Справа № 2-167/12
Рішення

Іменем України

"20" червня 2012 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі :

головуючого - судді Рожкової О.С.

при секретарях Маковей О.М., Ленько Н.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 за участю третьої особи органу опіки та піклування виконавчого комітету Житомирської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні, зміну порядку спілкування з дитиною,-

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 та з урахуванням уточнень просив змінити порядок спілкування з дитиною, встановивши йому наступні дні і години зустрічі з неповнолітнім сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1: кожну другу суботу та другу неділю щомісяця з 10-00 години в суботу до 18-00 години неділі за адресою АДРЕСА_1 або на свіжому повітрі в межах України до повноліття сина, протягом двох тижнів підряд в літній період кожного року для оздоровлення дитини за адресою АДРЕСА_1 або на свіжому повітрі в межах України до повноліття сина, не чинити перешкод у спілкуванні з сином ОСОБА_3 по мобільному звязку.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 02.10.2007 року зобовязано ОСОБА_2 не чинити перешкод позивачу у спілкуванні з дитиною та встановлено час для спілкування з сином ОСОБА_3. З 01.09.2011 р. дитина ходить до школи, її вік змінився і спілкування батька з сином протягом декількох годин на неділю є явно недостатнім для виховання останнього, тому позивач вважає, що є підстави для зміни порядку спілкування з дитиною, який був встановлений рішенням суду від 02.10.2007 року.

Ухвалою суду від 20.06.2011 року за клопотанням представника позивача залишено без розгляду позовні вимоги про визнання неправомірними дій ОСОБА_2 щодо перешкоджання позивачу спілкування з сином ОСОБА_3, зобовязання припинити зловживання правами матері щодо заборони спілкування неповнолітнього ОСОБА_4 з батьком та стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 20000 грн. на користь позивача.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, відповідач позовні вимоги не визнала в повному обсязі. Зазначила, що часи, які просить позивач встановити для спілкування з дитиною її не влаштовують, оскільки дитина у вихідні займається в гуртках , крім того рішенням виконкому Житомирської міської ради матері позивача також визначені дні побачень з онуком, тому у неї залишається недостатньо часу для проведення спільних вихідних.

Представники прокуратури та органу опіки і піклування виконавчого комітету Житомирської міської ради в судове засідання не зявились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Рішенням суду від 16.11.2006 року шлюб між сторонами розірвано, сина залишено проживати з матірю (а.с.8).

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 02.10.2007 року зобовязано ОСОБА_2 не чинити позивачу перешкод у спілкуванні з дитиною та встановлено час для спілкування з сином ОСОБА_3: кожен понеділок, середу, пятницю з 18 години до 20 години за місцем проживання ОСОБА_1 в АДРЕСА_2 та свіжому повітрі.

Між сторонами постійно виникають конфлікти пов»язані із порядком виконання рішення суду щодо часу побачень батька з дитиною та чиненням перешкод в їх зустрічах, що підтверджується численними зверненнями обох батьків до різних наглядових інстанцій з заявами та скаргами з даного приводу. На даний час сторони перебувають в конфліктних відносинах, що вбачається з їх пояснень.

Сімейним кодексом України (далі - СК України ) передбачено як обов'язок батьків по вихованню дітей, так і право батьків на виховання дітей.

На підставі статті 151 СК України, батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини; батьки мають право вибирати форми й методи виховання, за виключенням тих, які суперечать закону, моральним принципам.

Відповідно до вимог статті 157 вказаного Кодексу питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкодити тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

На підставі статті 153 СК України передбачено право батьків на спілкування з дітьми незалежно від того, де вони знаходяться. Спілкування з дітьми може бути як періодичним, так і систематичним, можливість сумісного відпочинку, відвідування дитини вдома, в школі, у дитячому закладі.

Статтею 15 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено право дитини як на проживання, так і на спілкування з батьками: дитина, яка проживає окремо від батьків або від одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків й прямих контактів.

На підставі статті 159 частини 2 цього Кодексу, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їх спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення.

ОСОБА_4 з 01 вересня 2011 року ходить до школи і відповідно графік його життя змінився. Позивач проживає в м. Києві, а тому позбавлений можливості бачити сина в будні дні у години, визначені рішенням суду. Домовленості між сторонами щодо часу та порядку спілкування ОСОБА_1 з дитиною незважаючи на рішення Корольовського районного суду від 02.10.2007 року досі не досягнуто. Крім того, мати позивача ОСОБА_5, бабуся дитини, в своєму зверненні до органу опіки та піклування Житомирської міської ради просила скасувати рішення від 25.02.2010 р. про встановлення часів для спілкування з онуком.

З урахуванням всіх обставин справи, роботи батька поза межами міста Житомира та часу необхідного для переїзду, в інтересах, перш за все, самої дитини суд приходить до висновку, що спосіб участі у систематичному вихованні дитини його батьком слід змінити, надавши можливість останньому оздоровлювати дитину протягом двох тижнів підряд в літній період кожного року та один раз на місяць проводити з дитиною повноцінний день, який включає перебування дитини у батька до наступного дня, а саме другу суботу та неділю на місяць в період часу з 10 год. суботи до 18 год. наступного дня, що дасть батьку можливість відвідування з сином закладів культури та спорту, вистав, читання дитині перед сном книжок тощо.

Вимоги позивача не чинити перешкод у спілкуванні з сином ОСОБА_3 по мобільному звязку є безпідставними, оскільки доказів на підтвердження того, що відповідач чинить такі перешкоди суду не надано.

Керуючись ст.ст. 151, 153, 157, 159 Сімейного кодексу України ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61, 214-215, 218, 292, 294 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Змінити порядок спілкування позивача ОСОБА_1 з сином, встановивиши позивачу час для спілкування з сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 :

-за адресою: АДРЕСА_3 або на свіжому повітрі в межах України другу суботу та другу неділю з 10-00 години в суботу до 18-00 години в неділю щомісяця до повноліття сина.

-за адресою: АДРЕСА_4 або на свіжому повітрі в межах України протягом двох тижнів підряд в літній період кожного року для оздоровлення дитини до повноліття сина.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира протягом десяти днів з дня його проголошення, особи, які приймали участь у розгляді справи, але не були присутні під час проголошення рішення протягом десяти днів з дня отримання копії рішення суду.

Головуючий суддя О. С. Рожкова