КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 1414/181/2012
Провадження № 2/1414/1103/2012 р.
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

14.11.2012 року м.Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого по справі - судді Селіщевої А.І.,

при секретарі - Жарліковій Д.О.,

за участю позивача - ОСОБА_2,

та її представника - ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4,

та її представника - ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

встановив:

В лютому 2012 року позивач - ОСОБА_6 звернулася до суду із даним позовом до відповідача - ФОП ОСОБА_4, в якому просила стягнути з відповідача:

-44 000 грн. матеріальної шкоди;

15 000 грн. моральної шкоди;

-2 500 грн. витрат на правову допомогу та 619 грн. судового збору.

В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що в квітні 2011 року вона разом зі своїм чоловіком - ОСОБА_7 звернулися до відповідачки для встановлення автономного опалення в квартирі позивачки. 22.05.2011 року між позивачкою та відповідачкою, від імені якої діяв її виконавчий директор - ОСОБА_8, був укладений договір підряду № 11, згідно якого відповідач зобовязується виконати своїми силами газифікацію та систему автономного опалення квартири у відповідності з умовами даного договору, а позивач зобовязується прийняти та оплатити їх у відповідності до кошторисного розрахунку і договірної ціни, яка є невідємною частиною цього договору.

ОСОБА_9 укладенням цього договору ОСОБА_8 надав позивачці пакет дозвільних документів щодо можливості відповідача виконувати вищевказані роботи.

Відповідно до умов укладеного між сторонами договору, вартість виконання робіт, необхідного обладнання та матеріалів становить 35 000 грн. На виконання договору, 22.05.2011 р. позивач передала ОСОБА_8 частину обумовлених договором коштів у розмірі - 3 300 доларів США, що еквівалентом 26 400 грн.; та на виготовлення проектної документації - 1 800 доларів США, що є еквівалентом 14 400 гривень; потім через тиждень надала йому 1 000 доларів США, що є еквівалентом 8 000 гривень та додатково 600 грн. на вартість матеріалів. Таким чином всього позивачка передала відповідачу на виконання умов укладеного договору грошові кошти у розмірі 35 000 грн.

Після укладення договору ОСОБА_8 завіз в квартиру позивачки різні матеріалина загальну суму - 8 800 грн., і на протязі місяця з дня укладення договору виконав частину робіт в квартирі, при цьому в процесі цього була значно пошкоджена ванна кімната позивачки, для ремонту якої ОСОБА_8 попросив ще 3 400 грн. Ці кошти були йому передані, однак роботи з ремонту ванної кімнати не були проведені.

Позивач стверджує, що не виконавши повний обєм робіт, визначених договором, та не надавши пщсет дозвільних документів, за які йому були сплачені обумовлені сторонами грошові кошти, представник відповідача за договором - ОСОБА_8 припинив їх виконання та почав уникати зустрічей з позивачкою.

В звязку із початком опалювального сезону, позивач була змушена звернутись до інших осіб для встановлення в її квартирі автономного опалення та понести додаткові витрати.

Крім матеріальної шкоди, недобросовісними діями представника відповідача позивачці була спричинена моральна шкода, яка виявилася у її моральних стражданнях, погіршенні стану 'її здоровя, головних болях та безсонні, а також погіршенні її матеріального стану.

В судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги зменшили в частині розміру матеріальної шкоди, та просили стягнути її з відповідачки у розмірі - 43 235,50 грн., а в іншій частині позовні вимоги та їх обґрунтування залишили без змін.

Відповідач та її представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову та пояснили, що роботи із встановлення автономного опалення в квартирі позивачки були майже повністю виконані, проте через форс-мажорні обставини, які не залежали від відповідача - хворобу ОСОБА_8, сталася затримка повного виконання робіт. В звязку із цим, позивачці було запропоновано провести закінчення робіт за допомогою інших спеціалістів за рахунок відповідача, але вона від цього відмовилась.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників та дослідивши надані ними докази, суд прийшов до наступного.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідач є зареєстрованою фізичною особою-підприємцем та платником єдиного податку (а.с. 13-14), та має дозвіл на виконання робіт, зокрема, на встановлення автономного опалення.

Із копії договору підряду №11 від 23.05.2011 року, укладеного між позивачкою - ОСОБА_6 та відповідачем - ПП ОСОБА_4, (а.с. 10-12) вбачається, ідо за цим договором позивач доручає, а відповідач зобовязується виконати своїми силами газифікацію та систему автономного опалення квартири у відповідності з умовами даного договору, позивач зобовязується прийняти та оплатити їх у. відповідності до кошторисного розрахунку і договірної ціни, які є невідємною частиною цього договору (п. 1.1. договору).

Із п. 4.1. договору вбачається, що вартість газифікації та системи автономного опалення квартири визначається договірною ціною, складеною на підставі кошторисного розрахунку. Однак судом встановлено і сторони це визнали, що кошторис до вказаного договору, та акт виконаних робіт не складався.

Із п. 4.2 договору вбачається, що попередня договірна ціна складає 35 000 грн.

Судом встановлено, що позивач передавала грошові кошти ОСОБА_8, який на час укладення договору був виконавчим директором відповідача. Розмір цих коштів судом не встановлено через те, що відсутні докази передачі цих коштів, а самі сторони підтвердили, що розписки щодо отриманих коштів ними не складалися через те, що їхні відносини базувалися на довірі.

Допитаний в якості свідка - ОСОБА_8 суду пояснив, що він укладав договір підряду від імені відповідачки, як її працівник. При укладенні договору сторонами була погоджена вартість виконання робіт - 35 000 грн., та строк їх виконання - на протязі 5 днів з дня його підписання. При цьому кошторис не складався, і розписки про отримання грошових коштів він позивачці, не писав. Свідок також підтвердив, що він отримав від позивачки за оформлення пакету дозвільних документів на встановлення індивідуального опалення у розмірі 1 800 доларів США, але не надав його позивачці та не виконав повністю весь комплекс робіт, передбачених договором.

Свідок - ОСОБА_9 суду пояснив, що він на прохання позивачки продовжив роботи із встановлення автономного опалення в її квартирі, при цьому він переробив водопровід у ванній, так як він протікав у двох місцях; перевстановив опалювальний котел, який був неправильно встановлений та виконав інші необхідні роботи. На думку свідка, готовність робіт, виконаних відповідачем, становить - 70%.

Даючи правову оцінку показам свідка ОСОБА_9 суд враховує, що даний свідок не є ліцензованим спеціалістом, а тому його висновки щодо ступеню готовності робіт, суд знаходить такими, що носять субєктивний характер, і не можуть бути прийняті судом до уваги.

Відповідно до ч. 1 та ч.2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Виходячи зі змісту даної статті вбачається, що однією з характерних особливостей договору підряду є те, що за ним підрядник виконує роботи на свій ризик. Тому він не має права вимагати винагороду, якщо предмет підряду випадково загинув або коли в силу непередбачуваних обставин неможливо закінчити почату роботу. Негативні наслідки для підрядника можуть виникнути і при Неочікуваній затримці виконання робіт, випадковому їх погіршенні чи подорожчанні.

Частина 1 ст. 11 ЦПК України визначає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідна до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.З ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частина 1 ст. 61 ЦПК України визначає, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Враховуючи викладене, а також те, що сторонами визнається факт неповного виконання робіт та порушення строків виконання, а також те, що сторонами не складалися акти про прийняття виконаних робіт (частини виконаних робіт), і на час розгляду даної справи визначити ступінь та якість виконання цих робіт визначити неможливо, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову у розмірі 30 000 грн. При цьому суд виходить із наявної в справі розписки від 16.10.2011 р. (а.с. 29), в якій ОСОБА_8 визнав заборгованість перед позивачкою у розмірі ЗО 000 грн., які обіцяв повернути в строк до 20.10.2011 р.

Вимоги позивачки щодо стягнення моральної шкоди суд знаходить необгрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню виходячи із наступного.

Згідно ч.І ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Виходячи зі змісту даної статті для відшкодування моральної шкоди позивач повинен довести:

-протиправну поведінку відповідача;

-наявність у позивача моральної шкоди;

-причинного звязку між протиправною поведінкою відповідача та завданою шкодою;

-вину заподіювана шкоди.

Проте даних обставин позивачка не довела, та не підтвердила їх відповідними доказами, чим не виконала вимоги ч.З ст. 10 ЦПК України.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Із врахуванням розміру задоволених позовних вимог, суд вважає необхідний стягнути з відповідача на користь позивача у відшкодування понесених ним судових витрат: 300 грн. судового збору, та 1 211,75 грн. витрат на, правову допомогу. При визначенні розміру витрат на правову допомогу суд враховує положення ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» N 4191-VI від 20.12.2011 року.

Керуючись ст.ст. З, 4, 7, 10, 11, 214-215 ЦПК України, суд-

Вирішив:

Позов ОСОБА_6 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 у відшкодування матеріальної шкоди 30 000 грн., та судові витрати: у відшкодування витрат на правову допомогу- 1 211,75 грн., і судовий збір у розмірі 300 грн., а всього стягнути на загальну суму 31 511 ,75 ( тридцять одну тисячу пятсот одинадцять) гривень.

В задоволенні вимог ОСОБА_6 про стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10- денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги

Суддя: Л.І.Селіщева