Справа № 206/2146/2012 Провадження № 22-ц/0290/1893/2012Головуючий в суді першої інстанції:ОСОБА_1
Категорія: 27 Доповідач: Денишенко Т. О.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.08.2012 м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

головуючої судді Денишенко Т.О.,

суддів Зайцева А.Ю., Матківської М.В.,

при секретарі Торбасюк О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом

ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства

«УкрСиббанк» про припинення договору поруки,

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 17 травня 2012 року,

В С Т А Н О В И Л А:

15 березня 2012 року ОСОБА_2 звернулася в Замостянський районний суд м. Вінниці з позовом до ПАТ «УкрСиббанк» про припинення договору поруки (а. с. 2-3). Позовні вимоги мотивувала тим, що 26 вересня 2007 року між банком та ОСОБА_3 ( її подружжям ) був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, за яким ОСОБА_3 отримав кредит в сумі 80000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 11,9% річних на строк до 25.09.2028 року. В цей же день позивачка уклала з банком договір поруки № 144667, згідно якого поручилася перед банком за належне виконання подружжям взятих на себе зобовязань за кредитним договором. 11.05.2008 року банк в односторонньому порядку збільшив відсоткову ставку з 11,9% річних до 23,8% річних, чим порушив умови договору про споживчий кредит, оскільки про збільшення відсоткової ставки протягом 14 календарних днів з дати збільшення письмово не повідомив ні позичальника, ні позивачку - поручителя. У звязку зі збільшенням своєї відповідальності як поручителя, зміною основного договору без її згоди, ОСОБА_2 просила позов задоволити.

Рішенням Замостянського районного суду м. Вінниці від 17 травня 2012 року у задоволенні позову відмовлено ( а. с. 39-41 ).

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 оскаржує його в апеляційному порядку, просить скасувати дане рішення та ухвалити нове про задоволення позову. Апелянтка вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необгрунтованим, порушує вимоги чинного цивільно-процесуального законодавства України; судом не зясовані обставини, які суд вважав встановленими, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи, наслідком чого є істотні порушення, невірне застосування судом норм права ( а. с. 43-45 ).

Заслухавши cуддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що скарга задоволенню не підлягає.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що розділом 5 кредитного договору ( а. с. 5, зворот ) передбачено право банку змінювати відсоткову ставку в сторону збільшення у певних випадках, вказаних у цьому договорі, про що поручителю було відомо. Відповідно до п.п. 1.1 договору поруки ( а. с. 10 ) поручитель зобовязався перед кредитором відповідати за зобовязаннями позичальника, невиконання останнім всіх його зобовязань в повному обсязі, що виникли з кредитного договору № 0. За змістом цього підпункту договору встановлено відповідальність поручителя за всіма зобовязаннями, що можуть виникнути в майбутньому з умов кредитного договору.

Крім цього, судом прийнято до уваги, що в червні 2011 року банком скасовано підвищену процентну ставку по кредитному договору з ОСОБА_3 від 26.09.2007 року № 0, встановлено процентну ставку на рівні 11,90% річних, здійснено перерахунок нарахованих процентів з дати підвищення по ставці, зазначеній в кредитному договорі. Кошти, нараховані по підвищеній процентній ставці в сумі 6750,31 доларів США, спрямовані на погашення заборгованості по кредитному договору. Тому суд прийшов до правильного висновку, що посилання позивача на заочне рішення Ленінського районного суду м. Вінниці від 03 листопада 2010 року ( а. с. 11-12 ) в обгрунтування вимоги про припинення договору поруки є безпідставним.

Відповідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. У разі, якщо цей строк не встановлений, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

Суд прийняв до уваги, що термін дії кредитного договору визначений 25 вересня 2028 року, відповідно до норм ст. 599 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого зобовязання, останнє припиняється викоконанням, проведеним належним чином.

Суд першої інстанції дав вірну, ґрунтовну і мотивовану оцінку заявленим позовним вимогам, правильно визначився у правовідносинах, які склалися між сторонами у справі, застосував ті норми матеріального права, що регулюють дані правовідносини.

Мотиви апеляційної скарги на рішення суду від 17 травня 2012 року спро-стовуються матеріалами справи, не заперечують висновків, викладених в ос-каржуваному рішенні суду першої інстанції. Суд, дослідивши договір про надання споживчого кредиту від 26.09.2007 року № 0, договір поруки від 26.09.2007 року № 144667, прийшов до правильного висновку про необхідність відмови у задоволенні заявленого позову.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з од-них лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія cуддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Замостянського районного суду м. Вінниці від 17 травня 2012 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча:

Судді: