Справа № 2/2007/11/2012
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

„04 вересня 2012 року Великобурлуцький районний суд

Харківської області

в складі головуючого - судді РИКОВА М.І.

при секретарі ШЕГДА В.М.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Великий Бурлук справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: комунальне підприємство «Харківський обласний Фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі», «Великобурлуцьке мале комунальне підприємство технічної інвентаризації» про поділ майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна жилого будинку та земельної ділянки, шляхом визнання за нею права власності на 66/100 частин зазначеного майна, яке розташоване за адресою вул. Молодіжна, 71 с. Жуків Яр Великобурлуцького району Харківської області.

На обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що з 10 березня 2000 року вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Великобурлуцького районного суду Харківської області від 28 грудня 2009 року. За час подружнього життя ними було побудовано жилий будинок та одержано у власність для обслуговування будинку земельну ділянку № 71 по вул. Молодіжна в с. Жуків Яр Великобурлуцького району Харківської області. Посилаючись на те, що право власності на будинок та земельну ділянку зареєстроване лише за відповідачем, а розмір аліментів, які вона отримує від відповідача не достатній для забезпечення фізичного, духовного розвитку та лікування дитини, з урахуванням уточнених позовних вимог, ОСОБА_1 просила поділити зазначене нерухоме майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, визнавши за нею з урахуванням інтересів її неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 66/100 частин жилого будинку та земельної ділянки за вказаною адресою.

Рішенням Великобурлуцького районного суду Харківської області від 21 січня 2011 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 17 лютого 2011 року, у задоволенні позову відмовлено (а.с.171-173, 191-192).

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 липня 2011 року рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області від 21 січня 2011 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 17 лютого 2011 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с.222-223).

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та наполягала на їх задоволенні, посилаючись на обставини викладені в позові.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності за № 764 від 13.10.1010 року (а.с.53) проти позову заперечували, при цьому зазначили, що на підставі договору дарування від 31 січня 2001 року відповідачеві було подаровано недобудований жилий будинок, готовністю 2% з надвірними будівлями літньої кухні та сараю, готовністю 94%.

26 березня 2001 року між ним та комунальним підприємством «Харківський обласний Фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» (далі - Фонд), було укладено договір кредиту, відповідно до якого, з урахуванням додаткової угоди від 24 вересня 2003 року, Фонд надав відповідачеві кредит для будівництва будинку у розмірі 28 453 грн. 00 коп., а він зобовязався повернути цю суму у строк до 5 жовтня 2020 року та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 8 958 грн. 60 коп.

Посилаючись на те, що позивачка, шлюбні відносини з якою припинені у вересні 2009 року, не приймає участі у погашені кредиту, на даний час кредит повністю не погашений, крім того, рішенням Великобурлуцького районного суду Харківської області від 22 грудня 2011 року визнано недійсним свідоцтво про право власності на даний будинок, яке видане 14 вересня 2004 року виконавчим комітетом Великобурлуцької селищної ради Харківської області, просили у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Представник третьої особи - директор Великобурлуцького малого комунального підприємства технічної інвентаризації ОСОБА_5 суду пояснила, що право власності на жилий будинок в с. Жуків Яр по вул.Молодіжна, буд.71 Великобурлуцького району Харківської області скасовано відповідно до рішення суду від 22 грудня 2011 року, а свідоцтво про право власності анульовано.

Представник третьої особи - директор комунального підприємства «Харківський обласний Фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» на адресу суду направив листа, в якому висловлена відмова від участі у справі, судове слухання просять проводити без їх участі (а.с.91).

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані ними документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги і заперечення, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що в задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що з 10.03.2000 року ОСОБА_1 перебувала з ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Великобурлуцького районного суду Харківської області від 28.12.2009 року (а.с.24).

Сторони визнали факти, що їх шлюб був зареєстрований 10 березня 2000 року, шлюбно-сімейні відносини вони припинили і стали проживати окремо з вересня 2009 року.

За договором дарування від 31.01.2001 року ОСОБА_6 подарував, а його син ОСОБА_2, який є відповідачем по даній справі, прийняв у дар недобудований будинок з недобудованими надвірними будівлями, готовність будинку склала 2 %, надвірних будівель - 94 % (а.с.78).

26 березня 2001 року між комунальним підприємством «Харківський обласний Фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» та ОСОБА_2 був укладений договір кредиту, згідно з яким, з урахуванням додаткової угоди від 24 вересня 2003 року, Фонд надав відповідачеві кредит для будівництва будинку у розмірі 28 453 грн. 00 коп., а останній зобовязався повернути цю суму у строк до 5 жовтня 2020 року та сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 8 958 грн. 60 коп. (а.с.27-34, 72-77).

Згідно з п.4.8 зазначеного договору до повного повернення кредиту забудовником, усі зведені забудовником споруди і будівлі є власністю Фонду (а.с.73).

Відповідно листа Фонду, сума непогашеного кредиту складає 22 672 грн. 94 коп. і до сплати повної суми кредиту, всі побудовані забудовником споруди є власністю Фонду. Питання розподілу жилого будинку можливе при сплаті повної суми кредиту та відсотків за його використання (а.с.91). Відповідач ОСОБА_2 в суді пояснив, що до теперішнього часу він сплачує даний кредит.

Рішенням Великобурлуцького районного суду Харківської області від 22 грудня 2001 року визнано недійсним свідоцтво про право власності на жилий будинок, розташований в с. Жуків Яр по вул. Молодіжна, буд. 71 Великобурлуцького району Харківської області, видане 14 вересня 2004 року виконавчим комітетом Великобурлуцької селищної ради Харківської області ОСОБА_2.

Також скасовано державну реєстрацію права власності на жилий будинок, розташований в с.Жуків Яр по вул.Молодіжна, буд. 71 Великобурлуцького району Харківської області за ОСОБА_2, здійснену 14 вересня 2004 року Великобурлуцьким малим комунальним підприємством технічної інвентаризації, реєстраційний номер 7432983, номер запису 659 в книзі 27 (а.с.233-234).

Згідно листа директора Великобурлуцького МКПТІ за № 579 від 16.08.2012 року, право власності на жилий будинок в с.Жуків Яр по вул.Молодіжна, буд.71 Великобурлуцького району Харківської області скасовано Великобурлуцьким МКПТІ відповідно до рішення суду від 22.12.2011 року, свідоцтво про право власності анульовано (а.с.268).

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідно до п.4.8 вищезазначеного договору, оскільки на даний час кредит відповідачем в повному обсязі не сплачено, власником жилого будинку з надвірними будівлями в с.Жуків Яр по вул.Молодіжна, буд.71 Великобурлуцького району Харківської області на даний час є Фонд, тобто відповідач не може набути права власності на спірний жилий будинок до повного погашення кредиту, отриманого на добудову цього будинку.

Згідно положень ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до п. 22 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ч.2 ст.372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків.

Згідно з ч.1 ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

В судовому засіданні встановлено, що власником жилого будинку з надвірними будівлями до повного погашення кредиту є Фонд, про що була досягнута домовленість між ОСОБА_2 і Фондом при отриманні кредиту на будівництво житла, поділ цього житла з надвірними будівлями, відповідно до ч.1 ст.70 СК України, до повного погашення кредиту є неможливим, у звязку з чим позов в частині вимоги про поділ жилого будинку з надвірними будівлями задоволенню не підлягає.

Також не може бути задоволена і вимога про поділ земельної ділянки, яка надана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Відповідно до вимог ст.120 ЗК України та ст.377 ЦК України якщо на земельній ділянці, приватизованій одним із подружжя, знаходиться будинок, будівля, споруда, що є спільною власністю подружжя, то у разі поділу будинку, будівлі, споруди до особи, яка не має права власності чи користування земельною ділянкою, переходить це право в розмірі частки права власності в спільному майні будинку, споруди.

Згідно ч.4 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Оскільки позивачеві відмовлено в задоволенні позовних вимог про визнання права власності на частину жилого будинку з надвірними будівлями, суд приходить до висновку, що позивачеві слід відмовити і в задоволенні вимоги про поділ земельної ділянки, на якій знаходиться спірний будинок з надвірними будівлями.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, районний суд,-

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: комунальне підприємство «Харківський обласний Фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі», «Великобурлуцьке мале комунальне підприємство технічної інвентаризації» про поділ майна, що є обєктом спільної сумісної власності подружжя ВІДМОВИТИ.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області шляхом подання апеляційної скарги через Великобурлуцький районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 07 вересня 2012 року.

Головуючий Суддя Великобурлуцького районного суду

Харківської області: ОСОБА_7