Справа № 2-6490/11
(2/401/2025/12)
РІШЕННЯ

Іменем України

15.02.2012 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Руденко В.В.,

при секретарі Чорнойван О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення з нього заборгованості за договором позики в сумі 26277,47 грн. У підтвердження своїх позовних вимог зазначає, що 26.10.2011 року відповідач отримав від нього грошові кошти у сумі 25 890 грн. На підтвердження договору позики, відповідач надав йому розписку, у якій зобов'язався повернути кошти до 10.11.2011 року отриману суму. На прохання позивача про добровільну сплату заборгованості ніяким чином не відреагував, в усній формі відмовився сплатити заборгованість. Просить стягнути основний борг в розмірі 25890 грн., 3% річних в розмірі 85,12 грн. та відсотки за користування грошима в розмірі 302,35 грн.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.

Відповідач до судового засідання не зявився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином ( а.с. 11), про що свідчить поштове повідомлення про вручення йому судової повістки. Тому суд вважає можливим зі згоди представника позивача, у відповідності до ст.. 224 ЦПК України, провести заочний розгляд справ та постановити заочне рішення.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно розписки від 26 жовтня 2011 року, відповідач взяв у борг в позивача гроші в сумі 25890 грн. Відповідач зобовязувався повернути суму позики до 10 листопада 2011 року, але своє зобовязання не виконав до теперішнього часу та ігнорує всі вимоги позивача про повернення боргу.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України).

Зобов'язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов'язання, передбачених договором або законом, зобов'язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Належним виконанням зобов'язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов'язки сторін зобов'язання.

Згідно зі змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК).

Як передбачено ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У зв'язку з тим, що відповідач до тепер не повернув позивачу позичені в нього гроші, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 25890 гривні основного боргу, 3% річних в розмірі 85,12 грн., а також судові витрати по справі, що складаються з судового збору в розмірі 259,75 грн.

В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивачем суду належними та допустимими доказами відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України не підтверджено рівень облікової ставки НБУ.

Керуючись ст.ст. 11, 60, 77,84,88 209, 212-215,224 ЦПК України , суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики в розмірі 25890 грн., 3% річних в розмірі 85,12 грн., а також судовий збір у розмірі 259,75 грн., а всього 26234 (двадцять шість тисяч двісті тридцять чотири) гривні 87 копійок.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів після проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: