_____________________________________________________________________________
Справа№2-7517/11
03.02.2012 року, Київський районний суд м. Одеси
у складі головуючого- судді Таварткіладзе О.М.,
при секретарі Лазнікові І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розділ спільного майна подружжя, -
Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала і просила його задовольнити та надала пояснення відповідно до доводів, що викладені в уточненому позові.
Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнала повністю і просила його задовольнити, підтвердивши всі обставини, що викладені в уточненому позові..
Суд, вислухавши сторони та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, при цьому суд виходить із наступного:
Згідно свідоцтва про укладення шлюбу від 22.07.1978 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3 уклали шлюб 22.07.1978 року, про що зроблено актовий запис № 836 Київським відділом ЗАГС Київської районної ради народних депутатів трудящих м. Одеси (а. с. 9).
Згідно свідоцтва про право власності, виданого 17.12.2008 року Виконавчим комітетом Одеської міської ради об*єкт, який розташований за адресою: м. Одеса, вул.. Ільфа і Петрова 55 в цілому дійсно належить ОСОБА_2 на праві приватної власності і складається з приміщень загальною площею 61,9 кв. м., відображених у технічному паспорті від 06.11.2008 року. Свідоцтво видано на підставі довідки Житлово-будівельного кооперативу Малиновський-08від 05.11.2008 року № 52 (а. с. 5).
Згідно витягу про реєстрацію права власності КП ОМБТІ та РОНвід 19.01.2009 року зареєстровано право власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 і Петрова в м. Одесі на підставі свідоцтва про право власності, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради 17.12.2008 року (а. с. 6).
Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної
Згідно ч. ч. 1,2 ст. 61 Сімейного Кодексу України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя.
Згідно ст. 69 Сімейного Кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.
Згідно ст. 70 Сімейного Кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.
Згідно ст. 71 Сімейного Кодексу України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.
Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.
Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя.
Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом
Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.
Суд приймає до уваги, що об*єктом поділу спільного майна подружжя є квартира та грошові кошти.
Суд приймає до уваги, що гроші є самостійним об*єктом права спільної сумісної власності подружжя і самостійним предметом поділу і не виступають у якості компенсації за інше майно набуте у шлюбі, що є також предметом поділу.
Суд також приймає, що сторони визнали, що виділення квартири на праві власності позивачу з визнанням за ним права власності на квартиру та виділення відповідачу грошових коштів в сумі 200000 грн. повністю їх влаштовує і відповідає їх інтересам.
Згідно ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.
Таким чином, суд приймає до уваги варіант поділу майна подружжя, зазначений в уточненому позові ОСОБА_1 і вважає за можливе здійснити розділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя та виділити:
ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 і Петрова в м. Одесі, визнавши за ним право власності на вказану квартиру.
ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 200000 грн., визнавши за нею право власності на вказані грошові кошти.
У відповідності до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_1 слід стягнути в дохід держави несплачену частину судового збору в сумі 1219 грн.
На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 60, 61, 69, 70, 71 Сімейного Кодексу України, ст. ст. 15, 16 Цивільного Кодексу України і ст. ст. 60, 61, 88, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд -
Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розділ спільного майна подружжя задовольнити.
Здійснити розділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя та виділити:
ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 і Петрова в м. Одесі, визнавши за ним право власності на вказану квартиру.
ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 200000 грн., визнавши за нею право власності на вказані грошові кошти.
Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави несплачену частину судового збору в сумі 1219 грн.
Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя : Таварткіладзе О. М.