноразово звертався до ОСОБА_2 з проханням виписатися з будинку та знятися з обліку в Ананьївському районному секторі Головного управління державної міграційної служби України, однак він жодним чином не реагує. На даний час він виїхав з м.Ананьєва Одеської області та більше року АДРЕСА_2 не проживає, однак куди виїхав позивачу не відомо. ОСОБА_1 зазначає, що як власник вищезазначеного будинку, котрий належить йому на праві приватної власності, належно розпоряджатися ним не в змозі, оскільки для вчинення певних правочинів щодо будинку для забезпечення власних потреб необхідна згода проживаючих в ньому осіб, а приписка ОСОБА_2 в його будинку не дозволяє розпоряджатись ним на його власний розсуд та значно обмежує законні права позивача, в звязку з чим звернувся до суду та просить ОСОБА_2 визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_3, з зняттям його з реєстраційного обліку в Ананьївському районному секторі Головного управління державної міграційної служби України.

В судове засідання на розгляд справи позивач не зявився, однак надав на адресу суду письмову заяву (а.с.23), відповідно до якої позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання на розгляд справи не зявився, повідомлявся належним чином, відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, про день, час та місце розгляду справи (а.с.17,22,26), про що свідчать поштові повідомлення.

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Взявши до уваги заяву позивача, взявши до уваги неявку відповідача, вивчивши документи справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно копії паспорту, позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.5-8).

Згідно копії будинкової книги для прописки громадян, які проживають в будинку АДРЕСА_2, ОСОБА_1 є власником даної квартири та крім нього в неї зареєстровані ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.9-12).

Встановлено, що відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім?ї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Статтею 316 ЦК України передбачено, що право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та відповідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Стаття 386 ЦК України передбачає, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб?єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Таким чином, встановлено, що позивач є власником жилого будинку АДРЕСА_4. Відповідач по справі ОСОБА_2, більше року у вказаній квартирі не проживає, виїхавши в невідомому напрямку. Враховуючи те, що відповідач понад шість місяців в квартирі АДРЕСА_4 не проживає, однак знятись добровільно з реєстраційного обліку в Ананьївському районному секторі Головного управління державної міграційної служби України не бажає, чим порушує права позивача, як власника нерухомого майна. А тому належно оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що є всі підстави для задоволення позову і визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням АДРЕСА_4.

Вирішуючи питання про судові витрати, суд приходить до висновку, що їх необхідно залишити за позивачем, враховуючи його бажання.

Керуючись ст.ст. 71, 72, 150 ЖК України, ст.ст. 316, 319, 321, 386 ЦК України, ст.ст. 15, 30, 60, 88, 209, 212-215, 224-227 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, паспорт серії КМ №023483, виданий 22 листопада 2002 року Ананьївським РВ ГУМВС України в Одеській області, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_5, без надання йому іншого жилого приміщення.

Це рішення, в разі набрання ним законної сили є підставою для зняття з реєстраційного обліку в Ананьївському районному секторі Головного управління державної міграційної служби України виселення ОСОБА_2 з за адресою : АДРЕСА_6.

Рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем до апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: ОСОБА_4

Рішення суду набуває законної сили „___ ____________ 20__ року.