Справа № 2-4654/11
Пр. № 2/2027/639/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.02.2012 року Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Зінченко Ю.Є.

при секретарі Колтур Я.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності та визначення порядку користування квартирою, суд

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з позовом, в якому зазначили, що позивач ОСОБА_1 перебувала з відповідачем у шлюбі з 04.04.1987 року по 22.06.2009 року. Від шлюбу мають двох дітей неповнолітнього ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, який є позивачем по справі. За час спільного проживання позивачем ОСОБА_1 з відповідачем в житловому кооперативі «Родник-2» був виплачений пайовий внесок за кооперативну квартиру АДРЕСА_1. Спірна квартира складається з трьох кімнат наступними площами: 20 кв.м., 13,4 кв.м., 10,3 кв.м., кухні площею 8,1 кв.м., туалету площею 1 кв.м., ванної кімнати площею 2,5 кв.м., вбудованої шафи площею 2,5 кв.м. В спірній квартирі зареєстровані позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_5, неповнолітній ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_3 Згоду на добровільний розділ квартири між сторонами не досягнуто, більш того, відповідач створює неможливі умови для проживання в квартирі. В звязку з викладеним, просять визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, визначити порядок користування квартирою № 18 будинку 232-В по вулиці Дружби Народів в м. Харкові наступним чином: виділити в користування ОСОБА_1, ОСОБА_2 та неповнолітньому ОСОБА_4 кімнати літ. 6 площею 10,3 кв.м. та літ. 5 площею 13,4 кв.м., ОСОБА_3 виділити в користування кімнату літ. 2 площею 20 кв. м., кухню, ванну кімнату, туалет, коридор та підсобні приміщення залишити у загальному користування, судові витрати стягнути з відповідача.

В судовому засіданні позивачі позов підтримали у повному обсязі та пояснили, що вони зареєстровані в спірній квартирі, з відповідачем у них виникають сварки на побутовому ґрунті. Позивач ОСОБА_1 пояснила, що квартира придбана за час шлюбу, щодо визначення порядку користування зазначила, що сини будуть проживати у більшій кімнаті, а вона окремо в меншій кімнаті. Просили позов задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі та пояснив, що квартира належить тільки йому, оскільки він виплачував внески, з сином виникають сварки через те, що він сидить за компютером та не працює. Просив не враховувати подані заперечення на позов. Категорично заперечував всі доводи позивачів та просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Суд, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб 04.04.1987 року, про що зроблений відповідний актовий запис № 342 в Комінтерновському відділі ЗАГС м. Харкова. (а.с. 6).

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 розірваний 19.08.2009 року, ОСОБА_6 після розірвання шлюбу присвоєно дівоче прізвище ОСОБА_1. (а.с. 7).

Згідно довідки ЖК «Родник-2» від 30.03.2011 року, пайовий внесок у розмірі 4160 рублів виплачений 1989 року, пай повністю виплачений в 1992 році ОСОБА_3

Згідно довідки КП «Харківське міське БТІ» від 11.05.2011 року, квартира АДРЕСА_2 на праві власності зареєстрована за ОСОБА_3, дійсна вартість квартири складає 104738 грн.(а.с. 10).

Згідно свідоцтва про народження, ОСОБА_4 народився 22.04.1998 року, його батьками є: батько ОСОБА_7, мати ОСОБА_6.

Згідно довідки ЖК «Родник-2» від 26.04.2011 року в квартирі АДРЕСА_3 зареєстровані ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 (а.с. 11).

Таким чином, судом встановлено, що під час шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_3 придбано спірну квартиру.

У відповідності до ст. 60 Сімейного кодексу України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку.

Згідно ч.1 ст. 68 Сімейного Кодексу припинення шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Відповідно до ч.1 ст. 70 та ч. 1 ст. 71 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором, а при вирішені судом спору про порядок поділу майна суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

На підставі вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги позивача ОСОБА_1 в частині визнання за нею права власності на половину квартири обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ст. 63 СК України, дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ч.1 ст. 64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки.

Згідно ч. 4 ст. 64 ЖК України, якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно ст. 156 ЖК України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Згідно ч. 4 ст. 156 ЖК України, припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Таким чином, суд приходить до переконання що позовні вимоги позивачів в частині визначення порядку користування спірною квартирою підлягає задоволенню в повному обсязі, при цьому суд бере до уваги, що спільне користування квартирою не порушує права відповідача, оскільки йому у користування залишається кімната більшою площею 20 кв.м.

Судові витрати позивача ОСОБА_1 складаються з судового збору у розмірі 524 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення у сумі 120 грн. Проте суд зазначає, що відповідно до ціни позову проіндексована вартість квартири складає 104738 грн. /2 = 52369 грн., тобто при подачі позову до суду позивач повинна була сплатити 523,69 грн., тобто зайво сплаченими є 31 копійка.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст.60 61, 68, 70, 71 Сімейного кодексу України, ст.ст. 183, 368, 370, 372 Цивільного кодексу України, ст. 3,4,11,15,60,88,212-215,224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1.

Визначити порядок користування квартирою № 18 будинку 232-В по вулиці Дружби Народів в м. Харкові наступним чином: виділити в користування ОСОБА_1, ОСОБА_2 та неповнолітньому ОСОБА_4 кімнати літ. 6 площею 10,3 кв.м. та літ. 5 площею 13,4 кв.м., ОСОБА_3 виділити в користування кімнату літ. 2 площею 20 кв. м.

Кухню, ванну кімнату, туалет, коридор та підсобні приміщення залишити у загальному користування.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 523,69 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн., а всього стягнути 643,69 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Московського районного

суду м. Харкова ОСОБА_8