Справа № 2-29/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2012 року Буринський районний суд Сумської області

в складі: головуючого судді Куцан В. М.

при секретарі Кошелєва Н. В.

з участю представника відповідача ОСОБА_1

третьої особи ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Буринського районного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 та відділу державної виконавчої служби Буринського районного управління юстиції, третя особа ОСОБА_2, про звільнення майна з-під арешту,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи тим, що 20.12.2003 року між ним та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу за яким він придбав за 150000 грн. агрегатний вальцевий млин Р6-АВМ-15, який знаходиться в м. Буринь, по вул. Новоселівська,2. Однак в грудні 2010 року він хотів обміняти цей млин на зернозбиральний комбайн, але не зміг, бо на це майно було накладено арешт та складено акт опису державним виконавцем відділу ДВС Буринського РУЮ. Разом з тим він немає ніяких боргів перед іншими особами, а тому вважає, що підстав для накладення арешту на його майно не було, а тому просив визнати дії державного виконавця незаконними та звільнити з-під арешту вищевказаний вальцевий млин.

Позивач ОСОБА_4 свої вимоги підтримав, просив справу розглянути без його участі, про що повідомив суд телеграмою.

Відповідач ОСОБА_5 про розгляд справи повідомлений належним чином, в судове засідання не зявився повторно, клопотання про відкладення справи не надав, у звязку з чим суд вважає причини його неявки не поважними та можливим справу розглянути без його участі за наданими доказами.

Представник відповідача ОСОБА_1 в задоволення позову не заперечував, пояснивши, що 25.11.2008 року на підставі ухвали Зарічного районного суду від 21.11.2008 року про забезпечення позову був накладений арешт на майно ОСОБА_5, в тому числі і на обладнання млина, який знаходився в м. Буринь по вул. Новоселівська,2. 12.08.2009 року на це ж обладнання було повторно накладено арешт вже на підставі ухвали про забезпечення позову Недригайлівського районного суду від 14.08.2009 року. Вказане майно було описано і на нього оголошено заборону на відчудження. Накладаючи арешт на цей млин державнийвиконавець на той час виконував ухвали судів та діяв в межах своїх повноважень.

Третя особа ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_6 , кожний окремо, просили у задоволені позову відмовити, оскільки вважали, що цей спір не підсудний Буринському районному суду так як позивач не є стороною виконавчого провадження в якому накладався арешт на майно і повинен звертатися з відповідним заявами до судів, які винесли ухвали про забезпечення позову.

Дослідивши обставини справи, представлені докази, давши їм оцінку суд приходить до наступних висновків.

Так, статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається з частини другої статті 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

В силу ст.55,124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав та основоположних свобод, кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Судом встановлено, що 20.12.2003 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу агрегатного вальцьового млина Р6-АВМ-15 з відповідним обладнанням, а саме машина для відбирання ІІ-го сорту 1 шт., загрузочні бункера 2 шт., завальна яма 1шт., завантажувальний агрегат «Норія» - 1 шт., сепаратор «Пектус» - 1 шт., транспортер 1 шт., шнек завантажувальний 2 шт., пилосос промисловий 1 шт., зварювальний апарат 1 шт., ваги 3 шт., швейна машина 1 шт., що знаходиться за адресою Сумська область м. Буринь, вул. Новоселівська,2 в складському приміщенні №7, за яким ОСОБА_5 продав, а ОСОБА_4 купив вказаний млин з обладнанням за ціною 150000 грн., що підтверджується договором купівлі продажу та актом приймання передачі придбаного майна.

Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 14.11.2008 року, з уточненнями внесеними ухвалою цього ж суду від 21.11.2008 року, задоволено заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову в цивільній справі №2-4617/08 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про стягнення боргу та накладено арешт на нежиле приміщення загальною площею 904,7 кв.м. та обладнання млина з усіма його складовими, який знаходиться в цьому ж приміщенні за адресою Сумська область, м. Буринь, вул. Новоселівська,2 і заборонено його відчудження.

25.11.2008 року на виконання цієї ухвали суду, заступник начальнику відділу ДВС Буринського РУЮ ОСОБА_1 виніс постанову про відкриття виконавчого провадження і того ж дня наклав арешт на визначене судом майно, що вбачається з постанови про відкриття виконавчого провадження, акту державного виконавця, постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження, заяви про реєстрацію обтяжень.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 09.04.2009 року цивільний позов ОСОБА_2 задоволено часткового, стягнено з ОСОБА_5 встановлену судом суму боргу, питання заходів забезпечення позову не вирішено. В подальшому рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області від 18.08.2009 року частково задоволено апеляцію ОСОБА_5, рішення Зарічного районного суду м. Суми від 09.04.2009 року частково скасовано, з прийняттям нового рішення.

14.08.2009 року ухвалою Недригайлівського районного суду задоволено заяву ОСОБА_3, представника ОСОБА_2, про забезпечення позову в цивільній справі №2-171/09 за позовом ОСОБА_2 до ПП «Квант», ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про визнання договору іпотеки, договору позики і договору купівлі-продажу недійсним та накладено арешт на те ж майно, яке перебувало під арештом за ухвалою Зарічного районного суду м. Суми, а саме нежиле приміщення загальною площею 904,7 кв.м. та обладнання млина з усіма його складовими. Копія ухвали направлена для виконання до відділу ДВС Буринського РУЮ.

18.08.2009 року на виконання цієї ухвали суду, державний виконавець відділу ДВС Буринського РУЮ ОСОБА_1 виніс постанову про арешт вказаного майна, заборонивши його відчудження.

Рішенням Недригайлівського районного суду від 08.12.2010 року цивільний позов ОСОБА_2 задоволено повністю, визнано недійсним в тому числі договір купівлі продажу від 20.12.2003 року укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, предметом якого є млин Р6-АВМ-15.

07 лютого 2011 року рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області частково задоволено апеляцію ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_7, скасовано рішення Недригайлівського районного суду в частині визнання недійсним договору купівлі продажу млина Р6-АВМ-15 від 20.12.2003 року укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_4.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги про звільнення млина Р6-АВМ-15 з-під арешту ОСОБА_4 посилався саме на вищевказаний договір купівлі продажу цього майна.

Право власності особи гарантовано Конституцією та законами України.

Зокрема, ст.317 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та знаходження майна.

Відповідно до ст.319 цього ж Кодексу, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Згідно ст.391 ЦПК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» та аналогічно ст.59 цього ж Закону, яка діяла у попередній редакції на момент звернення позивачем до суду, особа , яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Боржником у виконавчому провадженні в якому було накладено арешт на майно ОСОБА_4 є ОСОБА_5 відповідач по справі, а стягувач третя особа ОСОБА_2. При цьому жодна із сторін не заперечує належності майна, яке перебуває під арештом - млина Р6-АВМ-15 з відповідним устаткуванням, саме позивачу.

Твердження ОСОБА_2 та його представника про непідсудність даного спору Буринському районному суду, оскільки позивач повинен був звернутися окремо до Зарічного районного суду м. Суми та Недригайлівського районного суду про скасування раніше винесених цими судами ухвал про забезпечення позу не ґрунтується на вимогах процесуального закону.

Так, відповідно до ч.3 ст.154 ЦПК України, заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Цивільні справи, в яких застосовувалися заходи забезпечення позову судами розглянуті, і з моменту перегляду їх апеляційною інстанцією набрали законної сили.

При цьому рішення Недригайлівського районного суду в частині визнання договору купівліпродажу від 20.12.2003 року відповідно до якого позивач придбав млин Р6-АВМ-15 скасовано.

Предметом даного спору не є ухвали про забезпечення позу видані іншими судами.

Статтею 114 ЦПК України встановлена виключна підсудність за позовами про зняття арешту з майна, які повинні предявлятися за місцезнаходженням цього майна або основної його частини.

Судом встановлено, що млин Р6-АВМ-15, який належить позивачу та перебуває під арештом, знаходиться в м. Буринь в приміщенні складу №7 по вул. Новоселівська,2.

З розяснень наданих в пункті 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» №14 від 26.12.2003 року, вбачається, що вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішується шляхом предявлення ними відповідно до правил підсудності позову про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту.

Аналогічна позиція щодо розгляду таких вимог за правилами позовного провадження міститься і в п.4 Постанови ПВСУ «Про судову практику в справах про виключення майна з опису №6 від 27.08.1976 року (з відповідними змінами).

Разом з тим, згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Звертаючи до суду з цим позовом ОСОБА_4 обрав спосіб захисту свого субєктивного права, який не суперечить положенням ст.16 ЦК України, а також довів своє право власності на майно, що перебуває під арештом, а відповідачі та інші особи, які приймали участь у розгляді справи, не спростували його доводи відповідно до вимог ст.60 ЦПК України, у звязку з чим позов в цій частині підлягає задоволенню.

Однак суд не може погодитись з вимогами позивача про визнання дій державного виконавця в частині накладення арешту на млин Р6-АВМ-15 протиправними, оскільки останній діяв на виконання ухвал судів про забезпечення позову, в межах своїх повноважень та у спосіб передбачений законом України «Про виконавче провадження», а відтак позов в цій частині задоволенню не підлягає.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.5,6,10,11,15,60,114,154.212,214-215ЦПК України, ст.ст.317,319,391 ЦК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_4 задовольнити частково.

Звільнити з-під арешту вальцевий млин Р6-АВМ-15, що розташованих за адресою Сумська область, м. Буринь, вул. Новоселівській, 2, а в задоволенні іншої частини позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Буринський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час його проголошення, в той же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий:

Повний текст рішення виготовлений 09.11.2012 року.