Справа № 2-448/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2012 року м. Буринь

Буринський районний суд Сумської області в складі:

головуючого судді Куцан В. М.

при секретарі Кошелєва Н. В.

з участю позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Буринь справу за позовом ОСОБА_1 до Воскресенська сільська рада про визнання права власності на спадкове майно

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з даним позовом мотивуючи тим, що 11.01.2000 року помер її батько ОСОБА_3, у звязку з чим відкрилася спадщина на належне йому, яку прийняла його дружина ОСОБА_4, яке є її матірю. Однак вона також померла 02.06.2002 року не оформивши належним чином спадщину. Спадщину прийняла позивачка, але оформити не може, так як серед спадкового майна є будинок з господарськими будівлями, який належав спадкодавцю, але державна реєстрація якого проведена не була і нотаріус не видає на нього відповідне свідоцтво, оскільки відсутні правовстановлюючі документи. Просила визнати за нею право власності на цей будинок з господарськими спорудами.

В судовому засіданні позивачка заявлені вимоги підтримала і в своїх поясненнях підтвердила обставини викладені в позовній заяві, уточнивши, що інших спадкоємців, які б прийняли спадщину немає. На день смерті батьків вона проживала з ними, прийняла спадщину і в теперішній час продовжує жити у вказаному будинку.

Представник відповідача в задоволенні позову не заперечував, просив справу розглянути без його участі, про що надав заяву.

Дослідивши обставини справи, представлені докази та давши їм оцінку, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.01.2000 року помер батько позивачки ОСОБА_3, у звязку з чим відкрилася спадщина на його майно, яку прийняли в рівних долях позивачка та її мати ОСОБА_4 відповідно до положень п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР (норми якого діяли на той час), являючись спадкоємцями за законом першої черги, що видно із свідоцтва про смерть ОСОБА_3, свідоцтва про народження та про укладення шлюбу позивачки, її паспорту, довідок Воскресенської сільської ради.

06.06.2002 року мати позивачки також померла і спадщину після її смерті прийняла ОСОБА_1, оскільки проживала на день смерті із нею (п.1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР), що видно як з її показів, так і з довідки Воскресенської сільської ради.

Як вбачається з довідки КП «Буринське бюро технічної інвентаризації» та довідки Воскресенської сільської ради серед спадкового майна є житловий будинок з господарськими будівлями розташований в с. Воскресенка по вул. Першотравнева,91, Буринського району, державна реєстрація якого проведена не була.

Рішенням виконавчого комітету Воскресенської сільської ради №25 від 04.09.1993 року земельна ділянка під забудову передана ОСОБА_3 у приватну власність площею 0,45 га, з яких 0,4257 га для ведення особистого селянського господарства та 0,0243 га для обслуговування будівництва, що вбачається з виписки із вказаного рішення наданого відповідачем.

В подальшому позивачкою було замовлено та отримано технічний паспорт на вищевказаний житловий будинок, що підтверджується його копією наявною в матеріалах справи.

З довідок Буринської районної СЕС та СДПЧ-23, вбачається, що при будівництві будинку з господарськими спорудами порушень протипожежних та санітарних норм не встановлено, і він відповідає вимогам надійності і безпечної експлуатації, що видно також із звіту №1 від 04.01.2012 року про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж обєкта.

Таким чином, аналізуючи матеріали цивільної справи суд приходить до висновку, що забудовник ОСОБА_3 побудував зазначений будинок на відповідно виділеній земельній ділянці, з дотримання вищевказаних норм, однак за свого життя не оформив право власності на нього, оскільки, з невідомих причин не предявив будинок відповідній комісії та помер.

Відповідно до п. 216 «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» від 03.03.2004 року № 20/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві.

Однак отримати такий документ в даний час не можливо, так як власник майна помер.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

У відповідності до ст.8 Конвенції про захист прав людини та основних свобод (1950 р.) кожен має право на повагу до його приватного, сімейного життя та до житла.

Згідно ч.2 ст.12 Закону України «Про власність» від 07.02.1991 року №697-ХІІ, положення якого діяли на час відкриття спадщини, громадянин набуває права власності також на майно, одержане внаслідок успадкування…

Частиною 1 ст.13 цього ж Закону до обєктів права приватної власності віднесено в тому числі і житлові будинки.

Приймаючи до уваги, що позивачка прийняла спадщину, але не може скористатись в повному обсязі своїм правом власності на спадкове майно шляхом нотаріального оформлення спадщини у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинок, а інших спадкоємців, які мають право на обовязкову частку в спадщині не встановлено, суд вважає, що її вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Оскільки, спадкодавець не виконав обовязок щодо предявлення будинку комісії для прийняття в експлуатацію та не провів його реєстрацію, цей обовязок переходить до його спадкоємців, тобто до позивачки.

Керуючись ст.ст.5,6,10,15, 212 ЦПК України, ст.ст.527,529,549ЦК УРСР, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок №91 за планом літера - „А-1 з господарськими спорудами: літня кухня «Б», прибудова «б», сараї «В,Г,Е,Ж», погріб - «ПГ», огорожа «N», що розташований по вулиці Першотравневій, 91 в с. Воскресенка Буринського району Сумської області в порядку спадкування за законом, як за спадкоємицею першої черги.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Сумської області через Буринський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час його проголошення, в той же строк з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий