Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 2-1880/11
Провадження № 2/2314/189/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 вересня 2012 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

Головуючого судді Драник Н.П.

При секретарі Мелещенко О.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства « Ерсте Банк» про визнання кредитного договору недійсним, -

Встановив:

Позивач звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси із позовом до відповідача, зазначаючи, що 25.07.2008 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір № 014/2061/3/20597, згідно якого відповідач надав йому кредит в сумі 40000 доларів США зі сплатою 14,5% річних та кінцевим строком повернення до 24.07.2018 року. Відповідно до умов п.2.1 договру кредит був наданий на споживці цілі. Вказаний договір не відповідає вимогам закону та має визнаватися недійсним, виходячи з наступного. З 05.06.2006 року його матері ОСОБА_2 була встановлена перша група інвалідності у зв»язку з цим вона переїхала просивати до нього ( позивача), де він здійснював за нею постійний догляд. Вказані обставини підтверджуються ксерокопією паспорта матері , довідкою МСЕК та медичною довідкою. Для постійних перевезень хворої матері та транспортування інвалідного візка постала необхідність придбання автомобіля. З цією метою він звернувся на початку квітня 2008 року до відповідача для отримання кредиту на покупку автомобіля. Подавши усі необхідні документи він отримав від відповідача гарантійний лист від 30.04.2008 року з обіцянкою надати гривневий кредит під 15% річних. Впродовж тримісячного очікування додатково вів переговори з банком щодо отримання гривневого кредиту.За місяць до оформлення кредиту працівники банку повідомили його про неможливість видати кошти на придбання автомобіля, оскільки збіг термін акційної програми, пов»язаної з видачею кредиту у гривні під 15% річних та гарантійного листа. Після декількох невдалих спроб співробітники банку запропонували йому взяти кредит під заставу квартири, а на отримані кошти придбати автомобіль. В день підписання кредитного договору та після оформлення іпотеки він несподівано дізнався , що отримує валютний кредит під нібито нижчі відсотки. На заперечення щодо валюти кредиту співробітники банку повідомили, що він може підписати даний договір на таких умовах або банк відмовляє у видачі кредиту. У зв»язку з хворобою матері він не зміг зволікати і змушений був укласти договір на умовах, викладених відповідачем у спірному договорі. Відповідно до ст. 233 ЦК України, право чин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним, незалежно від того хто був ініціатором такого правочину. В даному випадку тяжкою обставиною була хвороба його матері, яка потребувала стороннього догляду, в тому числі можливості транспортування її та інвалідного візка до медичних, оздоровчих закладів.Вкрай невигідною для нього умовою при підписанні даного договору була валюта кредиту долар США, оскільки жодних доході в іноземній валюті він не одержував. Просить визнати недійсним кредитний договір № 014/2061/3/20597 від 25.07.2008 року який укладений між ОСОБА_1 та відкритим акціонерним товариством «Ерсте банк».

Протягом усього часу розгляду справи позивач декілька разів уточнював позовні вимоги, а саме: 18.03.2011р, 20.12.2011р., 22.03.2012р, 23.05.2012р,27.07.2012 р. та 22.08.2012 року.

В останньому уточненому цивільному позові позивач додатково зазначає, що відповідач ввів в оману позивача, оскільки не виконав обіцянки щодо надання кредиту в гривневому еквіваленти відповідно до гарантійного листа від 30.04. 2008р за № 31.3.0/645.Вдруге відповідач ввів в оману позивача тим, що в додатку №1 до кредитного договору в колонці №8 зазначено суму в розмірі 39565 грн. 79 коп., запевнивши, що умови за наданим кредитним договором є найвигіднішими. Саме на цю суму переплатити в гривні, підписуючи кредитний договір, розраховував позивач. Фактично на момент підписання кредитного договору абсолютне подорожчання кредиту в гривні складано близько 191706 грн. 06 коп. і саме цю суму мав вказати відповідач в додатку № 1 до кредитного договору. Умовами кредитного договору передбачене цільове використання кредиту. В розділі другому кредитного договору передбачено- кредитні кошти призначені на споживчі цілі. Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» п.23 споживчий кредит кошти, що надаються кредитодавцем споживачеві на придбання продукції. Споживчий кредит надавався резидентові фізичній особі ОСОБА_1 для придбання продукції не пов»язаною з підприємницькою діяльністю. Відповідно до ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов»язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Пункт «е» Постанови Правління НБУ № 200 від 30.05.2007 року « Про затвердження Правил використання іноземної валюти на території України « обмежує територію використання іноземної валюти, як засобу платежу. Відповідач мав про це попередити позивача. Постановою НБУ № 168 від 10.05.2007 року були затверджені «Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту». П. 2.1 цих правил передбачено, що банки зобов»язані перед укладнням кредитного договору надати споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, зазначивши зокрема мету, для якої кредит може бути використаний. Тобто відповідач ввів в оману позивача щодо можливості використання кредитних коштів за цільовим призначенням. Уся банківська діяльність підлягає ліцензуванню і відповідач може виконувати лише ті дії, які передбачені ліцензуванням та прописані в наданій йому ліцензії. Всупереч вимогам Закону України « Про банки та банківську діяльність» відповідач не мав права здійснювати кредитування в іноземній валюті. А тому вважає, що договір є надійсним з слідуючих підстав: згідно ст. 233 ЦК України, укладений під впливом тяжкої обставини; згідно ст. 230 ЦК України, сторона навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення такий; укладений без відповідного дозволу ліцензії в порушення ст. 227 ЦК України та суперечить вимогам ст. 215, 203 ЦК України. Просить визнати недійсним кредитний договір № 014/2061/3/20597 від 25.07.2008 року, укладений між ОСОБА_1 та Відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк» та застосувати наслідки щодо недійсних право чинів. Розірвати договір іпотеки за № 014/2061/3/205097 від 25.07.2008 року; Вивести заставне майно з запису реєстрів іпотек. Зняти обтяження на предмет іпотеки в реєстрі обтяжень заставного майна; Зобов»язати відповідача повернути правовстановлюючі документи на квартиру ( передані на збереження відповідачу за актом прийому-передачі).

В судовому засіданні позивач та його представник за довіреністю ОСОБА_3 позов підтримали, просили задоволити в повному об»ємі.

Представник відповідача позов не визнав з підстав, зазначених в письмових запереченнях, просив відмовити в задоволенні позовних вимог.

Суд , заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши та вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства « Ерсте Банк» про визнання кредитного договору недійсним,

відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Головуючий: Драник Н.П.