Справа № 2-2652/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2012року

Сихівський районний суд м. Львова

в складі: головуючого Мички Б.Р.

при секретарі Трілі Б.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Виробнича фірма «Українська школа модерну», третя особа ОСОБА_4 про захист прав споживачів, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить солідарно стягнути з відповідачів завдаток в розмірі 15000грн., додаткову суму в розмірі завдатку - 15000грн., інфляційні витрати в розмірі 720грн., 3% річних 369,86грн., компенсацію згідно розписки 3000грн., а всього 34089,86грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 15 листопада 2010 року в магазині між ним та відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір №02/15/11, згідно якого останній зобов'язався передати йому у власність виріб, а саме дверний комплект, на підставі його замовлення на столярні вироби від 15.11.2010р. №02/15/11. На виконання умов договору ним було сплачено працівнику ОСОБА_2 - ОСОБА_4 завдаток в розмірі 15000грн. За умовами договору ОСОБА_2 зобов'язувався виготовити виріб та передати у його власність до 04 лютого 2011 року. Проте, ОСОБА_2 затягував виконання зобов'язання та вимогу передати дверний комплект або повернути завдаток лише надавав усні відмовки про те, що дверний комплект буде виготовлено найближчим часом. Після спливу чотирьох місяців з моменту коли мало бути виконано замовлення, працівник ОСОБА_4, назвавшись директором ТзОВ «Виробнича фірма «Українська школа модерну», надав зобов'язання розписку, в якій вказав, що у зв'язку з реорганізацією, його замовлення буде виконано ТзОВ «Виробнича фірма «Українська школа модерну»до 15 липня 2011 року, а у випадку невиконання замовлення повернуто завдаток. 01 липня 2011 року йому було надано другу розписку, в якій зазначено, що у випадку невиконання його замовлення до 01 серпня 2011 року йому буде повернуто завдаток та надано компенсацію за спричинені незручності в сумі 3000грн. Всупереч наведеному, він так і не отримав ні дверних комплектів, ні коштів. У зв'язку з наведеним, просить в судовому порядку солідарно стягнути з відповідачів 15000грн. завдатку, три відсотки річних від простроченої суми в розмірі 369,86грн., інфляційні витрати 720грн., 3000грн. компенсації згідно розписки від 01.07.2011 року, а також додатково сплатити суму завдатку 15000грн. у відповідності до вимог ст.571 ЦК України.

В судовому засіданні 15 лютого 2012 року позивач та його представник позов підтримали в повному обсязі, дали пояснення аналогічні викладеним в позовні заяві, просять такий задоволити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні 15 лютого 2012 року позов визнав, пояснив що дійсно між ним та позивачем 15 листопада 2010 року було укладено договір за яким він зобов'язувався у визначений в договорі строк виготовити для позивача двері, а позивачем було сплачено йому завдаток в розмірі 15000грн. однак у зв'язку з певними обставинами виконати свої зобов'язання у визначений строк не зміг. Зазначив, що двері за замовленням позивача вже виготовляються та зобов'язується якомога швидше виготовити замовлення позивача.

Представник відповідача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Виробнича фірма «Українська школа модерну»та третя особа ОСОБА_4 в судове засідання не зявилися, хоча належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи, а тому суд вважає можливим розглядати справу у їх відсутності.

Заслухавши пояснення учасників процесу, зясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до переконання, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

15 листопада 2010 року між відповідачем ФОП ОСОБА_2 (Постачальник) та позивачем ОСОБА_1 (Замовник) укладено договір №02/15/11, за умовами якого відповідач зобов'язувався передати у власність позивача виріб, на підставі заявлених ним замовлень визначених в Додатку №1 до Договору, який зобов'язався виготовити до 04 лютого 2011 року, а позивач зобов'язався прийняти цей виріб та на підставі узгодженого замовлення оплатити 50% загальної суми вказаної замовленні, а при передаванні-прийманні виробу оплатити залишок суми по замовленню.

У відповідності зі ст.ст.526, 530 ЦК України зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк.

З замовлення на столярні вироби №02/15/11 від 15 листопада 2010 року вбачається, що позивачем умови укладеного договору виконано та оплачено 50% від суми замовлення 15000грн., що стверджується підписом третьої особи ОСОБА_4 та відтиском печатки ФОП ОСОБА_2. Оплата за двері в розмірі 15000грн. підтверджується також розпискою ОСОБА_4 від 15 листопада 2010 року.

Всупереч умов договору, відповідач ФОП ОСОБА_2 взяті на себе зобовязання за договором не виконав та не передав у власність позивача виріб, на підставі заявлених ним замовлень визначених в Додатку №1 до Договору.

Як вбачається з пояснень наданих сторонами в судовому засіданні, ФОП ОСОБА_2 вже не здійснює підприємницької діяльності та за всіма його зобов'язаннями зобов'язалося відповідати ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Виробнича фірма «Українська школа модерну», директором якого являється ОСОБА_4.

01 червня 2011 року директор ТзОВ «Виробнича фірма «Українська школа модерну», ОСОБА_4 написав зобов'язання, в якому зазначає, що у зв'язку з реформацією та переїздом виробництва не виконав замовлення №02/15/11 перед позивачем у відведений термін, та зобов'язується виконати замовлення до 15 липня 2011 року, в іншому випадку повернути завдаток в розмірі 15000грн.

01 липня 2011 року директор ТзОВ «Виробнича фірма «Українська школа модерну», ОСОБА_4 написав ще одну розписку, в якій зазначає, що зобов'язується виконати замовлення №02/15/11 від 15 листопада 2010 року ОСОБА_1 до 15 липня 2011 року. У випадку неможливості виконання даного замовлення ним будуть повернуті кошти по авансу в сумі 15000грн. та додаткова компенсація 3000грн. до 01 серпня 2011 року.

Судом встановлено, що відповідачами своїх зобов'язань за договором №02/15/11 від 15 листопада 2010 року у строк встановлений договором, а в подальшому письмовим зобов'язанням та розпискою не виконано та не передано у власність позивача виріб, на підставі заявлених ним замовлень визначених в Додатку №1 до Договору.

Відповідно до ч.1 ст.10 Закону Украни «Про захист прав споживачів»споживач має право відмовитись від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобовязань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у встановлений строк стає неможливим.

Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановленим договором або законом. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобовязання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.

Згідно ч.1 ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання.

З договору та замовлення на столярні вироби №02/05/11 від 15.11.2010р., а також наявної в матеріалах справи розписки від 15.11.2010р. вбачається, що сплачену позивачем суму в розмірі 15000грн. слід вважати завдатком, який був виданий відповідачу в рахунок належних з нього (позивача) платежів на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання, тобто сплати повної вартості столярних виробів після їх виготовлення.

У відповідності до вимог ч.1 ст.571 ЦК України, якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості.

А відтак, вимоги позивача щодо солідарного стягнення з відповідачів завдатку в розмірі 15000грн. та додаткової суми у розмірі завдатку 15000грн. є підставними та підлягають до задоволення.

Згідно ст.1 ч.1 п.7 Закону України «Про захист прав споживачів» договором у сфері захисту прав споживачів є усний чи письмовий правочин між споживачем і продавцем (виконавцем) про якість, терміни, ціну та інші умови, за яких реалізується продукція.

З розписки директора ТзОВ «Виробнича фірма «Українська школа модерну»ОСОБА_4 від 01 липня 2011 року вбачається, що у випадку неможливості виконання замовлення №02/15/11 від 15 листопада 2010 року ОСОБА_1 в термін до 15 липня 2011 року, йому буде сплачена додаткова компенсація в розмірі 3000грн. до 01 серпня 2011 року.

Суд вважає розписку, написану відповідачем, підтвердженням ще однієї умови, додаткового зобов'язання по договору №02/15/11 від 15 листопада 2010 року укладеного між сторонами, а тому вимоги позивача в частині солідарного стягнення з відповідачів компенсації в розмірі 3000грн. є підставними та підлягають до задоволення.

За умовами ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

А відтак, в частині вимог позивача про солідарне стягнення суми завдатку з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох відсотків річних відповідно до ст.625 ЦК України, суд вважає необхідним відмовити, оскільки первісно між сторонами не склалися правовідношення щодо виконання саме грошового зобовязання.

Враховуючи те, що позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав, як споживач ненаданої послуги та, в силу ст.22 Закону України «Про захист прав споживачів», звільнений від сплати судового збору при поданні позову, суд, відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України повинен стягнути судовий збір з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог. У звязку з наведеним з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 330 грн.

На підставі ст.ст.509, 526, 530, 570, 571, 612, 625 ЦК України, ст.ст.7, 10, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», та керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, с у д , -

в и р і ш и в :

Позов задоволити частково.

Стягнути солідарно з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Виробнича фірма «Українська школа модерну»в користь ОСОБА_1 15000грн. сплаченого завдатку, додаткову суму в розмірі завдатку 15000грн. та 3000грн. компенсації згідно розписки, а всього 33000грн.

Стягнути солідарно з фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «Виробнича фірма «Українська школа модерну»в користь держави 330грн. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою, у відсутності якої таке було постановлено, - протягом того ж строку з дня отримання його копії.

Головуючий

Оригінал. Виготовлено в одному екземплярі.