АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 22-ц/2690/2821 /2012 головуючий у 1 -й інстанції: Скрипник О.Г.
УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 25 січня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі: головуючого: Головачова Я.В. суддів: Іванченка М.М., Поливач Л.Д. при секретарі: Оревіній О.В. розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 19 вересня 2011 року, встановила: У липні 2011 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав і стягнення аліментів, посилаючись на те, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню доньку: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати разом із нею. Посилаючись на те, що з вересня 2004 року відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини та не надає матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини, позивачка просила позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітньої доньки та стягнути аліменти на її утримання в розмірі 50% від розміру його заробітної плати щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19 вересня 2011 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено. У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції, посилаючись на те, що суд першої інстанції не врахував під час розгляду справи думку малолітньої доньки та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітньої доньки. Апелянт та її представник у судовому засіданні підтримали апеляційну скаргу з наведених в ній підстав. ОСОБА_3 заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав, що спір судом вирішений правильно. Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають малолітню доньку: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати разом із позивачкою. Рішенням Мінського районного суду м. Києва від 12 березня 1999 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі % частини всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи з 03 березня 1999 року до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в пп. 15 та 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її харчування, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначенні фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Безспірних доказів, які б свідчили про ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини, позивачем не подано. Орган опіки та піклування Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації у своєму висновку також зазначив про недоцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 у зв'язку із недостатністю доказів, які б свідчили про ухилення ним від виконання батьківських обов'язків. Що стосується доводів позивачки про ненадання матеріальної допомоги на утримання малолітньої дитини, то як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини сплачував; 12 листопада 2008 року позивачкою подана заява до ВДВС Подільського районного управління юстиції у м. Києві про повернення виконавчого листа без виконання у зв'язку з чим, в цей же день державним виконавцем винесено постанову по закінчення виконавчого провадження. Пояснення малолітньої доньки є одним із джерелом доказів і оцінені судом першої інстанції за правилами, встановленими статтею 212 ЦПК України. За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про недоведеність позовних вимог ОСОБА_2 щодо позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 Висновок суду першої інстанції в частині відмови у стягнення аліментів також є обґрунтованим, при вирішенні позову в цій частині судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права. Ураховуючи викладене, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін. Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила: Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити. Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 19 вересня 2011 року залишити без

змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий Я.В.Головачов Судді: М.М.Іванченко Л.Д.Поливач