Справа № 203/5917/12
РІШЕННЯ

Іменем України

11 грудня 2012 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області

В складі судді Ганкіної І.А.

При секретарі Кобернюк О.Г.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Вінниця справу за цивільним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про поділ майна, що перебуває у спільній сумісній власності, -

Встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про поділ майна, що перебуває у спільній сумісній власності.

В позові зазначив, що з 1992 р. перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, ОСОБА_2, який у 2003 р. було розірвано, про що 24 грудня 2003 р. в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис за № 243. За час спільного проживання в період шлюбу сторонами було приватизовано квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та 27 січня 2000 р. Вінницькою райдержадміністрацією Вінницької області видано свідоцтво на право власності на житло. Згідно свідоцтва на право власності на житло зазначена квартира дійсно належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3 В цілому квартира складається з коридор у (1) площею 5,1 кв.м., санвузла (2) площею 3,5 кв.м., кухні (3) площею 8,4 кв.м., житлової кімнати (4) площею 21,9 кв.м. та лоджії площею 2,6 кв.м. Загальна площа квартири становить 41,5 кв.м. Зазначене майно набуте сторонами є об'єктом спільної сумісної власності, в якому і частки власників є рівними. Дана квартира належить сторонам на праві спільної сумісної власності, яка у ст. 368 ЦК України визначається як спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності. Відповідно до ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Однак домовленості про спільне володіння і користування майном між сторонами після розірвання шлюбу не досягнуто. Тому позивач був змушений звернутись з позовом до суду для усунення порушеного права щодо володіння і користування своїм майном.

В судовому засіданні стороною позивача було подано заяву, уточнення позову за яким позивач просить визнати за ним право власності в порядку поділу майна лише на 1/4 частину. Заявлені вимоги у зменшеному розмірі представник позивача просить слухати в порядку ст.197 ЦПК України у її відсутність.

Відповідачі зменшений позов визнали повністю та просять слухання справи проводити в порядку ст.197 ЦПК України у їх відсутність.

Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне:

Позивач та відповідач ОСОБА_1 з 1992 р. перебували у зареєстрованому шлюбі, який у 2003 р. було розірвано, про що 24 грудня 2003 р. в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис за № 243 (а.с.6).

За час спільного проживання в період шлюбу сторонами було приватизовано квартиру за адресою: АДРЕСА_1 та 27 січня 2000 р. Вінницькою райдержадміністрацією Вінницької області видано свідоцтво на право власності на житло (а.с.7).

Згідно свідоцтва на право власності на житло зазначена квартира дійсно належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_3

В цілому квартира складається з коридор у (1) площею 5,1 кв.м., санвузла (2) площею 3,5 кв.м., кухні (3) площею 8,4 кв.м., житлової кімнати (4) площею 21,9 кв.м. та лоджії площею 2,6 кв.м. Загальна площа квартири становить 41,5 кв.м.

Зазначене майно набуте сторонами є таким чином об'єктом спільної сумісної власності, в якому частки власників є рівними. Дана квартира належить сторонам на праві спільної сумісної власності, яка у ст. 368 ЦК України визначається як спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності.

Відповідно до ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

В силу ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

В ході судового спору сторони прийшли до домовленості, в звязку з якою позивач відступає від рівності часток, та з врахуванням інтересів дитини, просить визнати за ним за домовленістю сторін право власності на 1/4 частину вищевказаного спірного майна.

Враховуючи вищевикладеного, суд виходячи з положень ст.ст. 369, 372 ЦПК України вважає за необхідне в порядку розгляду судового спору визнати за ОСОБА_1 в порядку поділу спільного сумісного майна належного ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_2 та області.

Керуючись ст.ст.317, 321, 368, 372 ЦК України, ст.15, 30, 31, 60, 61, 79, 81, 88, 208, 209, 213, 214, 215, 223 ЦПК України, суд, -

Вирішив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку поділу спільного сумісного майна належного ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_2 та області.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Вінницької області на протязі 10 діб з моменту його винесення.

Суддя: