Апеляційний суд Житомирської області
Справа №0609/4с-53/12 Головуючий у 1-й інст. Бондарчук В.В.
Категорія 79 Доповідач Гансецька І. А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2012 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді: Гансецької І.А.

суддів: Микитюк О. Ю.,

ОСОБА_1

при секретарі: Ходаківській О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії

за апеляційною скаргою державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції на ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 12.09.2012 року

встановила:

В липні 2012 року ОСОБА_2 звернулась до суду із скаргою на дії державного виконавця в обґрунтування якої зазначила, що рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 30.11.2011 року з неї на користь ПАТ «ЕрстеБанк» стягнуто 109683,77 доларів США заборгованості за кредитним договором та 1820 грн. судових витрат.

23.06.2012 року вона отримала постанову про відкриття виконавчого провадження від 11.06.2012 року,згідно якої їй було надано строк для добровільного виконання рішення суду до 17.06.2012 року. Одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем було винесено постанову про накладення арешту на все її майно. Вважає дії державного виконавця неправомірними, а постанову про накладення арешту на майно незаконною з тих підстав, що державним виконавцем її фактично позбавлено можливості добровільно виконати рішення суду, обмежено її права та права членів її сімї. Крім зазначеного, арешт накладено на майно у межах суми, що перевищує розмір боргу, зазначений у виконавчому документі на 100000,00 грн.

Просила поновити строк звернення до суду з даною скаргою, визнати неправомірними дії державного виконавця та зобовязати його скасувати постанову про накладення арешту на все майно.

Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 12.09.2012 року скаргу задоволено. Поновлено заявнику строк звернення до суду з даною скаргою, визнано неправомірними дії державного виконавця, які виявились у винесенні постанови про арешт всього майна боржника та зобовязано державного виконавця скасувати постанову про накладення арешту на все майно ОСОБА_2

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали судді в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Задовольняючи скаргу, суд виходив з того, що державним виконавцем при здійсненні виконавчих дій не дотримано вимог ст.50 Закону України «Про виконавче провадження в Україні» з якої вбачається, що в. першу чергу стягнення має звертатись на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, в тому числі кошти на рахунках і вкладах в установах банків та інших кредитних організаціях, і лише за відсутності у боржника коштів і цінностей - на належне йому інше майно.

Державний виконавець надав строк для добровільного виконання постанови і одночасно наклав арешт на все майно, чим обмежив права боржника та членів його сімї. Однак, з таким висновком суду погодитись не можна.

За змістом ст.ст.25,27 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження.

У постанові про виконавче провадження державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувана державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

У разі якщо при відкритті виконавчого провадження державним виконавцем накладено арешт на майно та кошти боржника, боржник за погодженням з державним виконавцем має право у строк до початку примусового виконання рішення реалізувати належне йому майно чи передати кошти в рахунок повного або часткового погашення боргу за виконавчим документом. У разі продажу майна боржника покупець цього майна повинен внести кошти за придбане майно на рахунок органу державної виконавчої служби у строк до початку примусового виконання рішення. Після внесення покупцем коштів арешт з проданого майна боржника знімається за постановою державного виконавця.

В статті 50 Закону України «Про виконавче провадження», на яку посилається суд, зазначено наслідки завершення виконавчого провадження.

Порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника із визначенням черговості стягнень міститься у ст.52 вказаного Закону. Частина 5 даної статті передбачає право боржника запропонувати ті види майна чи предмети, на які необхідно в першу чергу звернути стягнення.

Крім зазначеного, суд помилково ототожнює поняття накладення арешту на майно на стадії відкриття провадження та звернення стягнення на майно боржника.

Постанова державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, в якій виправлено описку і змінено суму, яка належить до стягнення з 975111,03 грн. на 875111,03 грн., жодним чином не обмежує боржника у його правах та не є Р перешкодою у добровільному виконанні рішення суду.

З наведеного вбачається, що державний виконавець при винесенні оскаржуваної постанови діяв в межах повноважень, наданих йому Законом України «Про виконавче провадження» та Наказом Міністерства юстиції України «Про затвердження Інструкції про проведення виконавчих дій» № 74/5 від 15.12.1999 року із змінами.

Колегія суддів приходить до висновку про скасування ухвали суду першої інстанції та ухвалення нової ухвали про відмову у задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст. 209,218, 303, 304,307, 312, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів -

ухвалила:

Апеляційну скаргу державного виконавця Корольовського відділу державної виконавчої служби Житомирського міського управління юстиції задовольнити.

Ухвалу Корольовського районного суду м.Житомира від 12.09.2012 року скасувати в частині задоволення скарги про визнання дій державного виконавця неправомірними та зобовязання вчинити певні дії.

Ухвалити в цій частині нову ухвалу.

Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні скарги на дії державного виконавця про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії.

В решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: