Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 2-2689/12
РІШЕННЯ

Іменем України

15.11.2012 року 15 листопада 2012 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Медвідь Н.О.

при секретарі Ковтонюк К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 12.11.2011 він та відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 уклали договір про придбання у них автобуса марки БОГДАН, модель А09202, рік випуску 2007, колір жовтий, реєстраційний номер НОМЕР_1, шасі (кузов, рама) №VINY6LA092027L000049, тип транспортного засобу - автобус - D, згідно якого він в цей же день передав їм, а вони отримали 21000 доларів США, що еквівалентно на день укладання договору становило 170 000 гривень.

Відповідачі зобов'язались на виконання угоди передати вказаний автомобіль. У разі не передачі ними транспортного засобу, вони зобов'язалися повернути отримані ними гроші в сумі 170 000 гривень.

07.12.2011державним виконавцем, ОСОБА_5 ВДВС Шевченківського РУЮ м. Києва, було накладено арешт і встановлено обмеження права користування ним.

Після того, як накладено арешт на придбаний ним автомобіль він звернувся до відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 з вимогою повернути його гроші, однак борг не повернуто. Вказує, що загальна сума боргу становить 175383 грн.33 коп.

Дії відповідачів зі зволіканням у виплаті боргу протягом тривалого часу та постійними необґрунтованими відмовами від конструктивного діалогу, потягли за собою нераціональне витрачання часу позивачем, спричинили нервове напруження, душевні переживання, так як він позбавлений великої суми грошей, що негативно вплинуло на його і його сім'ї матеріальне становище, призвели до порушення прав та охоронюваних законом інтересів. Вважає, що подібними діями відповідачі завдали йому моральної шкоди, розмір якої оцінює в 10000 грн.

Тому просив стягнути з відповідачів: ОСОБА_2 і ОСОБА_3, солідарно на свою користь 175 383 грн. 33коп. боргу, 10000грн. моральної шкоди та судовий збір.

В судовому засіданні позивач та представник позов підтримали.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 позов не визнали, вказавши, що покладене на них зобов»язання, а саме передачу вказано автомобіля, вони виконали, позивач користувався придбаним автомобілем півроку.

Відповідач ОСОБА_4 позов не визнав, оскільки на момент передачі позивачу автомобіля, відповідачі погасили борг перед банком та отримали автомобіль та згідно доручення мали право на відчуження цього автомобіля.

Суд, вислухавши осіб, які приймають участь у розгляді справи, вивчивши матеріали справи, в позові відмовляє з наступних підстав:

Судом встановлено, що 12.11.2011 позивач та відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 уклали договір згідно якому відповідачі передали позивачу автобус марки БОГДАН, модель А09202, рік випуску 2007, колір жовтий, реєстраційний номер НОМЕР_1, шасі (кузов, рама) №VINY6LA092027L000049, тип транспортного засобу - автобус - D, а позивач в цей же день передав їм, 21000 доларів США, що підтверджується розпискою, та поясненнями сторін в судовому засіданні..

Згідно розписки відповідачі зобов'язалися передати позивачу автомобіль марки БОГДАН, модель А09202, рік випуску 2007, колір жовтий, реєстраційний номер НОМЕР_1, шасі (кузов, рама) №VINY6LA092027L000049, тип транспортного засобу - автобус D, що і було зроблено.

Але 07.12.2011 державним виконавцем, ОСОБА_5, відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції м. Києва, було накладено арешт і встановлено обмеження права користування ним, після чого позивач, посилаючись на ст.. 625 ЦК України вимагає від відповідачів повернути борг.

За правилами ст. З ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду саме за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Як свідчать матеріали справи, а також твердження позивача та представника його , ними не обґрунтовано та не надано жодних доказів, які б вказували на правові підстави для задоволення позовних вимог.

Позивачем не вказано, підстав позову, а саме - які саме права позивача були порушені відповідачами як покупця за договором купівлі-продажу , чи кредитора, в зв'язку з розпискою про передачу ним грошей відповідачам за придбаний автомобіль.

Враховуючи положення глави 54 ЦК України щодо правил укладання договорів купівлі-продажу, щодо зобов»язань , які виникають між сторонами після укладення такого правочину, також главу 71 ЦК України, яка регулює правовідносини які виникають між сторонами на підставі договору позики, суд вважає, що у діях відповідачів відсутні протиправність дій , та причинний зв»язок з можливим порушенням прав та законних інтересів позивача, про що зазначено вище, а тому факт порушення прав його відсутній..

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач та представник його не довели тих обставин на які посилалися як на підставу позовних вимог, не надали докази в обґрунтування цих вимог, не спростували, обставини, на які посилалися відповідачі в обґрунтування своїх заперечень, що є їх обов»язком відповідно до засад змагальності процесу за ст.. 10 ЦПК України . При цьому суд створив всі умови для змагального процесу , роз»яснював позивачці та її представнику їх права та обов»язки.

Наполягаючи на своїх вимогах, позивач та представник його підтвердили пояснення відповідачів з приводу передачі позивачу предмету договору , тобто автомобіля та отримання грошей відповідачами за цей автомобіль, на що і посилалися відповідачі в обґрунтування своїх заперечень.

Відповідно до п. 2 ст. 625 ЦК України на яку посилаються позивач та його представник в обгрунтування позовних вимог, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо іншого розміру процентів не встановлено договором або законом.

Але який борг відповідачами не повернутий, що порушено відповідачами при укладенні договору , якого, чому відповідальність відповідачів солідарна, на якій підставі повинні відповідачі повернути борг , в судовому засіданні позивач та представник його не довели, тому вимоги їх суд знаходить непереконливими, такими , що не відповідають вимогам закону та обставинам справи..

Також, при вирішенні питання про стягнення моральної шкоди слід виходити з вимог ст. 1167 ЦК України, яка визначає підстави покладання обовязку по відшкодуванню такої шкоди, та обставин, які мають враховуватися при визначенні розміру відшкодування.

Згідно ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями діями, чи бездіяльністю відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Суд відмовляє в позові щодо відшкодування моральної шкоди, оскільки відповідно розяснень даних в п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди обовязковому зясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача, та вина останнього в її заподіянні. Зокрема суд повинен зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин, та якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі позивач оцінює заподіяну шкоду та з чого він виходив при цьому.

Позивач та представник його не довели позову і щодо стягнення моральної шкоди з відповідачів, не доведено з яких міркувань визначена ця сума, які протиправні дії скоєні відповідачами, причинний зв»язок між діями їх та шкодою в розмірі 10000 гр., тобто не наведено умов , які б давали підстави для покладання відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди на відповідачів.

Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про необґрунтованість та недоведеність вимог позивача, оскільки вони не відповідають вимогам ст..ст.57-59 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 3, 15, 16, 625, 1167 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 209, 212-214, 215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу та відшкодування моральної шкоди, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: