Справа №2-3337/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.04.2012 р. Тернівський районний суд м. Кривого Рогу

у складі:

головуючого, судді - Тарасенко О.В.

при секретарі - Карнаух В.В.

представника відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі у відповідності з ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксації судового процесу технічними засобами, справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Криворізький залізорудний комбінатпро відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

21 листопада 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Криворізький залізорудний комбінат про відшкодування моральної шкоди.

В позові зазначив, що позивач з 02.11.2009 року працював у ПАТ Криворізький залізорудний комбінателектрогазозварником на підземних роботах на шахті ім. Леніна. Під час виконання роботи 04 березня 2010 року він отримав травму ноги.

В звязку з травмою згідно первинного огляду 29.06.2010р. позивачу встановлена була ІІ група інвалідності та ступінь втрати професійної працездатності 65% з 29.06.2010р. При повторному огляді 06.07.2011р. - 30% та ІІІ група інвалідності.

Згідно з п. 7 акту про нещасний випадок від 04.03.2010 року причинами нещасного випадку є невиконання посадових обовязків та невиконання вимог інструкції з охорони праці. Нещасний випадок стався з вини посадових осіб ПАТ Криворізький залізорудний комбінат, оскільки не були створені безпечні умови праці.

Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України кожна особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. У звязку з важкою травмою змінився його спосіб та якість життя, що завдає йому моральних страждань. У звязку з травмою та тривалим лікування він не може повернутися до звичайного життя. Він постійно відчуваю біль та скутість під час рухів ноги. Через постійний біль не може спокійно відпочивати. Такий стан не дає йому можливості спокійно спати ночами, займатися фізичною роботою. Любі фізичні навантаження викликають у нього нестерпні болі. Через травму він не може виконувати важку роботу по дому, що призводить до непорозуміння з дружиною. Він раніше вів активний спосіб життя, їздив на рибалку, гуляв з дітьми. Зараз він змушений відмовитися від своїх захоплень, що спричиняє йому душевні страждання. Факт завдання йому моральних страждань підтверджується актом про нещасний випадок на виробництві, витягом із висновків МСЕК, виписками з історії хвороби. Моральну шкоду він оцінює у 150 000 грн.

В судове засідання позивач не зявився, надав заяву до суду про підтримку позовних вимог і про розгляд справи в його відсутність.

Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав клопотання про відкладення розгляду справи в звязку з зайнятості працівників в інших судових засіданнях, яке суд розцінює, як умисне затягування розгляду справи, оскільки раніше відповідач двічі вже звертався з аналогічними клопотаннями. В своїх письмових запереченнях зазначив, що відносини, які виникають з такого виду загальнообовязкового державного страхування, як страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності регулюються окремим законом, а саме Законом Украйни Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. В рішенні Конституційного Суду України (справа №1-9/2004), зазначається, що ст. 237-1 КЗпП України та ст. 1167 ЦК України відшкодування моральної шкоди, що відшкодовується особою яка заподіяла шкоду, або власником чи уповноваженим ним органом, не застосовується до осіб, що підлягають обовязковому соціальному страхуванню відповідно до Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, а тому ВАТ КЗРКне може бути відповідачем по справі.

Крім того згідно ст. 237-1 КЗпП України підставою для виникнення матеріальної відповідальності є протиправне, винне невиконання чи неналежне виконання однією із сторін трудового договору своїх обовязків, яке спричинило заподіянню шкоди. Позивач був ознайомлений з умовами праці і погодився на роботу в шкідливих умовах. Позивачем не надано доказів які б підтвердили факт причинення йому моральної шкоди, а розмір її відшкодування ні чим не обґрунтований.

Незважаючи на те, що вимоги позивача безпідставні, ним також пропущений тримісячний термін звернення до суду, який застосовується при вирішенні трудових спорів. На підставі викладеного просять в позові відмовити в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в порядку заочного розгляду справи, позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Позивач з 02.11.2009 року працював у ПАТ Криворізький залізорудний комбінателектрогазозварником на підземних роботах на шахті ім. Леніна. Під час виконання роботи 04 березня 2010 року він отримав травму ноги. (а.с.8-11,18-21).

В звязку з травмою згідно первинного огляду 29.06.2010р. позивачу встановлена була ІІ група інвалідності та ступінь втрати професійної працездатності 65% з 29.06.2010р. При повторному огляді 06.07.2011р. - 30% та ІІІ група інвалідності. (а.с.12-13).

Таким чином у позивача на підставі висновку МСЕК від 29.06.2010 р., право на відшкодування моральної шкоди виникло з 29.06.2010 року, дня встановлення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках.

Відповідно до розяснень, викладених у п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року (зі змінами), судам необхідно враховувати , що відповідно до ст. 237-1 КЗпП України за наявності погіршення прав працівника у сфері трудових відносин ( в тому числі виконання робіт у безпечних для життя і здоровя умовах), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

3 01 квітня 2001 року набрав чинності Закон України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. Одним із завдань цього Закону та обов'язку Фонду соціального страхування було відшкодування моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, застрахованим та членам їх сімей від нещасних випадків.

Законами України про Державний бюджет на 2006 рік та 2007 рік, зупинялась дія, в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей, абзацу 4 ст. 1, підпункту єч, 1 ст. 21, ч. З ст. 28, ч. З ст. 34 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

Крім цього, Законом від 28.12.2007 року № 107 з п. З Прикінцевих положень виключені слова, які свідчили про відшкодування за умов, зазначених у цьому пункті, моральної (немайнової) шкоди потерпілим на виробництві та членам їх сімей, і водночас доповнено цей пункт таким абзацом: відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків моральної шкоди застрахованим та членам їх сімей незалежно від часу настання страхового випадку припиняється з 01 січня 2008 року.

Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п. 1, абзацу 3 п. 5, п. 9, абзацу 3 п. 10, п.11 розділу 1 Закону України Про внесення змін до Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатностівід 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності. Проте, Конституційний Суд України вважає, що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 1167 Цивільного кодексу України та ст. 237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). Встановлений законодавством розподіл обов'язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві від нещасного випадку та професійного захворювання не суперечить вимогам статті 22 Конституції України. З огляду на викладене, Конституційний Суд України не вбачає підстав для визнання неконституційними положень п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності.

Відповідно до вимог ст.14 Про охорону праціта акту про нещасний випадок, акту про розслідування нещасного випадку, виписок МСЕК, виписок із історії хвороби ОСОБА_1 суд вважає, що вищевказані докази свідчать про доведеність виконання робіт позивачем у небезпечних для життя і здоров'я умовах та про вину адміністрації підприємства ВАТ Криворізький залізорудний комбінат.

Строк позовної давності для звернення за захистом до суду не пропущений. Відповідно до п.3 ч.1 ст.268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я, або смертю.

Факт заподіяння моральної шкоди позивачу у звязку з отриманим ним трудовим каліцтвом встановлений в судовому засіданні. Позивач переніс важку травму ноги, довготривале лікування, знаходиться на обліку травматолога, після отриманих травм стан його здоровя важкий, він потребує подальшого лікування і спостереження, відчуває незручності у повсякденному житті, переносить фізичні страждання.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз'яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної( немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоровя потерпілого, тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили.

Отже, враховуючи те, що вперше позивачу встановлено 65% втрати працездатності, а також важкість травми, пов'язаних з спричиненням травмою фізичних і моральних страждань позивача, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретних обставин по справі, і наслідків, що наступили та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що слід позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково та стягнути з відповідача ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат" на користь ОСОБА_1В 40 000 гри у відшкодування моральної шкоди.

На підставі ст. ст. 153, 237-1 КЗпП України , ст.10, 11, 60, 88, 209 ч.3, 212, 213-214, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Криворізький залізорудний комбінат про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Криворізький залізорудний комбінат на користь ОСОБА_1 на відшкодування моральної шкоди 40 000,00 грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства Криворізький залізорудний комбінат на користь держави судовий збір в сумі 94,10 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ: