Справа|річ| № 2/1522/8417/11
РІШЕННЯ|розв'язання,вирішення,розв'язування|

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2012 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - судді Кравчук Т.С.,

при секретарі - Лахматовій С.В., Степанові В.В.

розглянувши |розгледівши| у відкритому|відчиненому| судовому засіданні в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Департаменту міського господарства Одеської міської ради, за участю третьої особи ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, вселення, виселення, визнання недійсним договору дарування, визнання недійсним свідоцтва про право власності, встановлення порядку користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

01.06.2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, який в подальшому був змінений, до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Департаменту міського господарства Одеської міської ради, за участю третьої особи ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, вселення, виселення, визнання недійсним договору дарування, визнання недійсним свідоцтва про право власності, встановлення порядку користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що він з 1984 року постійно проживав та був зареєстрований в пятикімнатній комунальній квартирі АДРЕСА_1, в його користуванні перебувало дві житлові кімнати площами 21, 2 кв.м. та 16,4 кв.м., в які в подальшому вселилися та були зареєстровані ОСОБА_4 02.07.1997 року та ОСОБА_5 17.12.2008 року.

Позивач ОСОБА_2 зазначив, що іншого житла він не має, з часу свого вселення в квартиру добросовісно сплачує житлово-комунальні платежі та виконує інші умови договору найму передбачені чинним законодавством. Проте за час його знаходження у службовому відрядженні за межами України заочним рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 05.07.2011 року за позовом відповідачів він був визнаний таким, що втратив право користування житловим приміщенням у спірній квартирі. Саме в цей час відповідачка ОСОБА_4, використовуючи його вимушену тимчасову відсутність у звязку зі службовими відрядженнями, незаконно приватизувала дві житлові кімнати площами 21,2 кв.м. та 16,4 кв.м., отримавши на своє імя Свідоцтво про право власності на житло на 358/1000 частин квартири АДРЕСА_1, видане з Департаментом міського господарства Одеської міськради 03.10.2011 року. В подальшому ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 05.03.2012 року заочне рішення було скасоване, а справа призначена до розгляду у загальному порядку.

Крім того, позивач пояснив, що 11.11.1999 року в період його шлюбу з відповідачкою ОСОБА_3 було придбано на підставі договору купівлі-продажу 294/1000 частини квартири АДРЕСА_1, до яких входить житлова кімната площею 29,8 кв.м. В подальшому 19.10.2011 року шлюб між ним, позивачем, та ОСОБА_3 був розірваний рішенням Приморського районного суду м.Одеси. Під час розгляду його позову у суді йому, позивачу, стало відомо, що 23.11.2009 року ОСОБА_3 подарувала 294/1000 частини квартири відповідачам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 без його на те згоди, як співвласника спільного майна подружжя, що є підставою для визнання цього договору дарування недійсним.

Позивач ОСОБА_2 стверджує, що відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перешкоджають йому в користуванні квартирою, змінили замки та запори на вхідних дверях, погрожують його життю та здоровю, що змушує його звернутися з позовом до суду про захист своїх житлових прав. Позивач зазначає, що відповідачка ОСОБА_3 самовільно вселилася в житлові кімнати площами 21,2 кв.м. та 16,4 кв.м., в яких ніколи не була зареєстрована, й перешкоджає йому в користуванні належним йому житлом.

Крім того, позивач ОСОБА_2 стверджує, що за час його проживання в спірній квартирі склався відповідний порядок користування житловими кімнатами й він з часу свого вселення в квартиру користується кімнатою площею 21,2 кв.м., а тому вважає доцільним залишити цю кімнату у його користуванні.

Позивач ОСОБА_2 просить суд:

- скасувати Свідоцтво про право власності на житло на 358/1000 частин квартири за адресою: АДРЕСА_2, видане 03.10.2011 року на імя ОСОБА_4, зареєстроване та записане у реєстрову Книгу за № 8-23571;

- усунути йому перешкоди у користуванні житловими та допоміжними приміщеннями квартири за адресою: АДРЕСА_2;

- вселити ОСОБА_2 у квартиру за адресою АДРЕСА_2;

- виселити ОСОБА_3 із квартири за адресою: АДРЕСА_2;

- визнати недійсним договір дарування 294/1000 частини квартири за адресою: АДРЕСА_2, від 23.11.2009 року, укладений між ОСОБА_3, з однієї сторони, та ОСОБА_4 і ОСОБА_5, з іншої сторони, який був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7, та зареєстрований у реєстрі за № 1122;

- визнати 294/1000 частини квартири за адресою: АДРЕСА_3, від 23.11.2009 року, придбані на підставі договору купівлі-продажу, оформленого ОСОБА_3 із ОСОБА_8, спільною сумісною власністю подружжя: ОСОБА_2 та ОСОБА_3;

- визнати за ОСОБА_2 право власності на 147/1000 ідеальної частки квартири за адресою: АДРЕСА_2;

- встановити порядок користування квартирою за адресою: АДРЕСА_2, виділивши ОСОБА_2 у користування житлову кімнату № 3 (нумерація згідно схеми-додатку 1), площею 21,2 кв. м. та балкон площею 0,9 кв. м.; ОСОБА_4 та ОСОБА_9 виділити житлову кімнату № 4 (нумерація згідно схеми-додатку 1), площею 16,4 кв. м.; приміщення 1 коридор, площею 15,0 кв. м., 2 ніша площею 0,3 кв. м., кухню, площею 8,3 кв. м., 6 коридор площею, 1,5 кв. м., 7 санвузол площею 1,8 кв. м., 8 кухню площею 12,4 кв. м., 9 коридор площею 5,5 кв. м. 10 туалет площею 3,2 кв. м. та 11 туалет площею 1,5 кв. м. залишити в загальному користуванні.

У судовому засіданні представник позивача|позовниця,позивачка| позов підтримав, мотивуючи позовні вимоги викладеними в позові доводами та поясненнями в судовому засіданні, обґрунтовуючи їх, зокрема, положеннями ст. 47 Конституції України, згідно яких кожен має право на житло та ніхто не може бути примусово позбавлений житла; положеннями ст.9 ЖК України, згідно яких ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом; положеннями ст.61 ЖК України, згідно яких користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення; положеннями ч.1 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», згідно яких громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

У судовому засіданні ОСОБА_3, її представник та представник ОСОБА_5В позовні вимоги не визнали, просили в задоволені позову відмовити, надавши суду письмові заперечення та пояснивши, що позивач не надав належних доказів по сплаті житлово-комунальних платежів за частину квартири, в якій з його стверджень він проживає, та інших доказів, зокрема щодо перешкод відповідачами в його користуванні житловими приміщеннями. Крім того, відповідачі зазначили, що позивач постійно мешкає в Одеській області Овідіопольського району в селі Кагалія, садовий кооператив «Росток», будинок №428 і володіє ? частиною цього будинку, а тому він є забезпечений житлом. Відповідачі стверджують, що ОСОБА_3 та доньки позивача ОСОБА_4 і ОСОБА_5 вселилася в спірну квартиру як члени його сімї, а тому їх вселення є законним, а виселення ОСОБА_3, яка зареєстрована та мешкає в спірній квартирі, є неможливим.

Представник Департаменту міського господарства Одеської міської ради позов ОСОБА_2 щодо скасування свідоцтва про право власності на житло від 03.10.2011 року не визнав, вважає, що воно було видане відповідно до вимог чинного законодавства в межах повноважень Департаменту міського господарства Одеської міської ради.

Відповідачка ОСОБА_4 до суду не з явилась, надала заяву, просить справу розглянути в її відсутність, позов не визнала.

Третя особа ОСОБА_6 до суду не зявилася, про час та місце розгляду справи сповіщалася належним чином, про причини неявки у судове засідання не повідомила, відповідно до ст.169 ЦПК України, суд розглядає справу у відсутності третьої особи, повідомленої належним чином, на підставі наявних у справі даних та доказів.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_1 вважає|лічить|, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню .

Суд вважає за необхідне зазначити, що розгляд і вирішення справ в судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1-3 ст.10 ЦПК України).

У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При цьому згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 загальною площею 156,4 кв.м., у тому числі житловою площею 102,0 кв.м., є квартирою спільного заселення і складається із пяти житлових кімнат: кімната під №3 площею 21,2 кв.м., кімната під №4 площею 16,4 кв.м., кімната під №12 площею 19,6 кв. м., кімната під №13 площею 15,0 кв. м. та кімната під №16 площею 29,8 кв. м., коридор під № 1 площею 15,8 кв.м., коридор під № 9 площею 3,5 кв. м., кухня під № 5 площею 8,3 кв.м., кухня під №8 площею 12,4 кв.м., санвузол під № 7 площею 1,8 кв.м., санвузол під №10 площею 3,2 кв.м., санвузол під №11 площею 1,6 кв.м., тамбур під № 6 площею 1,5 кв. м., тамбур під №14 площею 3,2 кв.м. кладова під № 15 площею 1,10 кв.м., що підтверджується Технічним паспортом, складеним 18.11.2009 року КП «ОМБТІ та РОН».

Позивач ОСОБА_2 в 1984 році вселився та був прописаний в квартиру АДРЕСА_1 у якості члена сімї (онука) ОСОБА_11, що підтверджується довідкою ЖЕК №32 ЖЄО Центрального району м.Одеси від 22.01.1998 року та даними паспорта позивача про прописку від 10.10.1984 року.

23.10.2006 року ОСОБА_11 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 28.02.2012 року Першим відділом РАЦС Приморського районного управління юстиції м. Одеси.

11.11.1999 року ОСОБА_3, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі з позивачем, придбала 294/1000 частини квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Першою одеською державною нотаріальною конторою за реєстровим номером №4-5528, а 23.11.2009 року подарувала цю частину спірної квартири відповідачам ОСОБА_4 та ОСОБА_5, про що свідчить договір дарування частини квартири, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за номером в реєстрі №1122.

22.12.2000 року в зазначену квартиру була прописана дружина позивача ОСОБА_3, про що свідчать дані паспорта про прописку від 22.12.2000 року.

Згідно довідки про склад сімї та прописку, надану житлово-експлуатаційною організацією ДП ЖУФ «Ренесанс ЛТД-92»за №229 від 05.03.2012 року відповідачка ОСОБА_3 в складі сімї з 1-ї людини займає кімнату 29,0 кв.м., тобто користується житловою кімнатою під № 16 площею 29,8 кв.м Крім того з цієї довідки вбачається, що в квартирі АДРЕСА_1 прописані ОСОБА_4 з 02.07.1998 року та ОСОБА_5 з 17.12.2008 року та займають дві кімнати площею 37,60 кв.м., тобто кімнату під № 3 площею 21,2 кв.м. і кімнату під № 4 площею 16,4 кв.м; третя особа ОСОБА_6 займає дві житлові кімнати площею 34,0 кв.м., тобто кімнату під № 13 та кімнату під № 12.

19.10.2011 року шлюб між позивачем ОСОБА_2 та відповідачкою ОСОБА_3 був розірваний на підставі рішення Приморського районного суду м.Одеси (справа № 2/1522/4256/11).

В квітні 2011 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, про що свідчить заочне рішення Приморського районного суду м.Одеси від 22.06.2011 року та ухвала від 14.07.2011 року (справа № 2-7365/11). Заочне судове рішення ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 05.03.2012 року було скасовано, а справу призначено для розгляду у загальному порядку.

До скасування заочного рішення Приморського районного суду м.Одеси від 22.06.2011 року зазначене судове рішення було виконано і позивач ОСОБА_2 був знятий з реєстрації з квартири АДРЕСА_1.

З огляду на вищевикладені обставини суд дійшов висновку, що позивач ОСОБА_2 з 1984 року був прописаний в квартирі АДРЕСА_1 й займав разом із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 дві житлові кімнати під № 3 площею 21,2 кв.м. та кімнату під № 4 площею 16,4 кв.м; відповідачка ОСОБА_3 була прописана в спірну квартиру, а саме в житлову кімнату під № 16 площею 29,8 кв.м. в 2000 році після придбання частини квартири на підставі договору купівлі-продажу від 11.11.1999 року.

Суд не приймає до уваги доводи відповідачів про непроживання в спірній квартирі ОСОБА_2, виходячи з наступного.

Судом зясовано, що позивач ОСОБА_2 працює за межами України на суднах дальнього плавання, що призводить до його тривалої відсутності за місцем проживання. Наведене підтверджується зокрема:

- послужною книжкою моряка за №13375/2007/24 на імя ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, видану 30.11.2007 року, яка свідчить, що ОСОБА_2 знаходився у службовому відрядженні в період з 15.12.2007 р. по 15.09.2011 р.: 29.12.2007 р. - Гаосюн, Тайвань; 22.08.2008 р. - Іммінгем, ОСОБА_12; 15.12.2008 р. - Ричард-Бей, Південно-Африканська Республіка; 30.06.2009 р. - Шанхай, Китай; 28.11.2009 р. Сунгдонг Шилярд, Корея; 08.07.2010 р. - ОСОБА_13, Саудівська Аравія; 12.01.2011 р. Ляньюньган, Китай; 15.09.2011 р. - порт Сінгапур, Сінгапур;

- посвідченням особи моряка за № АВ 405471 на імя ОСОБА_2,13.08. ІНФОРМАЦІЯ_2, виданим ОСОБА_14, 01.10.2009 р., яке підтверджує, що ОСОБА_2 є моряком та працює на посаді матроса: з 20.10.2009 р. на судні ERUS», EST S.A.; з 07.12.2009 р. на судні », EST S.A.; з 30.12.2010 р. на судні »EST S. A.; з 09.02.2012 р. на судні STANTIA»EST S.A.;

- паспортом № ЕЕ579869 на імя ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, виданим 07.10.2008 р. з відмітками пунктів пропуску через державні кордони та із зазначенням візи держав перебування, які підтверджують його перебування у період з 30.11.2009 р. по 19.09.2011 р. за межами України, у звязку із службовим відрядженням.

- свідоцтвом за №0219/2006 про закінчення позивачем курсу підготовки за програмою «Початкова підготовка та інструктаж з питань безпеки», виданим Одеським морським тренажерним центром 09.02.2006 р., терміном дії до 09.02.2011 р.;

- свідоцтвом за № 1/347/06 про закінчення ОСОБА_2 курсу підготовки за програмою «Перевезення небезпечних вантажів», виданим Центром підготовки моряків «Авант»22.11.2006 р., терміном дії до 22.11.2011 р.;

- свідоцтвом за №1/559/06 про закінчення позивачем курсу підготовки за напрямком «Фахівець з рятувальних шлюпок та плотів (інші ніж швидкісні рятувальні шлюпки)», виданим Центром підготовки моряків «Авант»22.11.2006 р., терміном дії до 22.11.2011 р.;

- свідоцтвом за №1/365/07 про закінчення ОСОБА_2 курсу підготовки за напрямком «Боротьба з пожежею за розширеною програмою», виданим Центром підготовки моряків «Авант»12.12.2007 р., терміном дії до 12.12.2012 р.

Факт перешкод позивачу у користуванні житлом підтверджується актом перевірки житлового приміщення за адресою: м.Одеса, вул.Садова, буд.5, кв.№29 на предмет проживання ОСОБА_2 від 25.06.2012 року, складеними комісією, підписи членів якої завірені житлово-експлуатаційними організаціями.

Відповідно до ст.63 ЦПК України суд не приймає до уваги показання свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_1 про непроживання ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_1, так як вони не змогли пояснити, в яких кімнатах комунальної квартири проживають її мешканці, що саме відбувається в спірній квартирі і не можуть назвати джерела своєї обізнаності у виниклому спорі.

Крім того, суд вважає доводи відповідачів щодо наявності у ОСОБА_2 житла у вигляді ? частини будинку №428 в садовому кооперативі «Росток»в селі Кагалія Овідіопольського району Одеської області необґрунтованими, так як садовий будинок не є житловим приміщенням у розумінні положень Житлового кодексу України й при цьому згідно Висновку №02-10/12 будівельно-технічного дослідження про можливість проживання в садовому будинку, складеного ліцензованим підприємством Художньо - інжінирінговий центр «Експрес-Проект», постійне проживання (впродовж всього року) в цьому садовому будинку неможливий.

В силу статті 47 Конституції України кожен громадянин має право на житло. Ніхто не може були примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до частини 3 статті 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Статтею 71 ЖК України визначено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно з нормами цієї статті втрата права користування жилим приміщенням можлива тільки у випадку відсутності наймача або членів його сімї без поважних причин понад шість місяців.

Відповідно до статті 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

З огляду на викладені обставини та норми матеріального права суд дійшов висновку, що відповідачі своїми діями чинять перешкоди ОСОБА_2 в користуванні квартирою, позивач не мав можливості проживати в спірній квартирі, а відтак - його позовні вимоги щодо усунення перешкод у користуванні житловими та допоміжними приміщеннями квартири АДРЕСА_1 і його вселення в квартиру є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Крім того, суд вважає доведеними та обґрунтованими позовні вимоги ОСОБА_2 щодо виселення відповідачки ОСОБА_3 із житлових кімнат під № 3 площею 21,2 кв.м. та під №4, площею 16,4 кв.м. спірної квартири, зокрема з огляду на те, що вона вселялася та була прописана в квартиру в житлову кімнату під № 16 площею 29,8 кв.м.

Судом зясовано, що після зняття з реєстрації ОСОБА_2 з квартири АДРЕСА_1 на підставі заочного рішення Приморського районного суду м.Одеси від 22.06.2011 року відповідачка ОСОБА_4 приватизувала частину квартири (дві житлові кімнати під № 3 площею 21,2 кв. м. та кімнату під № 4 площею 16,4 кв.м) і 03.10.2011 року отримала Свідоцтво про право власності на житло на 358/1000 частин квартири, видане Департаментом міського господарства Одеської міської ради 03.10.2011 року, зареєстроване та записане у реєстрову Книгу за № 8-23571, яке в подальшому було зареєстроване в КП «ОМБТИ та РОН» за реєстраційним номером: 16450025, номер запису: 510 в книзі: 784пр-120.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»за громадянами, які не виявили бажання приватизувати займане ними житло, зберігається чинний порядок одержання і користування житлом на умовах найму.

Згідно ст. 8 вказаного закону України, передача квартир здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

З огляду на вищевикладені обставини та норми матеріального права суд приходить до висновку, що Свідоцтво про право власності на житло на 358/1000 частини спірної квартири, видане на імя ОСОБА_4, порушує житлові права позивача, є незаконним та підлягає скасуванню.

Щодо позовних вимог ОСОБА_2 визнати недійсним договір дарування 294/1000 частини квартири від 23.11.2009 року, та визнання за ним права власності на 147/1000 ідеальної частки спірної частини квартири суд дійшов висновку про їх необґрунтованість, так як його доводи про ненадання згоди, як співвласника спільного майна подружжя, на розпорядження нерухомим майном спростовується наданою суду приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 нотаріально посвідченою згодою ОСОБА_2 за номером в реєстрі №1121.

Стосовно позовних вимог позивача щодо встановлення порядку користування житловими кімнатами суд виходить з того, що згідно Висновку № 11-012 будівельно-технічного дослідження, виконаного спеціалістом Художньо-інжинирингового центру «Експрес-проект»ОСОБА_15, з урахуванням особливостей планування дослідженої квартири №29, розташованої в жилому будинку за адресою: вул. Садова, 5 в м. Одесі, розподіл приміщень, з яких вона складається, на декілька самостійних жилих квартир неможливий.

Враховуючи той факт, що жилі кімнати не являються прохідними, враховуючи порядок користування квартирою, що склався, та враховуючи наявність у приватній власності ОСОБА_4 та ОСОБА_9 294/1000 частини в квартирі АДРЕСА_1, можна визначити наступний порядок користування квартирою, відповідно до якого: ОСОБА_2 в користування виділити житлову кімнату № 3 (нумерація згідно схеми-додатку 1), площею 21,2 кв.м. та балкон площею 0,9 кв.м.; ОСОБА_4 та ОСОБА_9 виділити житлову кімнату №4 (нумерація згідно схеми-додатку 1), площею 16,4 кв. м.; приміщення 1 коридор, площею 15,0 кв.м., 2 ніша площею 0,3 кв.м., 5 - кухню, площею 8,3 кв.м., 6 коридор площею, 1,5 кв. м., 7 санвузол площею 1,8 кв.м., 8 кухню площею 12,4 кв.м., 9 - коридор площею 5,5 кв.м., 10 - туалет площею 3,2 кв.м. та 11 - туалет площею 1,5 кв.м. залишити в загальному користуванні.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України на користь позивача стягуються сума судових витрат по сплаті судового збору у сумі 51,00 гривень та по сплаті витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 37,00 гривень.

Керуючись до ст. 47 Конституції України, ст.ст. 9, 61, 63, 64,65,71,72 ЖК України, , ст.ст. 4,5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», ч.1 ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст.10, 11, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ|розв'язав|:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, Департаменту міського господарства Одеської міської ради, за участю третьої особи ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, вселення, виселення, визнання недійсним договору дарування, визнання недійсним свідоцтва про право власності, встановлення порядку користування житловим приміщенням задовольнити частково.

Скасувати Свідоцтво про право власності на житло на 358/1000 частин квартири АДРЕСА_1, видане Департаментом міського господарства Одеської міської ради 03 жовтня 2011 року на імя ОСОБА_4, зареєстроване та записане у реєстрову Книгу за № 8-23571, зареєстроване в Комунальному підприємстві «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» за реєстраційним номером: 16450025, номер запису: 510 в книзі: 784пр-120.

Усунути ОСОБА_2 перешкоди у користуванні житловими та допоміжними приміщеннями квартири АДРЕСА_1.

Вселити ОСОБА_2 в квартиру АДРЕСА_1.

Виселити ОСОБА_3 із житлових приміщень, які визначені в технічній документації під № 3, площею: 21,2 кв.м. та під № 4, площею 16,4 кв.м. квартири АДРЕСА_1.

Встановити порядок користування квартирою №29 в будинку №5 по вулиці Садовій в м.Одесі, виділивши ОСОБА_2 у користування житлову кімнату № 3 (нумерація згідно схеми-додатку 1), площею 21,2 кв.м. та балкон площею 0,9 кв. м.; ОСОБА_4 та ОСОБА_5 кімнату №4 (нумерація згідно схеми-додатку 1), площею 16,4 кв. м.; приміщення 1 коридор площею 15,0 кв.м., приміщення 2 нішу площею 0,3 кв.м., приміщення 5 - кухні площею 8,3 кв.м., приміщення 6 - коридор площею, 1,5 кв.м., приміщення 7 санвузол площею 1,8 кв.м., приміщення 8 кухню площею 12,4 кв.м., приміщення 9 - коридор площею 5,5 кв.м.; приміщення 10 - туалет площею 3,2 кв.м. та приміщення 11 - туалет площею 1,5 кв. м. залишити в загальному користуванні.

Стягнути з відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 суму судових витрат у розмірі 88,00 гривень.

В решті частини позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м.Одеси. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

12.10.2012