Справа № 711/2-956/2011
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29 лютого 2012 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів Джуги С.Д., Панька В.Ф.,

при секретарі: Васильцюн І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 та апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Тячівського районного суду від 22 грудня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» про відшкодування майнової та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2011 року ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 звернулися до Тячівського районного суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди.

Позовну вимогу обґрунтовували тим, що 26.12.2010 року ОСОБА_2, порушивши правила дорожнього руху, допустив зіткнення з належним ОСОБА_6 на праві приватної власності автомобілем НОМЕР_1, за кермом якого знаходився ОСОБА_4

Вина ОСОБА_2 повністю встановлена постановою Тячівського районного суду від 25.01.2011 року.

Оскільки машина ОСОБА_2 була застрахована, то страхова компанія відшкодувала їм частину матеріальних збитків у розмірі 5840 грн.

Однак, згідно висновку оцінювача ОСОБА_7 вартість матеріального збитку, завданого їхньому автомобілю внаслідок даної ДТП становить 16 528,35 грн.

Також внаслідок ДТП у них не було можливості їздити на роботу, робити різна покупки, тощо, а тому вважають, що мають право на відшкодування втраченої вигоди на суму 4000 грн.

За таких обставин просили суд стягнути з ОСОБА_2 завдану їм матеріальну шкоду на загальну суму 15 268,35 грн.

Крім матеріальної шкоди ім. винними діями відповідача завдана моральна шкода, яку вони оцінюють у 10 000 грн. кожному та просили стягнути з відповідача.

Ухвалою Тячівського районного суду від 15.09.2011 року притягнуто до участі у справі ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» як співвідповідача.

Рішенням Тячівського районного суду від 22 грудня 2011 року даний позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 510 грн. майнової шкоди, 2000 грн. моральної шкоди та судові витрати.

На дане рішення ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 подали апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити їхні вимоги повністю. Зокрема зазначають, що суд не врахував вимог законодавства згідно яких передбачено відшкодування реальних збитків не залежно від того чи буде ремонтуватися автомобіль чи ні. Також посилаються на те, що суд не розяснив чим він керувався при визначенні розміру моральної шкоди завданої ОСОБА_3 яку він оцінив у 2000 грн. Також вказують, що моральні страждання отримала і людина яка сиділа за кремом автомобіля та її батько, а суд не вказав причин відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення на їхню користь моральної шкоди.

ОСОБА_2 в свою чергу подав на дане рішення апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. На обґрунтування своєї апеляційної скарги зазначає, що суд необґрунтовано стягнув з нього 510 грн. шкоди, що є франшизою. Також вважає, що позивачами жодними доказами не доведено розміру завданої їм моральної шкоди. Посилається на те, що частина моральної шкоди повинна відшкодовуватися страховиком.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційних скарг, вважає що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню, а апеляційна скарга ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що 26.12.2010 року ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_2 виїхав на перехрестя на червоний сигнал світлофора та допустив зіткнення з автомобілем належному на прав власності ОСОБА_3 марки ВАЗ 2115 д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4 Обставини ДТП та вина ОСОБА_2 підтверджуються постановою Тячівського районного суду від 25.01.2011 року, яка набрала законної сили (а.с.6).

З полісу № ВЕ/3645409 від 11.05.2010 року вбачається, що ОСОБА_2 застрахував свою відповідальність від настання страхового випадку внаслідок якого завдана шкода третім особам під час ДТП у ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (далі Страховик). Згідно вищезазначеного полісу ліміт страхової відповідальності становить 25 000 грн. (а.с.36).

Після настання страхового випадку, Страховиком визначено суму шкоди завданої транспортному засобу ОСОБА_3 у розмірі 5840 грн. та виплачено останній дану суму. Факт виплати зазначеної суми визнаний сторонами по справі.

Однак, згідно звіту № 07/01 від 15.01.2011 року про вартість матеріального збитку, складеного оцінювачем-автотоварознавцем ОСОБА_7 вартість матеріальних збитків, заподіяних власнику автомобіля НОМЕР_4 становить 15 549,43 грн. (а.с.11-15).

Суд першої інстанції даний звіт не взяв до уваги, мотивуючи це тим, що позивачами не надано жодного товарного чеку про придбання ними запасних частин та деталей витрачених на ремонт автомобіля.

Однак з даним висновком суду першої інстанції не можна погодитись виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Позивачами на обґрунтування вартості завданої майнової шкоди надано суду вищезазначений звіт, який повинен був оцінюватися ним як письмовий доказ.

Відповідачами, всупереч вимог ст. 60 ЦПК України, не доведені ті обставини на які вони посилаються як на підставу своїх заперечень щодо вартості майнової шкоди завданої позивачу, зокрема в матеріалах справи відсутні докази які б підтверджували, що вартість відновлюваного ремонту автомобіля становить саме 5840 грн. як визначив Страховик.

Таким чинимо, оскільки вищезазначений звіт є єдиним наявним в матеріалах справи доказом вартості заподіяної позивачам шкоди, то саме він мав братися судом до уваги при визначенні суми шкоди яка підлягає стягненню з відповідачів. Тобто вартість матеріальних збитків, заподіяних власнику автомобіля НОМЕР_4 становить саме 15 549,43 грн.

Разом з тим, позивачі помилково вважають, що дана сума підлягає стягненню з ОСОБА_2

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана однієї особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Вирішуючи спір, суд правильно врахував, що до правовідносин, які виникли між сторонами щодо відшкодування шкоди застосовуються положення Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон), оскільки цивільна відповідальність відповідача ОСОБА_2 на момент ДТП була застрахована відповідно до полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до ст. 3 Закону обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників .

Тобто, виходячи із суті такого страхування, Закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника заподіювача шкоди.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За змістом положень зазначеного Закону та ст. 1194 ЦК України питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування; у разі відсутності такої згоди за її заявою до субсидіарної відповідальності залучається страховик.

Виходячи із змісту зазначених норм права, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування; у разі відсутності такої згоди за її заявою до субсидіарної відповідальності залучається страховик. Так, за заявою ОСОБА_2 страховика ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» залучено до участі у справі, а тому незалежно від того, чи наполягає потерпілий на відшкодуванні шкоди його заподіювачем, відповідальність якого застрахована за договором обовязкового страхування, така шкода підлягає стягненню саме з страховика.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку, що із ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню сума у розмірі 9199,43 грн., яка складається з вартості майнової шкоди у розмірі 15 549,43 грн. за виключенням суми 5840 грн., яка вже сплачена страховиком та 510 грн. франшизи, яка стягнута судом з ОСОБА_2 (15 549,43 грн. 5840 грн. 510 грн. = 9199,43 грн.). При цьому не може бути взято до уваги твердження ОСОБА_8, що суд помилково стягнув з нього франшизу, оскільки при деліктних зобовязаннях шкода підлягає відшкодуванню в повному обсязі, а франшизою є сума, яка страховиком не відшкодовується, у звязку з чим вона підлягає стягненню саме з винної особи.

В той же час, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що позовна вимога про стягнення упущеної вигоди у розмірі 4000 грн. задоволенню не підлягає, оскільки вона позивачами не доведена.

Що стосується рішення суду першої інстанції щодо стягнення за ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 моральної шкоди у розмірі 2000 грн., то колегія суддів повністю погоджується з даним висновком Тячівського районного суду виходячи з наступного.

Так, суд обґрунтовано стягнув моральну шкоду лише на користь власника транспортного засобу ОСОБА_3, оскільки її майну внаслідок винних дій ОСОБА_2 завдана шкода, у звязку з чим вона має право, відповідно до п.3 ч. 2 ст. 23 ЦК України, на відшкодування моральної шкоди. Розмір моральної шкоди, визначений судом, є співрозмірним з душевними стражданнями, яких ОСОБА_3 зазнала внаслідок пошкодження її майна.

Також суд обґрунтовано відмовив у стягненні моральної шкоди на користь ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за недоведеністю.

Твердження ОСОБА_2 що частина моральної шкоди повинна відшкодовуватися страховиком не заслуговує на увагу виходячи з наступного.

Згідно з п. 22.3 ст. 22 Закону потерпілому відшкодовується моральна шкода, передбачена пп. 1, 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України. Така шкода відшкодовується в установленому судом розмірі відповідно до вимог ст. 23 ЦК України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у п. 9.3 ст. 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Оскільки, в даному випадку, судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену п. 3 ч. 2 ст. 23 ЦК України, то таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

За таких обставин, рішення Тячівського районного суду від 22.12.2011 року, відповідно до п.1 ч.1 ст. 309 ЦПК України, підлягає зміні, шляхом доповнення резолютивної частини рішення абзацом щодо вирішення питання про стягнення з ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_3 майнової шкоди.

Керуючись ст. 22 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 23, 1166, 1188, 1194 ЦК України, ст.ст. 60, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а апеляційну скаргу ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Тячівського районного суду від 22 грудня 2011 року змінити, доповнивши його абзацом наступного змісту.

Стягнути з ПАТ «Українська пожежно-страхова компанія» на користь ОСОБА_3 майнову шкоду у розмірі 9199 (девять тисяч сто девяносто девять) гривень 43 (сорок три) копійки.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, після чого протягом двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції

Суддя-доповідач

Судді