Броварський міськрайонний суд Київської області
справа 1007/352/2012
РІШЕННЯ

Іменем України

25 червня 2012 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Телепенька А.Д.

при секретарі Смірновій І.В., Срібній Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Ніко-плюс» до ОСОБА_2 про визнання права власності та зобовязання підписати акт прийому-передачі нежитлових приміщень, -

встановив :

У січні 2012 року позивач ОСОБА_1 з обмежною відповідальністю «Ніко-плюс» (далі ТОВ «Ніко-плюс») звернулося до суду з названим позовом, посилаючись на те, що 03 листопада 2011 р. між ТОВ «Ніко-плюс» та ОСОБА_2 був укладений договір оренди нежитлового приміщення, згідно з яким відповідач взяв в оренду у позивача приміщення загальною площею 142 кв.м. в складському приміщенні №15, приміщення загальною площею 85 кв.м. в складському приміщенні № 16, приміщення загальною площею 107 кв.м. в складському приміщенні № 17, та приміщення загальною площею 75 кв.м. в складському приміщенні № 19/20, що розташовані за адресою: с.Зазим'я, Київська область, вул. Радгоспна, 6 (далі - Договір).

Згідно пунктів 2.1.-2.3. даного Договору «Сторони повинні призначити своїх представників для участі в двосторонній комісії з метою огляду об'єктів оренди та складання акту приймання-передачі нежитлових приміщень, який є невід'ємною частиною Договору (пункт.2.1.Договору). Об'єкти оренди передаються Орендодавцем і приймається Орендарем у користування протягом 10-х днів з моменту підписання цього Договору (пункт 2.2.Договору). Об'єкти оренди вважаються переданими з моменту підписання ОСОБА_3 прийому-передачі (пункт 2.3.Договору).

Крім того, згідно 3.1.,3.2. Договору «Договір набирає чинності з моменту його підписання уповноваженими особами Сторін. Термін оренди починається від дня підписання ОСОБА_3 прийому-передачі (Додаток №2) Об'єктів оренди». Проте Відповідач до сьогоднішнього дня відмовляється підписувати ОСОБА_3 прийому - передачі складських приміщень, тим самим порушує не лише умови Договору, але й вимоги ст.526 ЦК України, згідно з якою «Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства».

Вважає відмову відповідача підписувати акт прийому-передачі нежитлових приміщень необгрунтованою, оскільки ТОВ «Ніко-плюс» є власником вищевказаних нежитлових приміщень, так як по-перше: дане нерухоме майно знаходиться на земельній ділянці власником якої є позивач, по-друге: вищевказані складські приміщення перейшли у власність позивача після закінчення Договору оренди укладеного з відповідачем на підставі п.8.1. Договору. А саме: 28 вересня 2006 р. між позивачем та ОСОБА_4 (далі - орендар) був укладений договір оренди складських приміщень, які розташовані за адресою: с. Зазимя Київська область, вул. Радгоспна, 6 (далі - Договір).

Згідно умов Договору укладеного з ОСОБА_4 орендар має право: обладнати обєкти нерухомості на власний розсуд, здійснювати капітальний ремонт, поліпшення, добудову, перебудову, будівництво об'єктів нерухомості, перелічених в п.1.1.Договору, відповідно до вимог чинного законодавства України; передати орендодавцю всю технічну, проектну, дозвільну та іншу документацію даних об'єктів».

ОСОБА_4 за період оренди вищевказаних об'єктів нерухомості було здійснено добудови, в результаті станом на сьогоднішній день складське приміщення № 15 площею 1746 кв.м., складське приміщення № 16 площею 2140 кв.м., складське приміщення № 17 площею 1803 кв.м., складське приміщення №19/20 площею 4391 кв.м., які всі розташовані за адресою: с.Зазим'я, Київська область, вул. Радгоспна 6.

А відповідно до п.8.1. Договору «Всі добудови, перепланування, будови, перебудови об'єктів нерухомості, зроблені орендарем, які не можуть бути відокремлені від об'єктів нерухомості, перелічених в п.1.1. Договору, без нанесення останнім шкоди, є власністю орендодавця».

Після закінчення договору оренди ОСОБА_4 повинен був передати позивачу орендоване майно з усіма поліпшеннями та всією проектною документацією (згідно п.7.2.5. Договору). Але після розірвання договору оренди та тривалої переписки між сторонами, ОСОБА_4 не було надано позивачу всю технічну, проектну, дозвільну та іншу документацію.

Керуючись п.8.1. Договору оренди позовна вимога позивача - власника земельної ділянки про визнання права власності на вищезазначені складські приміщення є законною та не порушує права інших осіб, в т.ч. і права ОСОБА_4, так як ним був підписаний акт прийому-передачі орендованих та збудованих ним всіх нежитлових приміщень, де прямо зазначено, що орендар майнових та інших матеріальних претензій до орендодавця не має.

Тому, для можливості в найближчий час використовувати вищезазначені приміщення відповідно до вимог чинного законодавства, позивач зробив всі експертизи добудованого, новозбудованого майна - складських приміщень № 15, 16, 17, 19/20 (далі-приміщення) на відповідність будівельним та пожарним нормам та на предмет можливості; використання їх за призначенням, а саме: а) замовив розробку проектів технічного стану вищевказаних приміщень, де в паспортах технічного стану складських корпусів № 15, 16, 17, 19/20 прямо зазначено, що технічний стан об'єктів в цілому - нормальний. Оцінка стану основи задовільний, фундаментів нормальний, стін задовільний, колон - нормальний, покриття нормальний, покрівлі - задовільний, дверей та вікон - нормальний, підлоги задовільний. Дефектів та пошкоджень не виявлено. Загроза життю та здоров'ю робітників, що працюють на об 'єкті - немає. Загрози населенню, що мешкає поблизу об 'єкта - немає. Загрози обрушення основних конструкцій об'єкта або його частини - немає. Загрози забруднення довкілля навколо об 'єкта немає. Дефектів та пошкоджень не виявлено; б) провів експертизу протипожежного стану вищевказаних складських приміщень, де висновок за результатами обстеження наступний: «На підставі наданих на перевірку матеріалів та проведення обстежень приміщень встановлено, що документація з забезпечення пожежної безпеки, стан наявних приміщень TOB «Ніко-плюс» відповідають вимогам Закону України «Про пожежну безпеку». Об'єкти по адресі: село Зазим 'я, вулиця Радгоспна, 6 Броварського району Київської області призначені під склади для зберігання негорючих речовин»; в) замовив аналіз конструктивних рішень складських споруд, де «По результатам проведенных исследований сформулированы следующие выводы и рекомендации. Общее техническое состояние обследованных сооружений оценивается как нормальное, соответсвующее требованиям эксплуатационной надежности и пригодности, исходя из функционального назначения объектов. Установлено, что основные несущие конструктивные элементы и грунтовое основание складських сооружений имеют достаточный резерв несущей способности и жест кости по отношению к расчетным загрузкам при существующих обьемно-планировочном и конструктивном решениях объектов. Следовательно, существующая обеспеченность рассматриваемых складських сооружений требуемой эксплуатационной надежностью является достаточным основаним для приемки и ввода построенных объектов в есплуатацию».

Позивач надавав відповідачу всю вищезазначену технічну та проектну документацію, надав договір оренди нежитлових приміщень з попереднім орендодавцем та акт прийому-передачі нежитлових приміщень до даного договору, що згідно ст.328 ЦК України є законною підставою для набуття права власності, але відповідач відмовився підписувати акт прийому - передачі складських приміщень, так як вважає дані документи не достатніми, і на сьогоднішній день вимагає від позивача розірвати підписаний з ним договір оренди нежитлових приміщень, тим самим порушує не лише умови Договору, але й вимоги ст.526 ЦК України, згідно з якою «Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства». Тому просить суд, визнати за TOB «Ніко-плюс» право власності на складське приміщення № 15 площею 1746 кв.м., складське приміщення № 16 площею 2140 кв.м., складське приміщення № 17 площею 1803 кв.м., складське приміщення №19/20 площею 4391 кв.м.які всі розташовані за адресою: Київська область, с.Зазим'є, вул. Радгоспна, 6. Вважати введеним в експлуатацію на складське приміщення № 15 площею 1746 кв.м., складське приміщення № 16 площею 2140 кв.м., складське приміщення № 17 площею 1803 кв.м., складське приміщення №19/20 площею 4391 кв.м.які всі розташовані за адресою: Київська область, с.Зазим'є, вул. Радгоспна, 6. Зобовязати відповідача підписати акт прийому-передачі нежитлових приміщень на підставі договору оренди нежитлових приміщень від 03 листопада 2001 року.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовільнити.

Відповідач у судовому засіданні позов визнав.

Суд, заслухавши пояснення сторін, повно і всебічно з'ясувавши обставини в справі, об'єктивно дослідивши надані сторонами докази, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

У ст. 328 ЦК України зазначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Суд приймає до уваги твердження позивача про те, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) ним, набувається особою, якщо інше не встановлено договором або законом, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди, тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна), оскільки вказане прямо передбачено ст. 331 ЦК України.

Згідно ч.2 ст. 331 ЦК України, якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується й розпоряджається належним йому майном. Власник має право робити відносно свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.

Отже, підстави заборони набувати права власності мають бути прямо передбачені законами України.

Постановою Кабінету міністрів України від 13.04.2011 року № 461 затверджено Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, згідно з яким якщо на самочинно збудоване нерухоме майно визнано право власності за рішенням суду, воно приймається в експлуатацію згідно з вказаним Порядком.

Проте, зазначений вище Порядок не містить процедури та порядку введення в експлуатації у випадку позивача, оскільки останній не є замовником, а саме забудовником спірних приміщень, а відтак позбавлений можливості ввести складські споруди в експлуатацію відповідно до вимог, встановлених постановою Кабінету міністрів України від 13.04.2011 року № 461 та вимог, встановлених Законом України "Про регулювання містобудівної діяльності", згідно з якими замовник - це фізична або юридична особа, яка має намір щодо забудови території (однієї чи декількох земельних ділянок) і подала в установленому законодавством порядку відповідну заяву. Аналогічна норма міститься в Законі України "Про архітектурну діяльність".

Також, судом встановлено, що власником земельної ділянки є позивач, а тому відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України на його вимогу суд має право визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Згідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільного права може бути, зокрема, визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Оскільки ОСОБА_4, всупереч умов укладеного договору не надав позивачу всю проектну документацію на добудови, перепланування, будови, перебудови об'єктів нерухомості, позивач самостійно організував проведення експертиз даних об'єктів на відповідність їх вимогам законодавства України.

Урахування судом паспортів технічного стану, експертного висновку протипожежного стану, висновку щодо конструктивних рішень складських споруд на підставі ч. 2 ст. 8 ЦК України (аналогія права) приводить до висновку, що прийняття в експлуатацію об'єкта полягає у визначенні готовності об'єкта, закінченого будівництвом, будівельним і іншим нормам і правилам, необхідним при прийнятті в експлуатацію.

Також, суд, приймаючи рішення у справі, бере до уваги ту обставину, що відмовити позивачу у розгляді та вирішенні справи в частині введення спірного майна в експлуатацію забороняється законом, а саме ч. 9 ст. 8 ЦПК України.

Враховуючи викладене, суд доходить висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 328, 376 ЦК України, ст.ст. 8,60, 212-215 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати за TOB «Ніко-плюс» право власності на складське приміщення № 15 площею 1746 кв.м., складське приміщення № 16 площею 2140 кв.м., складське приміщення № 17 площею 1803 кв.м., складське приміщення №19/20 площею 4391 кв.м., які всі розташовані за адресою: Київська область, с.Зазим'є, вул. Радгоспна, 6.

Вважати введеним в експлуатацію складське приміщення № 15 площею 1746 кв.м., складське приміщення № 16 площею 2140 кв.м., складське приміщення № 17 площею 1803 кв.м., складське приміщення №19/20 площею 4391 кв.м., які всі розташовані за адресою: Київська область, с.Зазим'є, вул. Радгоспна, 6.

Зобовязати ОСОБА_2 підписати акт прийому-передачі нежитлових приміщень на підставі договору оренди нежитлових приміщень від 03 листопада 2001 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 з обмеженою відповідальністю «Ніко-плюс» 100 грн. 40 коп. судового збору, сплаченого останнім при подачі позовної заяви до суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.Д. Телепенько