Справа № 4-с/1416/59/2012
УХВАЛА

25.09.2012р. Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі судді Румянцевої Н.О., при секретарі Ляшик С.В., за участю: представника позивача ОСОБА_1, представника ВДВС ОСОБА_2, розглянувши скаргу Публічного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» на постанову Ленінського відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції від 20.06.2012р.,

ВСТАНОВИВ:

У липні 2012р. ПАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» звернувся зі скаргою на постанову Ленінського відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції (далі - Відділ) від 20.06.2012р.

Свої вимоги мотивував тим, що судовим наказом у справі № 2-н-2153/2011р. від 07.10.2011р., виданого Ленінським районним судом м. Миколаєва, було задоволено заяву ВАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» (правонаступник - ПАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль») за вимогою про стягнення з ОСОБА_3 суми боргу за спожиті послуги теплопостачання, а саме було вирішено стягнути з ОСОБА_3 суму боргу за спожиті послуги теплопостачання 1779,10 грн., інфляції 77,39 грн., 3% річних 29,55 грн., ІТЗ 30,00 грн.

Постановою Ленінського відділу ДВС ММУЮ від 20.06.2012р. було повернуто виконавчий документ стягувачеві на підставі п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» як перешкоджання провадженню.

Однак повернення виконавчого документа є безпідставним та неправомірним, оскільки Відділ не вжив законодавчо передбачених заходів по стягненню заборгованості, а саме в матеріалах справи відсутні докази направлення боржнику постанови про відкриття виконавчого провадження, відсутні докази щодо надання пояснень боржника за фактами невиконання рішень, відсутня інформація боржника про самостійне часткове виконання рішення.

Посилаючись на вищевикладене, заявник просив суд скасувати постанову від 20.06.2012р.

Представник ПАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги.

Представник Ленінського ВДВС ММУЮ в судовому засіданні заперечував проти задоволення скарги.

Вислухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи № 2-н-2153/2011р., суд встановив наступне.

07.10.2011 року Ленінським районним судом м. Миколаєва видано судовий наказ № 2-н-2153/2011р., яким було задоволено заяву ВАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» (правонаступник - ПАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль») за вимогою про стягнення з ОСОБА_3 суми боргу за спожиті послуги теплопостачання, а саме було вирішено стягнути з ОСОБА_3 суму боргу за спожиті послуги теплопостачання 1779,10 грн., інфляції 77,39 грн., 3% річних 29,55 грн., ІТЗ 30,00 грн.

Постановою Ленінського відділу ДВС ММУЮ від 20.06.2012р. було повернуто виконавчий документ стягувачеві на підставі п. 4 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» як перешкоджання провадженню.

Статтею 383 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення порушено їх права чи свободи.

Зі змісту п. 4.1.8 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15.12.1999р. вбачається, що розпочинаючи виконання рішення про стягнення коштів, державний виконавець зобовязаний винести постанову відповідно до ч. 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження». Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборон на його відчуження. Постанова підписується державним виконавцем та скріплюється печаткою органу ДВС.

Згідно ч. 2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, повязаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети.

У судовому засіданні встановлено, що ВДВС направив Листа № 89776 від 06.06.2012р. до ПАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» про надання інформації про розмір заборгованості на їх користь з ОСОБА_3, посилаючись на те, що державний виконавець вправі розпочати примусове виконання рішення лише після винесення постанови згідно ч. 2, 3 ст. 57 Закону, згідно якої застосовується арешт в межах суми стягнення, а тому їм необхідно надати точну суму заборгованості ОСОБА_3 перед стягувачем.

Однак чинним законодавством, зокрема ч. 2, 3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 4.1.8 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 74/5 від 15.12.1999р., не передбачено обовязкове направлення будь яких запитів стосовно остаточних сум заборгованостей.

Державним виконавцем не надано доказів про відсутність можливості виконання рішення суду без довідок стягувача, так само як і доказів що стягувач перешкоджає виконавчому провадженню.

Відповідно до вимог ст..124 Конституції України судові рішення є обовязковими до виконання на всій території України.

Виконавчий лист має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим Законом України «Про виконавче провадження».

Сума заборгованості (сума стягнення) чітко визначена судовим наказом № 2-н-2153/2011р. від 07.10.2011р., який відповідає вимогам чинного законодавства, та підлягає стягненню з боржника.

Таким чином, суд вважає, що скарга ПАТ «Миколаївська теплоелектроцентраль» про скасування постанови Ленінського відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції від 20.06.2012р. підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 383-389 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Миколаївська теплоелектроцентраль» на постанову Ленінського відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції задовольнити.

Постанову від 20.06.2012р. про повернення виконавчого документу, судового наказу №2-н-2153 виданого 23.11.2011р., винесену старшим державним виконавцем Баштовою Я.А. скасувати.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Миколаївської області в порядку ст. 294 ЦПК України.

Суддя: