Справа №22ц-2190/1371/2012р. Головуючий в 1-й інстанції
Категорія: 46 Доповідач Цуканова І.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2012 року листопада місяця 19дня колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Цуканової І.В.

Суддів: Вейтас І.В., Радченка С.В.

при секретарі Ткаченко А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 08лютого 2012 року

за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ майна подружжя та

за позовом

ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та про визнання права особистої власності,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2011р. ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3, в якому, з подальшим уточненням, просила в порядку поділу майна подружжя, визнати за нею право власності на Ѕ частину житлового будинку №2 з господарськими та побутовими будівлями, розташованого за адресою: м.Херсон, с.Степанівка, пров.Ягідний.

ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та визнання права особистої власності, в якому просив визнати за ним та ОСОБА_2, за кожним, право власності на Ѕ частину спірного житлового будинку, як набутого під час шлюбу та поділити в натурі диван і предмети побутової електротехніки та визнати за ним право особистої власності на гараж літ. Д, який знаходиться на подвірї вказаного житлового будинку. При цьому покликався, що гараж будував особисто із належних його матері будівельних матеріалів.

Ухвалою Суворовського районного суду м.Херсона позови обєднано в одне провадження.

Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 08.02.2012р. визнано за ОСОБА_3 та за ОСОБА_2, за кожним, право власності на Ѕ частину житлового будинку №2 по пров. Ягідний в с.Степанівка м.Херсона. Виділено у власність ОСОБА_3 телевізор та диван, всього на суму 8000 грн. Виділено у власність ОСОБА_2 холодильник, компютер, електричні терези, три дивани, комбайн кухонний, всього на суму 7800 грн. Визнано за ОСОБА_3 право особистої приватної власності на гараж літ. Д, розташований у м.Херсоні, с.Степанівка, пров. Ягідний,2.

Додатковим рішенням цього ж суду від 21.05.2012р. рішення суду від 08.02.2012р. доповнено вказівкою про відмову ОСОБА_2 у задоволенні позову, про задоволення позовних вимог ОСОБА_3, про визнання спільною власністю сторін та залишення у їх спільному користуванні господарчих та побутових споруд літньої кухні Б, сараю В, туалету Ж, душу Е, огорожі №№1,2, вимощення №І, колодязя №3.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просила скасувати рішення суду від 08.02.2012р. в частині визнання права особистої власності на гараж за ОСОБА_3 та розділити гараж між ними порівну по Ѕ ідеальній частині за кожним, в іншій частині рішення суду залишити без змін. При цьому покликалася на невідповідність висновку суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права.

Заслухавши доповідача, сторони, представника апелянта, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами 27.09.1997р. був зареєстрований шлюб, який розірваний у 2012 році /а.с. 12/.

В період шлюбу за договором купівлі-продажу від 05.04.2000р., сторонами був придбаний житловий будинок за адресою: м.Херсон, с.Степанівка, пров. Ягідний,2, житловою площею 35,8м2, з господарчими та побутовими спорудами, які складаються з літньої кухні, сараю, туалету та огорожі /а.с. 13/.

З доданої до справи копії технічного паспорту видно, що на вказаній земельній ділянці на даний час також розташований гараж площею 59,5м2, душ, колодязь, вимощення, будинок збільшений та має житлову площу 45,4м2, загальну площу 69м2 /а.с. 14/.

Рішенням виконавчого комітету Степанівської сільської ради №52 від 28.12.2005р. дозволено ОСОБА_2 оформити документи на раніше збудовані споруди: прибудову житлового будинку, гараж, туалет, душ та частину переобладнаного службового приміщення житлового будинку в житлове (а. 56а інвентарної справи).

Задовольняючи зустрічний позов щодо гаражу, суд виходив з того, що ОСОБА_3 доведено його будівництво не за рахунок коштів сторін, отриманих в період шлюбу, а за кошти та з матеріалів, які були надані родичами особисто йому, а не для сімї. При цьому суд виходив також з того, що гараж використовувався особисто ОСОБА_3

Проте, з таким висновком суду погодитися неможливо, оскільки висновок суду не відповідає обставинам справи, обставини, які суд вважав встановленими, не доведено, неправильно застосовано норми матеріального права.

Згідно ч.2 ст. 325 ЦК України фізичні особи можуть бути власниками будь-якого майна, за винятком окремих видів майна, які відповідно до закону не можуть їм належати.

Згідно п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок№7 від 04.10.1991р., з наступними змінами, різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле.

Статтею 186 ЦК України передбачено, що річ, призначена для обслуговування іншої (головної) речі і повязана з нею спільним призначенням, є її приналежністю, яка слідує за головною річчю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Оскільки спірний гараж є приналежністю належного сторонами житлового будинку, то, за думкою судової колегії, він не може бути окремим обєктом права власності.

Крім того, колегія суддів вважає, що ОСОБА_3 не довів, що гараж збудовано ним за особисті кошти та з матеріалів, які надали йому особисто його родичі.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Згідно п.3 ч.1 ст.208 ЦПК України за загальним правилом правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у 20 і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, належить вчиняти у письмовій формі.

Як зазначено в п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними№9 від 06.11.2009р. не може доводитися свідченням свідків не лише факт заперечення факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин, а й факт його вчинення, а також виконання зобовязань, що виникли у правочину.

З огляду на вищенаведене показання свідків про одержання ОСОБА_3 матеріалів і коштів для особистого будівництва гаражу не можуть бути прийняті до уваги.

Наявна в матеріалах справи розписка ОСОБА_3 від 09.04.2002р. про отримання від ОСОБА_4 коштів не є доказом, який достовірно підтверджує його доводи /а.с. 59/.

Викладене свідчить, що позовні вимоги ОСОБА_3 є незаконними, необґрунтованими і не підлягаючими задоволенню.

Оскільки висновок суду не відповідає обставинам справи, обставини, які суд вважав встановленими, не доведено, неправильно застосовано норми матеріального права, то рішення суду від 08.02.2012р. в оскаржуваній частині слід скасувати та ухвалити нове, яким ОСОБА_3 у задоволенні вимог про визнання права особистої власності на гараж відмовити.

Так як додаткове рішення від 21.05.2012р. ухвалено щодо господарських і побутових будівель і споруд, які, як зазначено вище, не можуть бути предметом окремих позовних вимог, а є приналежністю до головної речі житлового будинку, питання щодо користування ними виходить поза межі позовних вимог, то керуючись ч.3 ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що додаткове рішення слід скасувати з доповненням резолютивної частини рішення від 08.02.2012р. вказівкою про такі будівлі і споруди, як належність до житлового будинку.

Оскільки рішення суду в іншій частині ніким не оскаржується, то колегія суддів в силу принципу диспозитивності йому юридичної оцінки не дає.

На підставі ч.ч.1,2 ст.186 ЦК України, керуючись ст.ст. 303,316, п.2 ч.1 ст.307, п.п.2,3,4 ст.309 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 08 лютого 2012 року скасувати в частині визнання за ОСОБА_3 права особистої власності на гараж літ. Д, розташований у м.Херсоні, с.Степанівка, пров.Ягідний,2 та ухвалити в цій частині нове рішення, яким ОСОБА_3 відмовити у задоволенні вказаної позовної вимоги.

Це ж рішення в частині визнання за ОСОБА_3 і ОСОБА_2 права власності на Ѕ частину житлового будинку №2 по пров.Ягідний в с.Степанівка м.Херсона за кожним змінити, доповнивши після слів житлового будинкусловами з господарськими і побутовими будівлями та спорудами (гараж Д, літня кухні Б, сарай В, туалет Ж, душ Е, огорожа №1,2, колодязь №3, вимощення №І).

Додаткове рішення Суворовського районного суду від 21 травня 2012 року скасувати.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: підпис

Судді: два підписи

Згідно з оригіналом:

Суддя: І.В.Цуканова