Справа № 2-о-232/11
(2-о/401/18/12)
РІШЕННЯ

Іменем України

20.03.2012 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська

в складі: головуючого судді Руденко В.В.,

при секретарі Чорнойван О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Синельниківська державна нотаріальна контора про встановлення факту прийняття спадщини,-

В С Т А Н О В И В:

Заявник звернулася до суду з даною заявою про встановлення факту прийняття спадщини, зазначивши, що вона народилась 10 квітня 1982 року. ЇЇ батьками є ОСОБА_2 (дівоче прізвище ОСОБА_3) ОСОБА_4 та ОСОБА_2. Зміна прізвища на «Синя»відбулася після реєстрації нею шлюбу 31 серпня 2002 року в відділі реєстрації актів громадянського стану Синельниківського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 136, з ОСОБА_1 0.М. ЇЇ матері - ОСОБА_3(згодом ОСОБА_2) Н.І., на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, після померлого батька ОСОБА_3, належало 1/15 частина домоволодіння № 11/2 по вул. Інтернаціональній в м. Синельникове Дніпропетровської області. ОСОБА_5 померла 03 липня 1984 року. Після її смерті відкрилась спадщина на вищевказану частину домоволодіння. Спадкоємцями першої черги після смерті матері були вона, ОСОБА_6- її мати, та чоловік померлої - ОСОБА_2

Фактично позивач прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5 тому, що мешкала зі спадкодавцем за однією адресою і була зареєстрована мешкаючою за адресою АДРЕСА_1. За цією адресою залишилося все майно, яке належало ОСОБА_5 і вона з батьком почали фактично користуватися спадковим майном. ЇЇ бабуся, ОСОБА_6 спадщину після смерті ОСОБА_5 не приймала, бо мешкала за іншою адресою і заяву до нотаріальної контори не подавала. Для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері позивач звернулася до нотаріальної контори, але їй було відмовлено у видачі цього документу, тому, що відсутні докази того, що вона була зареєстрована за адресою, де мешкала її мати, а тому нотаріус не може встановити чи прийняла спадщину позивач. Вважає, що вона прийняла спадщину після смерті матері.Просить суд встановити факт прийняття спадщини нею після смерті матері, ОСОБА_5, померлої 3.07.1984 року.

В судовому засіданні заявник позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити, надала суду пояснення аналогічні викладеним в змісті заяви.

Представник заінтересованої особи Синельниківської державної нотаріальної контори до судового засідання не зявився, про слухання справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про слухання справи у відсутність представника.

Вислухавши пояснення заявника, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню, за наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач, яка народилась 10 квітня 1982 року, є донькою ОСОБА_5 та ОСОБА_2. Дівоче прізвище позивача «Трубіцина», яке вона змінила на «Синя»після реєстрації шлюбу 31 серпня 2002 року в відділі реєстрації актів громадянського стану Синельниківського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 136, з ОСОБА_1 0.М., що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-КИ № 160924.

ОСОБА_5 померла 03 липня 1984 року. Після її смерті відкрилась спадщина на 1/15 частину житлового будинку № 11/2 по вул. Інтернаціональній в м. Синельникове Дніпропетровської області, яка їй належала підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 31 жовтня 1969 року Синельниковською державною нотаріальною конторою за реєстровим № 2332, після померлого батька ОСОБА_3.

Спадкоємцями першої черги після смерті померлої були позивач, ОСОБА_6- мати померлої, та чоловік померлої - ОСОБА_2, який помер 21 квітня 2005 року.

ОСОБА_8 спадщину прийняли шляхом фактичного вступну у володіння нею, оскільки на час її відкриття що вона мешкала зі спадкодавцем за однією адресою і була зареєстрована за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1. За цією адресою залишилося все майно, яке належало ОСОБА_5 До того ж позивач на той момент була неповнолітня, а тому прийняла спадщину.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК України в редакції 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, що в даному випадку підтверджується показами свідків.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Тому, зважаючи на вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і повинні бути задоволенні.

Керуючись ст.ст. 5, 10, 212-218 ЦПК України, ст.ст. 549 ЦК України ( в редакції 1963 року), 1261,1268 ЦК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт прийняття спадщини за законом ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_5, померлої 03 липня 1984 року.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі у десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя