Справа № 401/4738/12
РІШЕННЯ

Іменем України

12.07.2012 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Щербини-Почтовик І.В.,

при секретарі Штонді О.О.,

за участі сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 де третя особа Комунальне підприємство Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризаціїДніпропетровської обласної ради про визнання права власності на 2/3 частини квартири , -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2012 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 де третя особа Комунальне підприємство Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризаціїДніпропетровської обласної ради про визнання права власності на 2/3 частини квартири. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що 27 липня 2002 року позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_2, актова запис № 410, від даного шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, їх сімя розпалася з вини відповідача, тому позивач змушена була проживати в квартирі своїх батьків разом з дитиною. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2011 року шлюб між сторонами по справі розірваний. За час знаходження у шлюбі позивач з відповідачем придбали квартиру АДРЕСА_1. Як зазначила позивач, на її думку, частка майна дружини може бути збільшена, якщо з нею проживають діти, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного розвитку. Відповідно довідки КП ДМБТІстаном на 02.03.2011 року та договору купівлі-продажу право власності на вищевказану квартиру зареєстровано за ОСОБА_2, у звязку з тим, що квартира придбалася у зареєстрованому шлюбі, тому просила суд визнати за нею права власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_2, скасувати реєстрацію права власності на вищезазначену квартиру на імя ОСОБА_2, зареєструвати за нею право власності на 2/3 частини квартири АДРЕСА_2, за відповідачем ОСОБА_2 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити, пояснивши те, що оскільки вони з дитиною є різностатевими, тому за нею повинно бути визнано право власності саме 2/3 частини квартири.

В судовому засіданні відповідач заперечував проти задоволення позовних вимог та визнав позовні вимоги в розмірі поділу по ? частині квартири за кожним.

Представник відповідача також заперечував проти задоволенні позовних вимог та поділу квартири в межах заявлених позивачем, не заперечував проти поділу квартири по ? за позивачем та відповідачем.

Представник третьої особи КП Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації Дніпропетровської обласної Ради у судове засідання не зявився про день та час слухання справи повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив.

Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог частково з огляду на наступне.

Відповідно до вимог статті 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 (дівоче прізвище Приходько) та відповідач ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 27 липня 2002 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Індустріального районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актова запис № 410, що підтверджується свідоцтвом про одруження І-КИ № 169836 від 27 липня 2002 року (а.с.7)

Від даного шлюбу, 26.02.2003 року народилася дитина син ОСОБА_3, в графі батьки зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.7)

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 21 лютого 2011 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано (а.с.10)

Під час зареєстрованого шлюбу між сторонами по справі, відповідно до договору купівлі продажу придбана квартира АДРЕСА_3, власником квартири зазначений ОСОБА_2 (а.с.5)

Згідно листа з КП Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризаціївбачається те, що право власності зареєстровано за ОСОБА_2, на підставі договору купівлі-продажу від 06.09.2005 року, відомості про наявність арештів або заборон відсутні (а.с.15)

За статтею 60 Сімейного Кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до вимог ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Згідно вимог ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного з співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна. Співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна. Поліпшення спільного майна, які можна відокремити, є власністю того з співвласників, який їх зробив, якщо інше не встановлено домовленістю співвласників.

Таким чином, з врахуванням наведеного, доводи позивачки спростовуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, доказів того, що відповідач сплачує чи не сплачує аліменти в будь-якому розмірі взагалі не надано, тому позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 де третя особа Комунальне підприємство Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризаціїДніпропетровської обласної ради про визнання права власності на 2/3 частини квартири, підлягає частковому задоволенню з визнанням за позивачем та відповідачем права власності на ? частини спірної квартири за кожним.

Вирішуючи відповідно до ст. 88 ЦПК України, питання про розподіл судових витрат, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 351.52 гривень.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 214-215,222 ЦПК України, 60,70 СК України, 357 ЦК України,суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 де третя особа Комунальне підприємство Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризаціїДніпропетровської обласної ради про визнання права власності на 2/3 частини квартири задовольнити частково.

В порядку розподілу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_4, що зареєстрована за ОСОБА_2.

В порядку розподілу майна подружжя визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_4, що зареєстрована за ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 351.52 гривень.

В задоволенні іншої частини позову відмовити.

Вступну та резолютивну частину рішення проголошено 12.07.2012, у повному обсязі буде складено 17.07.2012.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І.В.Щербина-Почтовик