КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №2-2938/11
Провадження № 2/1609/148/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.05.2012 року Київський райсуд м. Полтави у складі:

головуючого - судді Чумак О.В.

при секретарі - Безсмертній М.В.

за участю

позивача - ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна, визначення часток у праві спільної сумісної власності, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2011 року ОСОБА_1 звернувся в суд в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_4, посилаючись на те, що він 19.07.1997 року уклав шлюб з відповідачкою. За час перебування в шлюбі він з позивачкою та їх сином ОСОБА_4 внаслідок приватизації набули квартиру АДРЕСА_1. Вказана квартира належить їм на праві спільної сумісної власності. Враховуючи те, що на час приватизації квартири та під час користування нею між ним та відповідачкою не було домовленості щодо розміру часток та їх зміни, просив визначити їх частки у праві спільної сумісної власності на вказану вище квартиру рівними по 1/3 частини квартири за кожним.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, зазначивши, що будь-яких письмових та усних договорів щодо встановлення чи зміни часток у праві спільної сумісної власності на квартиру ними не укладалось. Шлюб між ним та. відповідачкою розірвано ще 2002 року і він не ставить питання щодо розподілу спільного майна подружися, а просить лише визначити частки у праві спільної сумісної власності.

Представник позивача позов підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позові, уточнив, що позивач не ставить питання щодо реального поділу квартири з виділенням його частки в натурі, а лише просить визначити частки співвласників, оскільки відповідачка категорично відмовляється визначити їх добровільно в нотаріальній конторі, уклавши відповідний договір. Також зазначив, що в назві позову вони помилково зазначили про розподіл майна подружжя.

Відповідачка ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала, зазначивши, що квартира АДРЕСА_2 набута нею; позивачем та їх сином ОСОБА_4 внаслідок приватизації. При отриманні свідоцтва про право власності будь-яких договорів щодо визначення розміру часток у праві спільної сумісної власності не укладалось. Вона не згодна з визначенням їх часток по 1/3 частці за коленим, оскільки в такому випадку не будуть враховані інтереси другого сина ОСОБА_5, який народився 30.04.2011 року. Крім того, спірна квартира перебуває в іпотеці банку. В звязку з невиконанням позивачем умов кредитного договору, укладеного ним, вирішується питання про звернення стягнення на неї. На даний час кредит погашається третьою особою, яка таким чином має намір придбати дану квартиру.

Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Київської районної в м. Полтаві ради в судове зсідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без їх власті, врахувати інтереси дитини.

Представник третьої особи АТ «Ощадбанк» в судове засідання не зявився, надав суду письмові заперечення та заяву, в якій просив слухати справу без їх участі.

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та взаємовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність клопотань від третіх осіб, про відкладення з поважних причин розгляду справи та інших підстав, передбачених ст. 169 ЦПК України для можливого відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу без участі третіх осіб.

Суд, заслухавши пояснення позивача, його представник, відповідачку, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є співвласниками квартири АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданим відділом

приватизації житла виконавчого комітету Полтавської міської ради 11.05.2001 року. Вказана квартира належить сторонам на праві спільної сумісної власності та складається з двох кімнат.

Відповідно до ст. 370 та ст.. 372 ЦК України у разі поділу, виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Зважаючи на те, що будь-які докази на підтвердження того, що частки будь-кого з співвласників були змінені на підставі рішення суду або договору, сторонами не надані суд приходить до висновку, що частки ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в праві спільної сумісної власності на вказану квартиру є рівними, а саме кожному із співвласників належить по 1/3 частині зазначеної вище квартири. В звязку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

При цьому суд не приймає до уваги заперечення відповідачки, що при визначенні часток повинні бути враховані інтереси їх неповнолітнього сина ОСОБА_5, 30.04.2004 року, з огляду на наступне.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» від 19.06.1992 року з наступними змінами, приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами у повному господарському або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Передача займаних квартир (будинків) у власність громадян здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сімї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обовязковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку).

Як встановлено судом, неповнолітній ОСОБА_5 народився 30.04.2004 року, тобто після приватизації сторонами квартири АДРЕСА_3, яка відбулась в 2001 році, в звязку з чим він не міг приймати в ній участь та набути право власності на частину квартири.

Також не заслуговують на увагу посилання представника третьої особи АТ «Ощадбанк» в письмових запереченнях на те, що спірна квартира перебуває в іпотеці банку, тому її поділ не може бути здійснений без їх згоди, оскільки в даному випадку суд не вирішує питання щодо реального розподілу квартири, яка є предметом іпотеки, а лише визначає частку кожного з співвласників у праві спільної сумісної власності, що не змінює умов іпотечного договору та не є підставою для виключення запису з реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна.

Відповідно до ст.. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати, понесені ним при зверненні-з позовом до суду.

Керуючись ст.ст. 370, 372 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 209, 213-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна, визначення часток у праві спільної сумісної власності задовольнити.

Визначити частки у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2 рівними, визнавши за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину даної, квартири, за ОСОБА_4 - право власності на 1/3 частину квартири, за ОСОБА_3 - право власності на 1/3 частину квартири.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 судові витрати в розмірі 120 гри.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий О.В.Чумак