Номер провадження 2/2603/5080/12
Справа №2-2090/12
РІШЕННЯ

Іменем України

05 липня 2012 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Зотько Т.А.

при секретарі Самойловій М.М.,

розглянувши відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3 особа: Комунальне підприємство Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна про визнання права власності та скасування реєстрації права власності, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання за ним права власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, посилаючись на те, що він та відповідач ОСОБА_2 є власниками в рівних частинах зазначеної квартири на підставі договору купівлі-продажу від 17.04.2001 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 Зазначену квартиру вони купили у ОСОБА_4, договір купівлі-продажу квартири 20.04.2001 року було зареєстровано у БТІ м.Києва. Оригінал договору купівлі-продажу на вимогу позивача відповідач не надає, він позбавлений можливості підтвердити своє право власності на квартиру, оскільки йому було відмовлено у видачі дублікату вказаного договору приватним нотаріусом ОСОБА_3 ОСОБА_1 послався на те, що йому необхідно підтвердити своє право власності на квартиру у звязку з тим, що у нього, як у власника ? частини спірної квартири, виникла необхідність відчужити належне йому на праві спільної часткової власності майно.

В ході розгляду справи судом, представником позивача було збільшено позовні вимоги, а саме позивач просив суд визнати за ним право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 та скасувати попередню реєстрацію права власності ОСОБА_1 на спірну квартиру в КП Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна, записану у реєстраційній книзі № Д 174 201 за реєстровим №24, на покупця ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 17.04.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим №2387 з метою вирішення в подальшому питання про здійснення реєстрації права власності позивача на ? частину квартири АДРЕСА_2 на підставі рішення суду.

Представники позивача ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 у судовому засіданні збільшений позов підтримали у повному обсязі і просили суд про його задоволення, посилаючись на те, що тільки суд уповноважений підтвердити право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 та надати можливість зареєструвати своє право власності, оскільки ОСОБА_1 позбавлений можливості отримати дублікат договору купівлі-продажу квартири, т.я. 02.12.2011 року йому було відмовлено приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_3, якою було посвідчено вказаний договір, з посиланням на ст.53 Закону України „Про нотаріат та п.29 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Представник відповідача ОСОБА_8 у судовому засіданні позов не визнав, зазначив суду, що на виконання рішення Деснянського районного суду м.Києва від 15.06.2011 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_9, 3-особа: ЖБК „Арсенал про вселення, виселення, визначення порядку користування жилим приміщенням, зобовязання надати належним чином нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу спірної квартири, ОСОБА_2 було передано до канцелярії державної виконавчої служби Деснянського РУЮ у м.Києві, у якої перебувало на виконанні вказане рішення, належним чином нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу вказаної квартири. Таким чином, рішення суду було виконане відповідачем і твердження позивача про невизнання відповідачем його права власності, яким він обгрунтовує позовні вимоги, не відповідає дійсності. Крім того, представник ОСОБА_8 зазначив суду, що вимога позивача щодо скасування попередньої реєстрації не відповідає вимогам закону і не може бути задоволена судом, оскільки відповідач не має жодного відношення до реєстрації чи скасування реєстрації права власності в КП Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна, а відтак буде позбавлена можливості виконати рішення суду.

Представник 3-особи: Комунального підприємства Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна ОСОБА_10 у судовому засіданні збільшені позовні вимоги визнав у повному обсязі, зазначив суду, що у випадку скасування судом реєстрації права власності в КП Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна, записану у реєстраційній книзі № Д 174 201 за реєстровим №24, на ? частину квартири АДРЕСА_2, покупця ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 17.04.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим №2387 надасть можливість ОСОБА_1 вирішити в подальшому питання про здійснення реєстрації права власності позивача на ? частину квартири АДРЕСА_2 на підставі рішення суду.

Заслухавши пояснення представників сторін по справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1, а саме в частині визнання права власності на ? частини квартири АДРЕСА_3 є обгрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню, інша частина позовних вимог не підлягає задоволенню судом з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу від 17.04.2001 року купили квартиру АДРЕСА_4. Даний договір було укладено з ОСОБА_4 та зареєстровано 20.04.2001 року у БТІ м.Києва (а.с.6 копія договору купівлі-продажу).

Згідно реєстраційного напису БТІ, записаний у реєстрову книгу №д.174-201 за реєстровим №24 від 20.04.2001 року, на правовстановлюючому документі, зазначена квартира зареєстрована в БТІ на праві приватної власності за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках (а.с.6).

Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 15.06.2011 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_9, 3-особа: ЖБК „Арсенал про вселення, виселення, визначення порядку користування жилим приміщенням, зобовязання надати належним чином нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу спірної квартири, позов було задоволено (а.с.7-8).

19.10.2011 року рішенням Апеляційного суду м.Києва, рішення Деснянського районного суду м.Києва від 15.06.2011 року скасовано в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про виселення ОСОБА_9 зі спірної квартири. В іншій частині рішення суду було залишено без змін (а.с.10-11)

Відповідно до вимог ч.3 ст.10, ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Сторонам розяснювалось, що відповідно до вимог ст.ст.27, 31 ЦПК України, позивач, відповідач, третя особа для підтвердження своїх вимог та заперечень, зобовязані надати суду всі наявні докази, або повідомити про них суд до або під час попереднього судового засідання.

Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ч.1 ст 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Як визначено ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав...

Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків,

встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Згідно вимог ст.392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Позивач стверджує, що ОСОБА_2 до теперішнього часу рішення суду від 15.06.2011 року, яким її зобовязано надати позивачу правовстановлюючий документ на квартиру, не виконане.

Відповідно до листа Відділу державної виконавчої служби Деснянського РУЮ у м.Києві, на виконанні якого перебував виконавчий лист Деснянського районного суду м.Києва в частині зобовязання ОСОБА_2 надати ОСОБА_1 належним чином нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу спірної квартири, 29.11.2011 року ОСОБА_2 була надана нотаріально-посвідчена копія правовстановлюючого документу, а саме нотаріально-посвідченого договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 (а.с.20)

Зазначене підтверджується поданням державного виконавця відділу ДВС Деснянського РУЮ у м.Києві до прокуратури Деснянського району м.Києва про притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності (а.с.25)

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 позбавлений можливості отримати належним чином нотаріально-посвідчений договір купівлі-продажу нерухомості, а саме: квартири АДРЕСА_2, а відтак вимоги позивача щодо визнання за ним право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 підлягають задоволенню судом.

Крім того, позивач, з метою захисту порушених, на його думку, прав предявив до ОСОБА_2 вимогу про скасування реєстрації права власності в КП Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна, записану у реєстраційній книзі № Д 174 201 за реєстровим №24, на ? частину квартири АДРЕСА_2, покупця ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 17.04.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, за реєстровим №2387 з метою вирішення в подальшому питання про здійснення реєстрації права власності позивача на ? частину квартири АДРЕСА_2 на підставі рішення суду про визнання вказаного права власності.

Тобто, позивач вважає, що його права порушені саме ОСОБА_2, оскільки до неї він предявив дану вимогу і обрав такий спосіб захисту свого порушеного права, як скасування реєстрації права власності.

Статтею 16 ЦК України передбачені способи захисту цивільних прав та інтересів осіб, які вважають, що їх права та інтереси порушені.

Серед способів, визначених даною нормою матеріального права відсутній такий спосіб, як скасування реєстрації права власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом, але такий спосіб, як обрав позивач, не встановлений, а ні договором, а ні законом.

За таких обставин, суд вважає, що позивач в даній частині своїх вимог обрав неналежний спосіб захисту порушеного, на його думку, права, що є підставою для відмови йому у задоволенні даної частини позовних вимог.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3.200 грн..

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 27, 31, 60, 88, 212 215 ЦПК України, ст.ст.16, 316, 317, 319, 321, 392 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 3.200 грн..

В задоволенні інших вимог позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Деснянський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: