Справа № 2-3479/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 березня 2012 Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючого: судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі Ханберовій Н.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_4, про виділ часток із спільного майна подружжя, визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог з урахуванням уточнень позивач посилається на те, що 25.04.1992 року вона зареєструвала шлюб з ОСОБА_2 Від даного шлюбу у них народилися діти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які знаходяться на її утриманні. Сімейні відносини у неї з відповідачем припинені, спільне господарство вони не ведуть, тому виникла необхідність у поділі майна яке є їх сумісною власністю подружжя. З червня 1996 року вони з відповідачем орендували житло по вул. Пугачова, 17 у м.Дніпропетровьску, яке належало ОСОБА_6, де вони постійно поживали. 26.10.1998 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 був укладений та нотаріально посвідчений договір довічного утримання, згідно якого було передано у власність ОСОБА_2 66/100 частин жилого будинку №17 по вул. Пугачова в м.Дніпропетровську, житловою площею 48,6 кв.м., що знаходиться на земельній ділянці, площею 235 кв.м. та складається з: жилого будинку А-1, убиральні Д, споруджень №1-3 та мостіння 1.

Після укладання вказаного договору довічного утримання та реєстрації за ОСОБА_2 права власності на вказану частину домоволодіння вона з відповідачем разом виконували всі його умови: забезпечували ОСОБА_7 харчуванням, доглядом та необхідною допомогою, матеріальне забезпечення надавалося із коштів їх родинного бюджету. 30.04.2011 року ОСОБА_6 померла, вони з відповідачем взяли на себе витрати по її похованню. Таким чином нею з відповідачем за час перебування у зареєстрованому шлюбі було отримано у власність за договором довічного утримання 66/100 частин домоволодіння №17 по вул. Пугачова в м.Дніпропетровську.

Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок вказане нерухоме майно складається з двох окремих квартир №1 та №2, житловою площею 27,6 кв.м. та загальною площею 61,1 кв.м., де квартира №1 складається з: двох житлових кімнат, жилою площею 18,1 кв.м., кухні, площею 4,8 кв.м., сіней, площею 12,8 кв.м., загальною площею 35,7 кв.м.; квартира №2 складається з: житлової кімнати, площею 9,5 кв.м., кухні, площею 6,4 кв.м., сіней, площею 6,2 кв.м., коридору, площею 3,3 кв.м., загальною площею 25,4 кв.м. Обидві квартири мають окремий вхід, уборна знаходиться на вулиці. Позивач посилається на те, що їх син, хоча є повнолітнім, є інвалідом з дитинства ІІ групи, тому вона вважає, що її частка в праві спільної сумісної власності може бути збільшена. У добровільному порядку вирішити спір з відповідачем вони не можуть, тому вимушена звернутися до суду з позовом.

Позивач просить розділити майно, набуте під час шлюбу, виділивши їй в натурі квартиру №1, загальною площею 35,7 кв.м., яка входить до 66/100 частин домоволодіння №17 по вул. Пугачова в м.Дніпропетроську, виділити ОСОБА_2 квартиру №2, загальною площею 25,4 кв.м., яка входить до 66/100 частин вказаного домоволодіння; визнати за нею право власності на квартиру №1.

В судовому засіданні представник позивача, посилаючись на обставини, викладені в позові та в уточненні до нього, позовні вимоги підтримала.

Відповідач всудове засідання не з'явився про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки до суду не повідомив, тому суд відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України з урахуванням згоди представника позивача вважає можливим провести заочний розгляд справи.

Треті особи в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися, ОСОБА_3 надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав.

Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, придбана за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Об»єкти права спільної сумісної власності подружжя визначені статтею 61 Сімейного кодексу України.

Згідно зі ст. 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

У відповідності до ч. 1 ст. 68 Сімейного кодексу України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно з ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

У відповідності до ч. 3 ст. 368 Цивільного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Згідно до ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач з 25.04.1992 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2

Від даного шлюбу у них народилися діти ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та донька ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Встановлено, що з червня 1996 року позивач з відповідачем орендували житло по вул. Пугачова, 17 у м.Дніпропетровьску, яке належало ОСОБА_6, де вони постійно проживали.

26.10.1998 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 був укладений та нотаріально посвідчений договір довічного утримання, за умовами якого ОСОБА_6 передала у власність ОСОБА_2 належні їй 66/100 частин жилого будинку №17 по вул. Пугачова в м.Дніпропетровську, житловою площею 48,6 кв.м., що знаходиться на земельній ділянці, площею 235 кв.м. та складається з: жилого будинку А-1, убиральні Д, споруджень №1-3 та мостіння 1.

За умовами цього договору ОСОБА_2 зобов»язався довічно утримувати ОСОБА_6, забезпечувати її харчуванням, доглядом, необхідною допомогою та забезпечити в її користуванні вказаною частиною жилого будинку.

Відповідно до умов договору право власності на вказану частину домоволодіння було зареєстровано за ОСОБА_2, позивачка, ОСОБА_2 та їх діти ОСОБА_3 та ОСОБА_5 проживають та зареєстровані за вказаною адресою, що підтверджується відповідною довідкою квартального комітету №6.

Після укладання вказаного договору довічного утримання та реєстрації за ОСОБА_2 права власності на вказану частину домоволодіння позивач з відповідачем разом виконували всі його умови: забезпечували ОСОБА_7 харчуванням, доглядом та необхідною допомогою, матеріальне забезпечення надавалося із коштів їх родинного бюджету.

30.04.2001 року ОСОБА_6 померла, позивач з відповідачем взяли на себе витрати по її похованню та продовжували проживати за вказаною адресою.

Встановлено, що сімейні відносини між сторонами припинені, спільне господарство вони не ведуть. Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 21.12.2010 року шлюб між ними розірвано.

Відповідно до технічного паспорту на житловий будинок вказане нерухоме майно складається з двох окремих квартир №1 та №2, житловою площею 27,6 кв.м. та загальною площею 61,1 кв.м., де квартира №1 складається з: прим. 1 - сіни, площею 7,8 кв.м., прим. 2 - кухня, площею 4,8 кв.м., прим. 3 житлова, площею 14,8 кв.м., прим.4 житлова, площею 3,3 кв.м., прим. 5 - сіни, площею 5,0 кв.м., загальною площею 35,7 кв.м.; квартира №2 складається з: прим. 1 сіни, площею 6,2 кв.м., прим.2 кухня, прим. 6,4 кв.м., прим. З житлова, площею 9,5 кв.м., прим.4 - коридор, площею 3,3 кв.м., загальною площею 25,4 кв.м., а також з квартири №3. Квартири мають окремий вхід, вбиральня знаходиться на вулиці.

Судом також встановлено, що позивач з дітьми проживає в квартирі №1, а відповідач проживає в квартирі №2 за вказаною адресою. Власник інших 34/100 частин вказаного домоволодіння ОСОБА_4 мешкає у квартирі №3.

Таким чином позивачем разом з відповідачем за час перебування у зареєстрованому шлюбі було отримано у власність за договором довічного утримання 66/100 частин домоволодіння №17 по вул. Пугачова в м.Дніпропетровську, і це нерухоме майно у відповідності до положень ст.60 Сімейного Кодексу України є спільним майном подружжя.

Зважаючи на те, що між сторонами встановлений вказаний порядок проживання в належній їм на праві сумісної власності частині домоволодіння, з урахуванням того, що з позивачем проживають діти, в тому числі син сторін ОСОБА_3, який є інвалідом ІІ групи, суд вважає за можливе розділити майно, набуте сторонами під час шлюбу, та виділити позивачці в натурі квартиру №1, загальною площею 35,7 кв.м., яка входить до 66/100 частин домоволодіння №17 по вул. Пугачова в м.Дніпропетроську, ОСОБА_2 залишити у власності квартиру №2, загальною площею 25,4 кв.м., яка входить до 66/100 частин вказаного домоволодіння; та визнати за позивачем право власності на квартиру №1.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати по справі сплачений судовий збір в сумі 100,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Розділити майно, що є об»єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_8.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру №1, загальною площею 35,7 кв.м., яка входить до 66/100 частин домоволодіння №17 по вул. Пугачова в м.Дніпропетровську, та яка складається з: прим. 1 - сіни, площею 7,8 кв.м., прим. 2 - кухня, площею 4,8 кв.м., прим. 3 житлова, площею 14,8 кв.м., прим.4 житлова, площею 3,3 кв.м., прим. 5 - сіни, площею 5,0 кв.м., загальною площею 35,7 кв.м.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру №2, загальною площею 25,4 кв.м., яка входить до 66/100 частин домоволодіння №17 по вул. Пугачова в м.Дніпропетровську, та складається з: прим. 1 сіни, площею 6,2 кв.м., прим.2 кухня, прим. 6,4 кв.м., прим. З житлова, площею 9,5 кв.м., прим.4 - коридор, площею 3,3 кв.м., загальною площею 25,4 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_1 понесені нею витрати у справі сплачений судовий збір в сумі 100,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня його проголошення.

Суддя Т.О. Кудрявцева