КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 2-855/11
Провадження № 2/1414/137/12 р.
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

05.01.2012 року Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді Непши О.І.,

при секретарі Піроженко А.О.,

за участю позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, комунальне підприємство «Спеціалізоване комунальне підприємство «Гуртожиток», про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням,

в с т а н о в и в :

08 грудня 2010 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просить визнати ОСОБА_4 такою, що втратила право користування жилим приміщенням у гуртожитку за адресою: м.Миколаїв, пр.Жовтневий, 334, кім.301-302.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що він є наймачем вказаних кімнат. З 12 грудня 2000 року у вказаних кімнатах зареєстровані і відповідачки, в той же час мешкають у спірних кімнатах лише члени сімї позивача він, його дружина, син та дочка. Відповідач ОСОБА_4 у спірних кімнатах не проживає з 2001 року, її особистих речей там немає, долею кімнат відповідачка не цікавиться, комунальні платежі не сплачує. Посилаючись на ст.ст.71, 72 ЖК України, просить постановити рішення на його користь.

Заявою від 29 серпня 2011 року позивач збільшив позовні вимоги і додатково просив визнати ОСОБА_5 (дочку відповідачки) такою, що втратила право користування жилим приміщенням у гуртожитку за адресою: м.Миколаїв, пр.Жовтневий, 334, кім.301-302.

Ухвалою суду від 29 серпня 2011 року ОСОБА_5 залучена до участі у справі в якості співвідповідача.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, наполягаючи на їх задоволенні, обставини, викладені у позові, підтвердили. Позивач додатково пояснив, що ОСОБА_4 сестра його дружини ОСОБА_6, яка померла у 2003 році. З того ж часу відповідачки не проживають у спірних кімнатах. У 2008 році позивач створив нову сімю, яка відповідно і мешкає у вказаних кімнатах. Тільки позивач сплачує за кімнати комунальні послуги, відповідачки тягар утримання майна не несуть.

Відповідачка ОСОБА_5 у судовому засіданні позов не визнала та просила у позові відмовити; суду пояснила, що у спірні кімнати вона з матірю були зареєстровані 12 грудня 2000 року за згоди основного квартиронаймача тітки ОСОБА_6 В 2003 році тітка одружилася з позивачем, і він також став мешкати у спірних кімнатах, але зареєстрований не був. Влітку 2003 року тітка ОСОБА_6 померла. В жовтні 2003 року за згоди відповідачки ОСОБА_4 позивач був зареєстрований у спірних кімнатах, а з 2005 року він перестав пускати відповідачок у кімнату. На даний час відповідачки мешкають у найманому житлі.

Відповідачка ОСОБА_4 у судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи повідомлена судом завчасно і належним чином, про причини неявки суд не сповістила, процесуальної позиції щодо позову не висловила.

Третя особа свого представника у судове засідання не направила, про час і місце розгляду справи повідомлялася судом завчасно і належним чином, про причини неявки представника суд не сповістила, будь-яких заперечень проти позову не представила.

З показань свідка ОСОБА_7 слідує, що він близько трьох років не бачив відповідачок у спірних кімнатах, місце їх перебування йому невідоме.

З актів про непроживання від 20 січня, 01 червня, 01 листопада 2010 року слідує, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не проживають у кім.301 буд.334 по пр.Жовтневому в м.Миколаєві з 2001 року, місце їх проживання невідоме (а.с.9-11).

З довідки про склад сімї (Форми-3 від 19 листопада 2010 року) вбачається, що відповідачки проживають і зареєстровані у кімнаті № 301 з 12 грудня 2000 року; позивач зареєстрований і проживає у кім.301-302 з 13 жовтня 2003 року (а.с.7).

З листа адміністрації Корабельного району виконкому Миколаївської міськради від 08 квітня 2011 року слідує, що до адміністрації у березні 2011 року зверталася ОСОБА_5 з проханням захистити її права на житлову площу і вказувала, що вона була позбавлена можливості проживати у гуртожитку, оскільки позивач чинив їй перешкоди у користуванні кімнатами (а.с.25).

З постанови про відмову у порушенні кримінальної справи від 08 квітня 2011 року слідує, що до Корабельного РВ надходило звернення ОСОБА_5 з проханням вселити її за місцем реєстрації, тому що позивач ОСОБА_2 чинить перешкоди у користуванні житлом (а.с.37).

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі і були присутні у судовому засіданні, показання свідка, дослідивши письмові докази, суд приходить до таких висновків.

Як закріплює ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

За правилами ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Одночасно ст.72 ЖК встановлює, що в судовому порядку особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки.

В той же час, як наголосив Пленум Верховного Суду України в п.10 постанови «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12 квітня 1985 року із наступними змінами та доповненнями, у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Аналізуючи досліджені докази у їх сукупності, суд приходить до переконання, що позивач всупереч ч.3 ст.10 ЦПК України не довів обставин, на які він посилається як на підстави своїх вимог.

Так, з письмових доказів, наявних у справі, та пояснень відповідачки ОСОБА_5 слідує, що вона та її мати не можуть використовувати спірне жиле приміщення внаслідок неправомірних дій позивача, який чинить їм перешкоди у вселенні до житла.

В той же час суд не може взяти до уваги як докази акти про непроживання відповідачок, тому що вони складені без участі представника балансоутримувача будинку, де розташовані спірні кімнати, не завірені хоча б якою службовою особою і не скріплені печаткою. Зі згаданих актів неможливо зрозуміти, яка саме особа їх складала. В той же час відповідачка ОСОБА_5 у судовому засіданні наполягала на тому, що свідок ОСОБА_7, який підписав акти, регулярно бачить її у гуртожитку і знає про ситуацію, яка склалася навколо її проживання у спірних кімнатах, відтак інформація, що міститься у вказаних актах, є недостовірною.

За зясованих обставин суд схиляється до думки, що предявлені позовні вимоги є безпідставними, а відтак не підлягають задоволенню.

Крім цього, відповідно до ст.88 ЦПК України при відмові позивачу у позові судові витрати по справі відносяться на рахунок останнього.

Керуючись ст.ст.208, 213-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

В позові ОСОБА_2 про визнання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування кімнатою №№ 301-302 (триста один триста два) в будинку № 334 (триста тридцять чотири) по проспекту Жовтневому в місті Миколаєві відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.І.Непша