УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2012 року колегія суддів судової палати в цивільних справах, апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Савчекка C.I.,

суддів Даценко Л.М., Панасюка С.П.,

при секретарі Мироненко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Тетіївського районного суду Київської області від 29 січня 2007 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності,

встановила:

У серпні 2007 року ОСОБА_2 звернувся в суд із зазначеною позовною заявою, в якій просив визнати недійсним договір купівлі-продажу цілісного майнового комплексу (склад та огорожа складу ПММ, гараж, ангар, автозаправна станція, адміністративний будинок-контора, стоянка автомобілів), розташованого в м. Тетіїв вул. Карла Маркса, 183, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Посилався на те, що 15 серпня 2003 року ОСОБА_3 придбав у ВАТ "Символ" частку розміром 49,85 % у статутному фонді ТОВ "Регіон", яка належала ВАТ "Символ". Законність договору купівлі-продажу частки у статутному фонді товариства у подальшому було підтверджено рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 10.09.2003 року.

2 грудня 2005 року ОСОБА_3 здійснив відчуження даного комплексу ОСОБА_4, чим порушив право позивача, як співзасновника ТОВ "Регіон", оскільки здійснив таке відчуження без відома всіх інших співзасновників та ТОВ "Регіон".

Тому просив визнати недійсним зазначений договір купівлі-продажу з підстав, передбачених ст. ст. 202, 203, 215 ЦК України, оскільки саме ТОВ "Регіон", а не відповідач ОСОБА_3М є власником спірного майна, переданого останньому у власність засновниками і учасниками товариства.

У листопаді 2006 року ОСОБА_5В. звернувся із зустрічним позовом, в якому просив визнати за ним право власності на зазначене спірне майно, з підстав, передбачених ст. ст. 328, 392, 635, 657 ЦК України, оскільки він придбав це майно на законних підставах, а ОСОБА_2 оспорює його право власності на це майно.

Рішенням Тетіївського районного суду Київської області від 29 січня 2007 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу недійсним. Зустрічний позов задоволено.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 8 травня 2007 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, a рішення Тетіївського районного суду Київської області від 29 січня 2007 року залишено без змін,

У березні 2009 року ОСОБА_2 подав заяву про перегляд рішення суду у звязку з нововиявленими обставинами.

Ухвалою Тетіївського районного суду Київської області від 12 травня 2009 року заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду.

У березні 2012 року ОСОБА_6, особа, яка не брала участі в справі, подав апеляційну скаргу на зазначене рішення суду першої інстанції, в якій посилався на те, що таке рішення порушило його корпоративне право, як співвласника ТОВ "Регіон. Просив його скасувати і постановити нове рішення, яким визнати недійсним договір купівлі-

продажу цілісного майнового комплексу, розташованого у м. Тетіїв по вул. Карла Маркса, 183, тобто задовольнити позов ОСОБА_7, та відмовити в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 про визнання за ним права на спірний цілісний майновий комплекс.

Перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції виходив з тога, що ОСОБА_2, не будучи стороною договору купівлі-продажу, не навів суду доказів про те, що спірний договір не відповідає вимогам ст. 203 ЦК України.

Крім того, посилання позивача на порушення при укладенні договору вимог ст. ст. 203, 215 ЦК України свого підтвердження в судовому засіданні не знайшли, а його доводи про належність майна ТОВ "Регіон" суперечать Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, ст. 55 Закону України "Про нотаріат", п. 49 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, оскільки при передачі майна ВАТ "Символ" до Статутного фонду ТОВ "Регіон" не було дотримано вимог закону і на час відчуження у 2003 році майно залишалося у власності ВАТ "Символ" і лише перебувало у користуванні ТОВ "Регіон".

Такі висновки суду є правильними і такими, що відповідають обставинам справи та

вимогам закону.

За правилами ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання

в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Встановлено, що за умовами договору купівлі-продажу, укладеного 2 грудня 2005 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, продавець ОСОБА_8 продав, а покупець ОСОБА_4 купив за 195000 грн. комплекс, що складається з адмінбудинку (контора АБК) перший поверх розміром 132,5 кв. м, другий поверх розміром 139,7 кв. м, а разом 272,2 кв. м, цегляний; автозаправочної станції, цегляна, 23,4 кв. м; гаража (ангар), металевий каркас, обшитий шифером, загальною площею 1381 кв. м; стоянки для автомобілів (асфальт); розміром 4000 кв, м; складу та огорожі ПММ (металева сітка з бетонної плити), площею 979,2 кв. м, що знаходиться в м. Тетієві по вул. Карла Маркса, 183 Київської області. Зазначені обставини підтверджуються нотаріально посвідченим приватним нотаріусом Тетіївського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_9 договором купівлі-продажу від2 грудня 2005 року, номер реєстру 2952 (а. с. 55-56).

Встановлено, що ні позивач ОСОБА_2, ні апелянт ОСОБА_6 не були стороною даного договору купівлі-продажу, до суду звернувся з позовом ОСОБА_2 як фізична особа, співвласник ТОВ "Регіон, а апеляційну скаргу на рішення суду подав ОСОБА_6, як фізична особа, співвласник ТОВ "Регіон", вважаючи, що відчуженням вищевказаного майна, яке належало ТОВ "Регіон", порушені їхні права. У позовній заяві ОСОБА_2В, послався на ст. ст. 203, 215, 658 ЦК України, при цьому позивач не надав належних та допустимих доказів про те, що ТОВ "Регіон" на час укладення договору купівлі-продажу було власником спірного майна.

Як убачається з п. 2 договору купівлі-продажу від 2 грудня 2005 року, відчужуваний комплекс належить продавцеві ОСОБА_3М на підставі рішення Тетіївського районного суду Київської області від 10.09.2003 року. Даним рішенням суду визнано договір купівлі-продажу (відступлення) частки у статутному фонді ТОВ ''Регіон" від 15.08.2003 року на суму 190967 грн. між ВАТ "Символ" та ОСОБА_3 дійсною угодою. (а. с. 10-11, 55-66).

З матеріалів справи убачається, що у судовому засіданні позивачем не було доведено, що на час укладення оспорюваного договору купівлі-продажу спірне майно належало ТОВ "Регіон". Крім того, ні ВАТ "Символ", ні ТОВ "Регіон" учасниками даного судового процесу не були і позивачу таких повноважень не надавали.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про те, що оскаржуваним рішенням суду порушено його корпоративне право, як співвласника ТОВ "Регіон", а суд вирішив питання про його права в управлінні та майні ТОВ "Регіон", не заслуговують на увагу, оскільки ні ТОВ "Регіон, ні апелянт не були ні сторонами договору купівлі-продажу, ні стороною в даній цивільній справі і повноважень на ведення справи в суді зазначені товариства ОСОБА_6 не надавали.

Крім того, безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що оскаржуване рішення суду порушило корпоративне право апелянта, як співвласника ТОВ "Регіон", оскільки апелянт не надав суду доказів тим обставинам, що на час укладення договору купівлі-продажу 2.12.2005 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відчужуване майно належало ТОВ "Регіон''. Як убачається з договору купівлі-продажу, майно, яке є предметом даного договору, належало продавцю ОСОБА_3 на праві власності, як фізичній особі.

З урахуванням наведеного, доводи апеляційної скарги про те, що даним рішенням суд вирішив питання про права і обовязки апелянта, не заслуговують на увагу.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Тетіївського районного суду Київської області від 29 січня 2007 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена а касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді