Справа № 2-3102/12
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" грудня 2012 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

Головуючого-судді Адамовича О.Й.

При секретарі Агейчевій Ю.А.

За участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Державного ощадного банку України про припинення договору іпотеки та усунення перешкод у користуванні власністю,

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому зазначила, що 28.11.2008 року між ВАТ "Державний ощадний банк України" та громадянином ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 200, відповідно до якого ОСОБА_4 було надано кредит в сумі 200000 (двісті тисяч) гривень терміном на 10 років до 28.11.2018 року зі сплатою 22 відсотків річних.

З метою забезпечення виконання зобовязань, що випливають з кредитного договору між ОСОБА_3 та ВАТ "Державний ощадний банк України" було укладено іпотечний договір № 135, посвідчений 28.11.2008 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_5, відповідно до якого, ОСОБА_3, як іпотекодавець передала в іпотеку банку як іпотекодержателю предмет іпотеки нерухоме майно трьохкімнатну квартиру № 21, що знаходиться за адресою: м. Житомир, Площа Польова, 15.

23.12.2010 року позичальник (боржник за кредитним договором) помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим 24.12.2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції.

Оскільки, зі смертю боржника припинилося зобовязання за кредитним договором, позивач просить припинити договір іпотеки, який було укладено в забезпечення цього зобовязання та зняти заборону відчуження квартири № 21, що знаходиться за адресою: м. Житомир, Площа Польова, 15.

В судовому засіданні 10.12.12р. представник позивача письмовою заявою від 10.12.12р. уточнив позовні вимоги. Згідно вказаної заяви представник позивача просить суд визнати припиненим іпотечний договір №135, зняти заборону відчуження нерухомого майна квартири №21 за адресою м.Житомир, Площа Польова, 15, зареєстровану в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна за реєстраційним номером 8242938 та внести відомості до Державного реєстру іпотек шляхом виключення запису про обмеження нерухомого майна іпотекою з Державного реєстру іпотек за реєстраційним номером 8242773.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та в заяві про уточнення позову, просили позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача позов не визнала, просила відмовити в його задоволені повністю з підстав викладених у письмових запереченнях, пояснивши, що між банком та ОСОБА_3 був укладений договір іпотеки. До укладення договору іпотеки та при його нотаріальному посвідченні ОСОБА_3 розуміла зміст майнової поруки, умови договору іпотеки та можливі наслідки невиконання ОСОБА_4 умов кредитного договору, в результаті яких вона як майновий поручитель відповідатиме своїм майном. Після смерті ОСОБА_4 зміни Боржника не відбулося, оскільки ймовірні спадкоємці в установлений чинним законодавством термін спадщину не прийняли. Позичальник, ОСОБА_4 систематично порушував умови кредитного договору, в звязку з чим ОСОБА_3, як майновий поручитель неодноразово направлялись повідомлення про це за адресою, що вказана в іпотечному договорі. Про зміну адреси проживання ОСОБА_3 в порушення вимог іпотечного договору банк не повідомила.

Заслухавши пояснення представників сторін, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та обєктивному дослідженні, суд встановив наступне.

28.11.2012 року між ВАТ "Державний ощадний банк України" та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір № 200, відповідно до якого ОСОБА_4 було надано кредит в сумі 200000 (двісті тисяч) гривень терміном на 10 років до 28.11.2018 року зі сплатою 22 відсотків річних (а.с.8-11).

З метою забезпечення виконання зобовязань, що випливають з кредитного договору між ОСОБА_3 та ВАТ "Державний ощадний банк України" було укладено іпотечний договір № 135, посвідчений 28.11.2008 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_5, відповідно до якого, ОСОБА_3, як іпотекодавець передала в іпотеку банку як іпотекодеожателю предмет іпотеки нерухоме майно трьохкімнатну квартиру № 21, що знаходиться за адресою: м. Житомир, Площа Польова, 15 (а.с. 20-25).

23.12.2010 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ТП 158319, виданим 24.12.2012 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції (а.с. 28).

Згідно ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ст. 575 ЦК України, видом застави є іпотека - застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно п.1 ч.1 ст. 593 ЦК України, право застави припиняється у разі припинення зобовязання, забезпеченого заставою. Право застави припиняється також у інших випадках встановлених законом.

Відповідно до ст. 17 Закону України "Про іпотеку" іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом.

Відповідно до п.4.4 Іпотечного договору право іпотеки припиняється у випадку виконання в повному обсязі зобовязання за кредитним договором та в інших випадках, передбачених чинним законодавством (а.с. 23).

Отже, сторони іпотечного договору не визначили виключний перелік підстав припинення договору. Сторонами також не визначили обовязок іпотекодавця відповідати своїм майном перед кредитором після смерті боржника, в т.ч. у разі не вступу в спадщину спадкоємців боржника.

Згідно частини 4 статті 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті.

Частиною 1 статті 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту.

Згідно ч. 1 ст. 608 ЦК України зобовязання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно повязаним з його особою і у звязку з цим не може бути виконане іншою особою.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст.1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обовязки, що нерозривно повязані з особою спадкодавця,зокрема права та обовязки особи кредитора або боржника, передбачені ст. 608 ЦК України.

За змістом ст. 1218, ч. 3 ст. 1231 ЦК України до складу спадщини входять всі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З матеріалів справи вбачається, що після смерті 23.12.2010 року ОСОБА_4 та відкриття спадщини його спадкоємні не прийняли спадщину. Дана обставина також визнається сторонами.

Згідно ст. 520 ЦК України боржник у зобовязанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом.

В даному випадку зміни боржника не відбулося, оскільки ні за законом, ні за заповітом в спадщину ніхто не вступив, також органом місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини не було подано до суду заяви про визнання спадщини відумерлою, хоча з часу відкриття спадщини вже минуло більше одного року.

Таким чином, на момент розгляду справи, відсутня особа, яка набула обов`язків боржника за кредитним договором від 28.11.2012 року укладеного ВАТ "Державний ощадний банк України" та ОСОБА_4 після смерті останнього.

Відповідно до ст. 523 ЦК України порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після зміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобовязання новим боржником.

Так як боржник помер, його заміни не відбулося, заставодавцем не було надано згоди на забезпечення виконання зобовязання новим боржником.

Договором іпотеки, укладеним між сторонами, не передбачений обовязок іпотекодавця поручатись своїм заставленим майном за спадкоємців боржника.

Як вказувалося, іпотека є одним із видів забезпечення виконання зобовязання.

В силу ч. 1 ст. 17 Закону України "Про іпотеку", іпотека припиняється з припиненням забезпеченого нею основного зобов'язання.

За статтею 607 ЦК України зобовязання припиняється неможливістю його виконання у звязку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає. Смерть боржника є обставиною, передбаченою ст. 607 ЦК України, зобовязання по кредитному договору припинені з моменту смерті боржника, наслідком такого припинення є припинення іпотеки.

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов'язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця; таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов'язанням.

Оскільки, правонаступництва не відбулося, крім того, ОСОБА_3 не поручалися за інших боржників, підстави для стягнення з неї суми заборгованості за іпотечним договором відсутні.

Твердження відповідача, що іпотечний договір не припинений, оскільки не відбулася заміна боржника, не можуть спростувати факту припинення кредитного договору в забезпечення якого надавалась іпотека, так як згідно п.1 ч.1 ст. 593 ЦК України, право застави припиняється у разі припинення зобовязання, забезпеченого заставою.

Щодо систематичного порушень договірних зобов`язань з боку ОСОБА_4 та повідомлення про дане позивача, суд також не вважає їх такими, що спростовують доводи позову.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном.

Вибраний позивачем спосіб захисту прав відповідає статті 16 ЦК України.

Такий висновок суду кореспондується з правовою позицією Верховного суду України визначеній у постанові від 21.11.2012р. у справі про визнання договору поруки припиненим (Єдиний державний реєстр судових рішень: http://reyestr.court.gov.ua/Review/27760597).

Тому, виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін (ст.ст. 3, 12-15, 20 ЦК України) можна зробити висновок про те, що в разі невизнання кредитором права іпотекодавця на припинення зобов'язання за договором іпотеки, яке виникає в силу п.1 ч. 1 ст. 593 ЦК України, таке право підлягає захисту судом за позовом іпотекодавця шляхом визнання його права на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов'язків.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (ч. 3 ст. 16 ЦК України).

Враховуючи, що договір іпотеки від 28.11.2008 року є припиненим, цивільне право позивача підлягає захисту.

Згідно ч. 3 ст. 17 Закону України "Про іпотеку" відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації в установленому законом порядку.

Частиною другою статті 593 ЦК України визначено, що у разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані.

Відповідно до ст.4 Закону України «Про іпотеку», обтяження нерухомого майна було зареєстровано в Державному реєстрі іпотек за реєстраційним номером 8242773, про що свідчить витяг про реєстрацію №21856109 (а.с. 73).

Згідно п. 6 Тимчасового порядку державної реєстрації іпотек, затвердженої постановою КМУ від 31.03.2004р. №410, внесення до Реєстру відомостей про обтяження майна іпотекою здійснюється реєстратором на підставі повідомлення іпотекодержателя або уповноваженої ним особи чи рішення суду.

За таких обставин, суд вважає, що з метою захисту прав позивача слід постановити рішення про виключення запису про обтяження нерухомого майна з Державного реєстру іпотек за реєстраційним №8242773.

Керуючись ст. ст. 16, 25, 520, 523, 527, 593, 607, 608, 1218, 1219, 1231, 1282 ЦК України, ст. 17 Законом України "Про іпотеку", ст. 88, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_3 до Державного ощадного банку України задовольнити.

Визнати припиненими іпотечний договір № 135 від 28 листопада 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрований в реєстрі за № 6034.

Зняти заборону відчуження з нерухомого майна - квартири № 21, що знаходиться за адресою: м. Житомир, Площа Польова, 15, яка належить ОСОБА_3 на праві власності, накладену приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу ОСОБА_5 зареєстровану в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна за зареєстрованим номером 8242938.

Виключити запис про обтяження нерухомого майна з Державного реєстру іпотек за реєстраційним номером 8242773.

Стягнути з ПАТ "Державний ощадний банк України" на користь ОСОБА_3 - 107,30 грн. сплаченого судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира на протязі 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Cуддя О. Й. Адамович