Справа № 0427/7029/2012
№ 2/0427/3724/2012
03 грудня 2012 року м. Новомосковськ
Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючої судді Березюк В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Новомосковська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Голубівської сільської ради, ОСОБА_2, третя особа - Новомосковська районна державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про встановлення юридичних фактів та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом,-
ОСОБА_1 через свого представника звернувся до суду з позовом до Голубівської сільської ради, ОСОБА_2, третя особа - Новомосковська районна державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, в якому просить встановити юридичні факти та визнати за ним право власності на земельну ділянку, площею 4,950 га, що знаходиться на території с. Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області в порядку спадкування за заповітом після смерті його батька ОСОБА_3, померлого 26.07.2005 року.
В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що 26.07.2005 року помер його батько ОСОБА_3. Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме земельна ділянка (пай) площею 4,950 га, що розташована на території Голубівської сільської Ради Новомосковського району Дніпропетровської області. За життя його батько ОСОБА_3, 24 травня 2005 року склав заповіт, посвідчений секретарем Голубівської сільської ради ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за № 220, яким зробив таке розпорядження, все його майно з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилось і взагалі все те, що належало йому по Закону на день смерті заповідав йому, своєму синові - ОСОБА_5.
Позивач, ОСОБА_1, звернувся до Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_3, померлого 26.07.2005 року, на земельну ділянку, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області.
Однак, 14 лютого 2012 року державним нотаріусом Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області йому було видано постанову № 226102-31 по спадковій справі № 17/2006 року, якою нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті його батька ОСОБА_3, померлого 26.07.2005 року , на земельну ділянку, надану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Голубівської сільської ради, Новомосковського району Дніпропетровської області, якою було розяснено, що в свідоцтві про смерть ОСОБА_3, заповіті від імені ОСОБА_3, свідоцтві про народження ОСОБА_1, в якому зазначений батько ОСОБА_6, свідоцтві про одруження ОСОБА_6 та ОСОБА_7, а також в державному акті на право приватної власності на землю, виданому на ім'я ОСОБА_6, наявні відомості, що не дають можливості видати йому свідоцтво про право на спадщину. Крім того йому необхідно встановити факт родинних відносин між ним - ОСОБА_1 та його батьком ОСОБА_3, померлим 26.07.2005 року. В свідоцтві про народження його прізвище записано ОСОБА_1 (українською мовою), його батько записаний ОСОБА_6 (українською мовою), в свідоцтві про шлюб його прізвище записано, «Вовкориз Владимир Михайлович» (російською мовою), державний акт на право приватної власності на землю І-ДП № 123423 виданий на ім'я ОСОБА_6 (українською мовою), в заповіті від 24 травня 2005 року, прізвище його батька записано ОСОБА_3Д і заповідальне розпорядження зроблено на ОСОБА_5, у свідоцтві про смерть його батька прізвище записане ОСОБА_3 (українською мовою).
Допущені помилки в документах зроблені в зв'язку з тим, що діловодство в ті роки велось українською і російською мовами. Прізвище громадян України записували російською мовою, а коли переклали на українську мову то російське "и" було перекладене, як українське "и", а не українське «і».
Таким чином, щоб отримати спадщину за заповітом після смерті батька ОСОБА_3, померлого 26 липня 2005 року, йому необхідно встановити декілька фактів, що мають юридичне значення, а саме факт родинних відносин, факт належності заповітного розпорядження, факт належності Державного Акту, оскільки за таких обставин він не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_3, померлого 26 липня 2005 року, у звязку з чим він вимушений звернутися до суду.
В судове засідання представник позивача не зявилася, повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити (а.с.16).
Представник Голубівської сільської ради в судове засідання не зявився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.
Співвідповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, про час та дату слухання справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі.
Представник Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, заперечень проти позову не надав (а.с.18).
У звязку з ти, що відповідачі по справі в судове засідання не зявились, суд з погодження позивача, керуючись ст.224 ЦПК України, провів заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, виданого 18.05.1962 року, актовий запис № 60, його батьком зазначений ОСОБА_6 та мати ОСОБА_8 (а.с.8), відповідно паспорту громадянина України, виданого 17.12.2002 року серії ВР 083320 позивач зазначений, як ОСОБА_1 (українською мовою) та ОСОБА_9 (російською мовою) (а.с.7).
Згідно державного акту на право приватної власності на землю, серії 1-ДП № 123423, ОСОБА_6 за життя належала земельна ділянка, площею 4,950 га (для ведення товарного сільськогосподарського виробництва), що розташована на території Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області (а.с. 12).
За життя ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, залишив заповіт, яким заповів все своє майно з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося і взагалі все те, що належатиме йому по Закону на день смерті, ОСОБА_5 (а.с.11).
26.07.2005 року у віці 67 років ОСОБА_3 помер, відповідно до свідоцтва про смерть, виданого виконкомом Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області 29.07.2005 року (а.с.10).
У встановлений законом термін позивач звернувся до Новомосковської районної державної нотаріальної контори Дніпропетровської області з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті свого батька ОСОБА_3, померлого 26.07.2005 року з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з розбіжностями у прізвищі (а.с.13).
Відповідно до п.1 ч.1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають справи про встановлення фактів родинних відносин між фізичними особами та п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України належності правовстановлюючих документів особі прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з імям, по батькові, місцем і часом цієї особи, зазначені у свідоцтві про народження або в паспорті.
Факт родинних відносин між фізичними особами встановлюється в судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, якщо підтвердження такого факту необхідне для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.
Також відповідно до п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст. 273 ЦПК України факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення.
Згідно зі ст.1217, 1233 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.
У відповідності до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.
В судовому засіданні встановлено, що померлий ОСОБА_3 являється батьком ОСОБА_1, а запис в державному акті на право приватної власності на землю, серії І-ДП № 123423 від 20.06.2002 року суд розцінює, як механічну помилку, що була допущена при здійсненні реєстрації державного акту, оскільки, в державному акті на право приватної власності на землю, серії І-ДП № 123423 від 20.06.2002 року, як і в заповіті складеному та зареєстрованому у Голубівській сільській раді Новомосковського району Дніпропетровської області зазначена одна і та ж сама адреса особи, а саме: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с.Троїцьке, вул.Радгоспна, 5, що дає суду можливість встановити факт того, що заповіт склала особа, яка була власником спірної земельної ділянки.
Крім того, в заповіті вказано, що заповідальне розпорядження робить ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, вік якого співпадає і в свідоцтві про смерть, де зазначено, що ОСОБА_3, помер 26.07.2005 року ц віці 67 років.
Згідно відповіді державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини звернувся позивач, з заявою за ст.60 СК України та ст.1241 ЦК України, щодо відмови від права на одержання свідоцтва про право власності у спільному майні подружжя та свідоцтва про право на обовязкову частку в спадщині, звернулась ОСОБА_2. Інших спадкоємців в судовому засіданні не встановлено (а.с. 22).
Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, суду доведений факт родинних відносин між позивачем та його батьком ОСОБА_3, доведений факт належності спадкодавцю ОСОБА_3 - правовстановлюючого документу державного акту на право приватної власності на землю, серії І-ДП № 123423 від 20.06.2002 року, а тому за позивачем слід визнати право власності на зазначену земельну ділянку, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3, померлого 26.07.2005 року.
При цьому суд також керується вимогами Постанови Пленуму Верховного суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про практику у справах про спадкування», пунктом 2 якої передбачено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обовязки осіб та (або) за наявності інших осіб і спору між ними.
На підставі викладеного, керуючись 10, 60, 88, 213, 214 ЦПК України, ст. 392, 1216, 1217, 1218, 1223, 1225, 1233, 1261, 1269, 328 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3, померлим 26.07.2005 року, а саме встановити, що останній приходився батьком ОСОБА_1.
Встановити факт належності ОСОБА_3, померлому 26.07.2005 року, Державного акуту на право приватної власності на землю, серії І-ДП № 123423, виданого на імя ОСОБА_6.
Встановити факт належності заповідального розпорядження ОСОБА_3 в заповіті від 24.05.2005 року, реєстраційний № 220 на імя ОСОБА_5 ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 4,950 га , розташовану на території Голубівської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті його батька ОСОБА_3, померлого 26.07.2005 року.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В.Березюк