Справа № 2 - 4335/11 р.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 червня 2012 року Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальової С.В.,

за участю позивача ОСОБА_1, відповідачки ОСОБА_2, представника органу опіки та піклування Петроченко О.О., прокурора Савченко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - служба у справах дітей адміністрації Ленінського району Миколаївської міської ради, про позбавлення батьківських прав,

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав.

Позивач вказує на те, що він перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі з 1999 року. Від шлюбу мають доньку ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1. В травні 2006 року шлюб між ними розірвано, дитина проживає з ним. Відповідачка ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню доньки з 2006 року, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не займається її вихованням, навчання, оздоровленням.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд позбавити відповідачку батьківських прав стосовно малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідачка в судовому засіданні проти позову заперечувала.

Представник органу опіки та піклування позов не підтримала, вважаючи за недоцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно доньки.

Прокурор проти позову заперечувала, зазначивши, що у даній справі відсутні об'єктивні підстави для позбавлення відповідачки батьківських прав.

Заслухавши пояснення сторін, думку представника органу опіки та піклування, прокурора, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.

Позивач ОСОБА_1 та відповідачка ОСОБА_2 є батьками малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У відповідності до ст..150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Пленум Верхового Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що ОСОБА_2 не проживає з дитиною з 2006 року.

Проте, відповідно до висновку № 1456/212/14/19 від 8 червня 2012 року орган опіки та піклування Миколаївської міської ради вважає за недоцільне позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 стосовно її малолітньої доньки ОСОБА_4.

Згідно висновку судово-психологічної експертизи від 29 лютого 2012 року № 8644 батько та матір для ОСОБА_4 значущі особи, дитина відноситься до них з любов'ю, сприймає позитивно, батьки в свою чергу проявляють до дитини турботу. На даний час для дитини цього віку особливо важливим є спілкування з матір'ю.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка ОСОБА_2 з квітня 2011 року працює барменом-продавцем, характеризується за місцем проживання та роботи позитивно, має бажання на намір займатися вихованням дитини.

Враховуючи зазначені обставини, відсутність доказів та підстав для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2, суд вважає, що у задоволені позову ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення .

Суддя Н.А. Спінчевська