Справа № 2-5191/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2012 року

Рівненський міський суд Рівненської області

в особі головуючої судді - Ореховська К.Е.

при секретарі - Шкіндер І.М.

з участю: позивача- відповідача ОСОБА_1

представника позивача- відповідача ОСОБА_2

відповідача № 1 ОСОБА_3

відповідача- позивача № 2 ОСОБА_4

представника відповідача - позивача № 2 ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Спільного підприємства "Мехагробуд", ОСОБА_4, Комунального підприємства "Рівненське міське бюро технічної інвентаризації", третя особа приватний нотаріус ОСОБА_6,орган опіки та піклування Рівненського міськвиконкому про визнання недійсним договору дарування квартири та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження власністю тв виселення особи,що передшкоджає здійсненню првава власності,

ВСТАНОВИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Спільного підприємства "Мехагробуд", ОСОБА_4, Комунального підприємства "Рівненське міське бюро технічної інвентаризації", третя особа приватний нотаріус ОСОБА_6, орган опіки та піклування Рівненського міськвиконкому про визнання недійсним договору дарування квартири обґрунтовує тим, що вона проживає в квартирі №124 у житловому будинку для малосімейних за адресою: м. Рівне, вул. Соборна, 257 ,яка надавалась її батьку на склад сімї з чотирьох чоловік. З часу надання квартири вона в ній прописана та проживає,за користування квартирою оплачує комунальні послуги. Неодноразово вона зверталась в міськвиконком з метою приватизації даної квартири,однак їй та іншим мешканцям квартир було відмовлено. В 2005 році їй стало відомо,що дана квартира на підставі договору дарування відчужена ОСОБА_4Дарувальником став СП Мехагробудв особі директора ОСОБА_7 Вважає таким чином ущемлені її житлові права.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження власністю та виселення особи, що перешкоджає здійсненню права власності обґрунтовуються тим, що 01.12.2004 року на підставі договору дарування ВВТ №109471 та свідоцтва на права власності (витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 5828856 від 14.12.2004 року виданого Рівненським міським БТІ) він є власником квартири АДРЕСА_1. Однак фактично користуватись та розпоряджатись своєю власністю він не може, оскільки один із колишніх квартиронаймачів на звільнили її та проживає в ній по даний час, чим порушує його права як законного власника квартири.

В судовому засіданні позивач відповідача ОСОБА_1 та представник позивача-відповідача заявлені позовні вимоги, які зазначені в позовній заяві зменшили. Остаточно просять визнати недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_2, нотаріально посвідченого 01.12.2004 року між спільним підприємством Мехагробуд, в особі директора ОСОБА_7 та ОСОБА_4 Просять при винесенні рішення врахувати інтереси дитини, яка проживає в квартирі з позивачем.

В наданих суду письмових запереченням відповідач СП Мехагробудпросять позовну заяву ОСОБА_1 залишити без задоволення, оскільки дії СП Мехагробудв особі директора під час укладання договору дарування спірної квартири відповідає рішенням загальних зборів засновників, рішенням представників засновників, ЗУ Про власність,Про підприємства,які діяли на момент укладення договору.

В наданих суду письмових запереченнях (поясненнях) відповідач-позивач ОСОБА_8 та його представник просять позов ОСОБА_1 відхилити ,оскільки ОСОБА_4 набув право власності на спірну квартиру відповідно до ч.4 ст.334 ЦК України без порушення вимог закону, однак на протязі 8 років не може користуватись своєю власністю.

Представники третіх осіб , яка не заявляють самостійних вимог на предмет спору в судові засідання не зявились, надали суду клопотання про розгляд справи за відсутністю їх представника. Крім того, залучений представник третьої особи представник органу опіки та піклування Рівненського міськвиконкому подала суду заяву про прийняття рішення, яке не суперечить інтересам дитини.

В судовому засіданні представник позивача відповідача ОСОБА_2 суду пояснила, що позивач по справі проживає в спірній квартирі на тій підставі ,що дана квартира надавалась її батьку та членам його родини. ОСОБА_1 не надавала зобовязання щодо виселення із зазначеної квартири, а отже і не зобовязана її звільнити. В даній квартирі вона зареєстрована та проживає на умовах найму, сплачує всі комунальна послуги,а одже має законне право на володіння квартирою. Відповідач по справі СП Мехагробудне мав ніякого права відчужувати вказану квартиру. Просить позовні вимоги задовольнити .Зазначає, що враховуючи той факт ,що протокол зборів засновників СП Мехагробудвід 03.09.2004 року, яким надано право здійснення відчуження майна і передачі у власність працівникам СП шляхом оформлення через нотаріальну контору договорів дарування визнано по іншим цивільним справа недійсним, просить відмовити у задоволенні зустрічного позову.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала свої зменшені позовні вимоги в повному обсязі, просить її позов задовольнити, в зустрічному позові відмовити у звязку з його безпідставністю.

В судовому засіданні представник відповідача СП МехагробудОСОБА_3 суду пояснила, що право власності СП „Мехагробуд" на момент відчуження спірної квартири підтверджено Рішенням господарського суду Рівненської області від 13 жовтня 2003 року, що набрало законної сили та зареєстровано в Рівненському міському БТІ. СП „Мехагробуд" керуючись Рішенням загальних зборів засновників СП Мехагробуд від 03 вересня 2004 року та положеннями ст. 55 Житлового кодексу України (Жилі приміщення, що звільняються в будинках, переданих державними підприємствами, установами, організаціями виконавчим комітетам місцевих ОСОБА_9 народних депутатів, а також жилі приміщення, що звільняються в будинках, споруджених із залученням у порядку пайової участі коштів підприємств, установ, організацій, заселяються в першу чергу потребуючими поліпшення житлових умов працівниками цих підприємств, установ, організацій. Зазначений порядок заселення застосовується незалежно від часу передачі або закінчення спорудження жилого будинку) заключило договір дарування квартири з ОСОБА_4, оскільки він із сім'єю перебував на черзі на отримання житла. Рішення СП „Мехагробуд" про виділення житла ОСОБА_4 було прийнято на загальних зборах засновників СП „Мехагробуд", про що свідчить Протокол загальних зборів засновників від 03 вересня 2004 року. Розподіл квартир між працівниками підприємства було проведено на Зборах трудового колективу та підтверджено Протоколом цих зборів від 03 вересня 2004 року. Крім того, засновник СП „Мехагробуд" Рівненська обласна виробнича кооперативно-державна асоціація по сільському будівництву „Рівнеагробуд", що володіє 51% часткою статутного фонду підприємства ОСОБА_9 №36 від 20 вересня 2004 року, погодив безоплатну передачу у власність квартир у будинку для малосімейних по вул. Соборній, 257 в м. Рівне працівникам СП „Мехагробуд".Тому, на момент укладення договору дарування СП „Мехагробуд" мав всі повноваження на його укладення, а ОСОБА_4 являється добросовісним набувачем спірної квартири. Просить відмовити в позові ОСОБА_1,а зустрічний позов ОСОБА_10 задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5 надала аналогічні пояснення, які надані представником СП МехагробудОСОБА_3 Вважає первинний позов ОСОБА_1 таким, що не підлягає дозадоволенню, оскільки на момент укладення договору дарування СП „Мехагробуд" мав всі повноваження на його укладення, а ОСОБА_4 являється добросовісним набувачем спірної квартири. Просить відмовити в позові ОСОБА_1,а зустрічний позов ОСОБА_10 задовольнити.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги ОСОБА_1, з урахуванням їх зменшень до задоволення не підлягають, а зустрічний позов ОСОБА_4 слід задовольнити.

Судом достовірно встановлено та не заперечується учасниками судового процесу, що спірна квартира АДРЕСА_3 надавалась батьку позивача ОСОБА_1 на склад сімї в порядку черговості як працівнику СП Мехаргобуд.

Як вбачається із досліджених матеріалів справи будинок по вул. Соборна, 257 зареєстрований як будинок для малосімейних, що підтверджується свідоцтвом про право власності Рівненської обласної виробничої кооперативно - державної асоціації по сільському будівництву „Рівнеагробуд"

Відповідно до ч. 1 п.22 ОСОБА_9 Пленуму ВСУ „Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" від 12 квітня 1985 року №2 гуртожитками є також спеціально побудовані підприємствами, установами, організаціями жилі будинки для малосімейних, щодо яких адміністрацією, органом громадської організації і профспілкового комітету до початку будівництва прийнято рішення про їх використання як сімейних гуртожитків і вони зареєстровані у виконкомі як гуртожитки.

Відповідно до ст. 127 Житлового кодексу України передбачено, що для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціальні) спорудженні або переобладнані для цієї мети жилі будинки.

Відповідно до долучених письмових доказів колишній наймач спірної квартири ОСОБА_11 (батько позивачки та працівник СП "Мехагробуд") виселився з квартири АДРЕСА_4, у зв'язку із отриманням іншого житла , а саме трьохкімнатної квартири №2 за адресою м. Рівне, пров. Дворецький, 53а.

Відповідно до п. 64 ОСОБА_9 міністрів України PCP і Української республіканської ОСОБА_9 професійних спілок від 11.12.1984 року № 470 „Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській PCP" із змінами та доповненнями громадяни, громадяни відносно яких прийнято рішення, про надання жилого приміщення, дають письмове зобов'язання про звільнення займаного жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду.

Ст.64 Житлового кодексу України передбачено,що право члена сімнаймача,які проживають разом з ним,користуються нарівні з наймачем правами і несуть усі обовязки.

Відповідно до ст.156 ЖК України право члена сімї на користування жилим приміщенням є похідним від права наймача користуватись жилою площе

Як встановлено в судовому засідання батько позивачки надав зобов'язання про виселення зі спірної квартири по вул. Соборній, яке зазначене в протоколі №1 конференції трудового колективу СП Мехагробудвід 16.02.1998 року. На той час позивачка не набула повної цивільної правоздатності, оскільки не досягла повноліття (дата народження позивачки 23 червня 1980 року, що підтверджується копією паспорта, що знаходиться в матеріалах справи), а отже і не могла давати будь-яких зобов'язань. Крім того, позивачка не була квартиронаймачем, а лише належала до членів сім'ї , а тому твердження представника ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_1 не давала зобов'язань щодо виселення зі спірної квартири, а отже і не зобов'язана її звільняти не заслуговує до уваги.

Крім того, суд не бере до уваги пояснення позивача про те, що вона проживає у спірній квартирі на умовах найму, оскільки воно не підтверджено матеріалами справи.

В ході судового розгляду справи ОСОБА_1 та її представником не надано жодного доказу, що вона є власником або квартиронаймачем зазначеної квартири.

Під час судових засідань було встановлено, що із власником усієї будівлі Асоціацією "Рівнеагробуд" так і з власником квартири жодних договорів найму позивачем не укладалося .Твердження позивачки про те, що вона сплачує комунальні послуги (енергопостачання, тепло-, водопостачання тощо), а отже це свідчить про законне володіння нею займаною квартирою підтверджує лише факт оплати спожитих комунальних послуг, а не правомірність займання нею квартири АДРЕСА_5.

Крім того, відповідно до п. 15 ОСОБА_9 Пленуму ВСУ від 01 листопада 1996 року № 9 „Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживає чи вселилася туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення.

Судом встановлено, що на підставі договору дарування квартири АДРЕСА_3 від 21.10.2004 року сторонами якого є Спільне підприємство Мехагробуд, в особі директора ОСОБА_7 та ОСОБА_4 ( пропрацював на СП "Мехагробуд" понад 20 років ) ОСОБА_4 зареєстрував право власності на квартиру АДРЕСА_6 і відповідно до ч.4 ст. 334 ЦК України набув права власності на дану квартиру з моменту державної реєстрації права власності.

Право власності СП „Мехагробуд" на момент відчуження спірної квартири підтверджено Рішенням господарського суду Рівненської області від 13 жовтня 2003 року по справі за позовом СП Мехагробуддо Рівненської обласної виробничої асоціації по спільному будівництву Рівнеагробудпро визнання права власності на квартири, що набрало законної сили та зареєстровано в Рівненському міському БТІ.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_9 ВГСУ від 10 травня 2005 року Рішення господарського суду Рівненської області скасовано, а справа направлена на новий розгляд

За результатами нового розгляду господарським судом Рівненської області від 16 червня 2005 року постановлено Ухвалу про припинення провадження у справі.

Ухвалою Рівненського міського суду по цивільній справі за позовом Спільного підприємства „Мехагробуд" до Рівненської обласної виробничої кооперативно-державної асоціації по сільському будівницгву „Рівнеагробуд" про визнання права власності на квартири №№ 22, 42, 65, 102, 107, 120. 124, 142, 144, 145, 162, 164, 165 в будинку № 257 по вул. Соборній в м. Рівне затверджено мирову угоду між сторонами по справі, згідно якої за СП „Мехагробуд" визнано право власності на спірні квартири.

Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 21 червня 2006 року Ухвала Рівненського міського суду від 15 лютого 2006 року залишено без змін.

У відповідності до положень ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судом судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Крім того, із досліджених в судовому засіданні письмових доказів вбачається, що Рішення СП „Мехагробуд" про виділення житла відповідачу-позивачу ОСОБА_4 прийнято на загальних зборах засновників СП „Мехагробуд", про що свідчить Протокол загальних зборів засновників від 03 вересня 2004 року. Розподіл квартир між працівниками підприємства проведено на Зборах трудового колективу та підтверджено Протоколом цих зборів від 03 вересня 2004 року.

Крім того, судом встановлено, що відповідно до ОСОБА_9 №36 від 20 вересня 2004 року засновник СП „Мехагробуд" Рівненська обласна виробнича кооперативно-державна асоціація по сільському будівництву „Рівнеагробуд", що володіє 51% часткою статутного фонду підприємства, погодило безоплатну передачу у власність квартир у будинку для малосімейних по вул. Соборній, 257 в м. Рівне працівникам СП „Мехагробуд".

Відповідно до ч.1 ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

У відповідності до 391 Цивільного кодексу України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Враховуючи вищевикладені обставини в їх сукупності суд прийшов до висновку, що підстав для задоволення позову ОСОБА_1 про визнання договору дарування недійсним немає, а зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження власністю та виселення особи, що перешкоджає здійсненню права власності знайшли своє повне підтвердження, є обґрунтованими , доведеними та такими, що підлягають до повного задоволення.

Керуючись ст.15,16,317,319,321 Цивільного кодексу України,ст.109,116 Житлового кодексу ст.ст. З,10,11,60,61,208, 212,213, 214,215,218,223,292,294 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Спільного підприємства "Мехагробуд", ОСОБА_4, Комунального підприємства "Рівненське міське бюро технічної інвентаризації", третя особа приватний нотаріус ОСОБА_6,орган опіки та піклування Рівненського міськвиконкому про визнання недійсним договору дарування квартири та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження власністю тв виселення особи,що передшкоджає здійсненню првава власності -

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд з поданням в десятиденний строк апеляційної скарги з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Ореховська К.Е.