Провадження № 2/2508/819/2012 Справа № 2508/5673/2012
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

15 жовтня 2012 року смт. Козелець

Козелецький районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Бузунко О.А.,

при секретарі Галюк Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4; третя сторона, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Опікунська рада Данівської сільської ради Козелецького району, за участю прокурора прокуратури Козелецького району Чернігівської області, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

до Козелецького районного суду Чернігівської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4; третя сторона, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: Опікунська рада Данівської сільської ради Козелецького району, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що в житловому будинку № 31 по вул. Перемоги в с. Данівка, Козелецького району, власником якого є позивач, була зареєстрована і проживала колишня невістка ОСОБА_2, разом зі своїми дітьми: ОСОБА_3 (21.04.1999 р.н.) та ОСОБА_4 (25.06.2003 р.н.), які рік тому вибули з вказаного домоволодіння, за вищевказаною адресою не зявляються, особистих речей в будинку не зберігають.

В судовому засіданні позивач підтримала повністю заявлені нею позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні пояснила, що вона дійсно протягом більше як рік не проживає за вказаною адресою, оскільки її діти навчаються в Козельці і вони були змушені переїхати в Козелець і винаймати там житло. Відповідач ОСОБА_2 просила відмовити в задоволенні позову, оскільки їй та її дітям немає куди прописатися.

Представник Опікунської ради Данівської сільської ради Козелецького району в судовому засіданні заперечував проти виселення неповнолітніх дітей.

Прокурор прокуратури Козелецького району Чернігівської області вважав можливим визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Вислухавши пояснення осіб, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником будинку № 31 по вул. Перемоги в с. Данівка, Козелецького району Чернігівської області, що підтверджується договором купівлі-продажу.

Допитані в якості свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пояснили суду, що ОСОБА_2 (їхня колишня знайома сусідка) під час перебування в шлюбі з ОСОБА_7 проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1. Проте в травні 2011 року відповідач, зібравши власні речі, виїхала разом з дітьми з вказаного будинку і більше свідки їх не бачили. Перебуваючи в будинку позивача свідки звертали увагу на те, що особистих речей відповідача в цьому будинку немає.

Свідок ОСОБА_7 пояснив суду, що дійсно його колишня дружина, забравши з будинку речі, разом з дітьми поїхала до смт Козелець. Діти час від часу та влітку приїздять до свого батька, який і проживає ІНФОРМАЦІЯ_2.

17 жовтня 2012 року Комісією у складі депутата Данівської сільської ради ОСОБА_5, секретаря Данівської сільської ради ОСОБА_8 та сусідки ОСОБА_9 було складено акт обстеження будинку № 31 по вул. Перемоги в с. Данівка, Козелецького району Чернігівської області, відповідно до якого ОСОБА_2 та її двоє дітей: ОСОБА_3 (21.04.1999 р.н.) та ОСОБА_4 (25.06.2003 р.н.) за вказаною адресою фактично не проживають з травня 2011 року, особистих речей не зберігають.

Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст. 321 ЦК України).

Відповідно до положень ст. 156 ЖК УРСР члени сім'ї власника житлового будинку, які проживають разом з ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку. Згідно зі ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

З урахуванням того, що відповідач ОСОБА_2 відсутня в будинку більше одного року (проти чого не заперечувала відповідач ОСОБА_2М.), вона втратили право користування житловим приміщенням. Таким чином, позовні вимоги щодо визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування жилим приміщення, підлягають задоволенню.

Щодо визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням, малолітніх дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3 суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог в цій частині за відсутністю предмета спору, так як діти в будинку за адресою по вул. Перемоги, 31, с. Данівка, не проживають та не зареєстровані (відповідно до адресних довідок, датованих 2 серпня 2012 року).

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір в розмірі 110 гривень 20 коп. належить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 317, 319, 321, 405 ЦК України, ст. 156 ЖК УРСР, ст.ст. 15, 60, 88, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим будинком № 31, що по вул. Перемоги в с. Данівка Козелецького району Чернігівської області.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 35 (тридцять пять) гривень 77 коп.

Повернути ОСОБА_1 зайво сплачений судовий збір в розмірі 2 (дві) грн. 90 коп., сплачений нею 16 липня 2012 року на розрахунковий рахунок № 0163, код отримувача 38020568, банк отримувача ГУДК України в Чернігівській області, код банку отримувача: 853592 (квитанція № 394/428).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення через Козелецький районний суд Чернігівської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Козелецького районного суду Бузунко О.А.

Мотивувальна та резолютивна частини рішення проголошені 15 жовтня 2012 року.

Повний текст рішення виготовлено 19 жовтня 2012 року.