АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22ц/2090/3986/12
Справа № 2-141/2012р. Головуючий 1 інстанції Ворона С.В.
Категорія: право власності Доповідач: Колтунова А.І.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого Колтунової А.І.,

суддів Ларенка В.І., Міненкової Н.О.,

при секретарі Моторній Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові апеляційну скаргу директора Товариства з обмеженою відповідальністю «НАЗ-ОЛЕ» ОСОБА_1 на рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 17 квітня 2012 року по цивільній справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «НАЗ - ОЛЕ» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Сектор у справах громадянства, імміграції і реєстрації фізичних осіб Вовчанського РВ ГУМВС України в Харківській області про припинення права користування приміщенням, усунення перешкод у здійснення права власності та розпорядження майном шляхом звільнення приміщення, зняття з реєстрації та виселення, -

ВСТАНОВИЛА:

27 лютого 2012 року товариство з обмеженою відповідальністю «НАЗ - ОЛЕ» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Сектор у справах громадянства, імміграції і реєстрації фізичних осіб Вовчанського РВ ГУМВС України в Харківській області про припинення права користування приміщенням, усунення перешкод у здійснення права власності та розпорядження майном шляхом звільнення приміщення та зняття з реєстрації та виселення.

Позивач посилався на ті обставини, що їм на праві власності належить комплекс бази відпочинку імені ОСОБА_5 за адресою: Харківська область, Вовчанський район, Хотімлянська сільська рада, на підставі договору купівлі-продажу від 26 лютого 2008 року, зареєстрованого в реєстрі за № 603.

До складу нежитлових приміщень бази входять приміщення № 40 спального корпусу № 4.

Після придбання нежитлових приміщень бази відпочинку їм стало відомо, що у вказаному приміщенні проживають відповідачі по справі без наявності на те правових підстав.

Зазначені приміщення було передано їм у користування у відповідності з договором від 01 вересня 1995 року на період їх трудових відносин між ними та ВО «Завод імені ОСОБА_6» (на даний час ДП «Завод імені ОСОБА_6»), попереднім власником.

Відповідно до листа ДП «Завод імені ОСОБА_6» від 12 листопада 2010 року, ОСОБА_3 була звільнена з бази відпочинку на підставі наказу від 16 жовтня 2000 року.

На виконання пункту 3 даного договору, ОСОБА_3 повинна була звільнити разом з усіма проживаючими членами її родини вказану квартиру до 19 жовтня 2000 року.

Однак, остання квартиру не звільнила, продовжує в ній мешкати без наявних на те повноважень на користування приміщеннями, що не відноситься до житлового фонду.

У звязку з чим, позивачі зазначали, що порушуються їх права на користування, володіння та розпорядження належним їм на праві власності майном.

Позивачі просили суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування приміщенням бази відпочинку імені ОСОБА_5, розташованого за адресою: Харківська області, Вовчанський район, с. Хотімля, усунути їм перешкоди у здійсненні права власності на ті приміщення шляхом зняття з реєстраційного обліку відповідачів та виселення їх зі спірного нежилого приміщення.

Позивачі ОСОБА_3, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проти задоволення позивних вимог заперечували, мотивуючи це тим, що вони у встановленому законом порядку поселились в дане приміщення, постійно там мешкають і зареєстровані, іншого житла не мають, а тому просили відмовити в задоволенні позову.

Рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 17 квітня 2012 року в задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «НАЗ-ОЛЕ» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Сектор у справах громадянства, імміграції і реєстрації фізичних осіб Вовчанського РВ ГУМВС України в Харківській області про припинення права користування приміщенням, усунення перешкод у здійснення права власності та розпорядження майном шляхом звільнення приміщення та зняття з реєстрації та виселення, відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «НАЗ-ОЛЕ» просить рішення суду скасувати, задовольнити їх позов, посилаючись на ті обставини, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам по справі.

Судом необґрунтовано не було прийнято до уваги, що спірні приміщення мають статус нежитлових, а тому не можуть розглядатись як житло і до них не можуть бути застосовані норми ЦК України, що регулюють найм житла.

Судом також не була перевірена законність реєстрації відповідачів в нежитлових приміщеннях, правові підстави їх проживання там.

Зазначеним вище рішенням суду першої інстанції порушені їх права власників.

В суді апеляційної інстанції представник ТОВ «НАЗ-ОЛЕ» підтримував апеляційну скаргу.

ОСОБА_3 та її представник проти задоволення апеляційної скарги заперечували.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ТОВ «НАЗ-ОЛЕ» про припинення права користування приміщенням, зняття з реєстрації та виселення відповідачів, суд першої інстанції виходив з того, що спірні помешкання знаходяться на території бази відпочинку та використовувались зі згоди їх власника, як житлові.

Відповідачі у встановленому законом порядку, зі згоди власника, поселились в зазначених приміщенням, були зареєстровані там, проводили в установленому законом порядку оплату житла і комунальних послуг.

Зміна власника цих приміщень не дає підстав для виселення відповідачів без надання іншого житлового приміщення.

Колегія суддів погоджується з даними висновками суду з наступних підстав.

Судом установлено, підтверджується письмовими доказами та не оспорюється сторонами, що будівля спального корпусу № 4 бази відпочинку імені ОСОБА_5 відноситься до нежитлового приміщення (а.с. 25), але використовувались колишнім власником ДП «Завод імені ОСОБА_6» під житло для їх працівників.

ОСОБА_3 перебувала у трудових відносинах з ДП «Завод імені ОСОБА_6» з 20 травня 1992 року по 16 жовтня 2000 року, з 22 квітня 2002 року до 01 червня 2008 року (а.с. 38-40).

ОСОБА_3, її чоловік, перебував з ДП «Завод імені ОСОБА_6» у трудових відносинах з 22 квітня 1990 року по 15 квітня 1994 року, з 01 серпня 1994 року по 09 січня 2006 року (а.с. 41-43).

За договором найму від 01 вересня 1995 року відповідачам у користування була надана квартира 40 площею 25 кв. метрів в корпусі №4 бази відпочинку імені ОСОБА_5 (а.с. 9, 10).

В зазначеному приміщенні відповідачі були зареєстровані, постійно проживали, здійснювали оплату за квартиру та комунальні послуги (а.с. 12-14, 20-21).

Рішенням виконавчого комітету № 62 від 13 жовтня 2005 року ці приміщення були зареєстровані як гуртожиток за адресою: с. Хотімля, вул. Новодомівська, 1. Вказане рішення в установленому законом порядку не оспорено (а.с. 36).

Протоколом № 78 сумісного засідання обєднаного профспілкового комітету і адміністрації заводу імені ОСОБА_6 від 19 квітня 2007 року квартира 40 в корпусі №4 бази відпочинку була надана ОСОБА_3 на родину, яка складається з трьох осіб, у користування як гуртожиток (а.с. 46-48).

За договором купівлі-продажу від 26 лютого 2008 року нежитлові приміщення бази відпочинку імені ОСОБА_5 на підставі рішення господарського суду Харківської області від 12 вересня 2007 року про звернення стягнення на предмет іпотеки «Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк»» були відчужені ТОВ «НАЗ-ОЛЕ» (а.с. 5-9).

На момент відчуження зазначених приміщень відповідачі у справі мешкали там, були зареєстровані.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано прийшов до висновку, що хоча й спірне приміщення не виключено з числа нежитлових, однак, протягом тривалого часу використовувалось як житлове, було застосовано під житлове, надавалось працівникам даного підприємства як житлове за договором найму, а тому до правовідносин, що склались між сторонами, можуть бути застосовані норми матеріального права, передбачені главою 59 ЦК України.

Правильними колегія суддів вважає й висновки суду першої інстанції, що відповідачі не можуть бути виселені із вказаного приміщення без надання іншого житла.

Доводи апелянта стосовно того, що порушуються їх права власника на користування, володіння і розпорядження належним їм майном, колегія суддів вважає необґрунтованим, так як їх право власності на вказані приміщення відповідачами не оспорюються та не порушуються.

Разом з тим, вони набули дане майно разом із мешкаючими там, зареєстрованими в установленому законом порядку особами, у звязку з чим, правові підстави до їх виселення без надання іншого приміщення, відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, були предметом розгляду суду першої інстанції, їм надана належна оцінка, висновків суду вони не спростовують.

У звязку з чим, правових підстав для задоволення апеляційної скарги і скасування рішення суду за її доводами, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ст. 308, ч.1 ст.314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «НАЗ-ОЛЕ» відхилити.

Рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 17 квітня 2012 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно, однак може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних в кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді: