Справа № 223/1244/2012
Провадження №2/223/1063/2012
Рішення

іменем України

19.06.2012 р. Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого Ратушняк І. О.

при секретарі Тихій О.Н.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради та ОСОБА_3 РДА Вінницької області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом,-

встановив:

ОСОБА_4 звернувся до суду в інтересах ОСОБА_1 із заявою, в якій вказує, що 14 квітня 1996 року померла мати позивача ОСОБА_5, яка до дня смерті була зареєстрована та проживала ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) розміром 2,74 в умовних кадастрових гектарах у землях, які перебували в колективній власності КСП «Вулизьке», с. Велика Вулига Тиврівського району Вінницької області.

За життя ОСОБА_5 склала заповіт від 25 вересня 1991 року, посвідчений секретарем виконкому ОСОБА_2 сільської ради ОСОБА_6 та зареєстрований в реєстрі за № 12, яким усе своє майно заповіла позивачеві. На час відкриття спадщини заповіт не змінено і не відмінено.

Позивач прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_5 в силу положень ст. 549 ЦК України 1963 року, шляхом фактичного вступу до шести місяців з часу відкриття спадщини у володіння та управління спадковим майном, зокрема провів ремонт належного спадкодавцю житлового будинку та обробляв присадибну земельну ділянку.

Крім того про прийняття спадщини свідчить наявність у позивача правовстановлюючих документів на майно, що належало спадкодавцеві, зокрема оригіналів ощадних книжок.

З метою оформлення прийнятої спадщини позивач звернувся до ОСОБА_3 держнотконтори, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) розміром 2,74 в умовних кадастрових гектарах на території ОСОБА_2 сільської ради, йому було відмовлено в звязку з відсутністю сертифікату про право на вказану частку (пай).

Відповідно до положень ст.5 ЗК України (1990 року), в редакції що діяла на час відкриття спадщини, земля могла належати громадянам на праві колективної власності.

За ст.17 ЗК України, передача земельних ділянок у колективну та приватну власність проводилась Радами народних депутатів, на території яких розташовані земельні ділянки.

Згідно з Указом Президента України «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям»від 8.08.1995 р. № 720/95 право на земельну частку (пай) мали усі члени КСП, внесені до списку, що додається до Державного акта на право колективної власності.

Відповідно до п.24 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ»від 16.04.2004 р. №7 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України від 19.03.2010р.№ 2), член колективного сільськогосподарського підприємства (КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Згідно з розпорядженням голови ОСОБА_3 райдержадміністрації від 26.10.2004 року № 430 на імя ОСОБА_5 мало бути видано сертифікат на земельну частку (пай) на території ОСОБА_2 сільської ради без визначення її меж в натурі (на місцевості). При цьому вказаний сертифікат відділом Держкомзему не виготовлявся в звязку з відсутністю чистих бланків .

Державний акт на право колективної власності на землю було видано КСП «Вулизьке»26.12.1995 р., відтак з цього часу ОСОБА_5 набула право на вищевказану земельну частку (пай).

Спадкодавець була помилково пропущена у списку, що додавався до державного акта на право колективної власності, що згідно вищевикладених розяснень Пленуму ВСУ не позбавляє її права на земельну частку (пай) у землях, які перебували в колективній власності КСП «Вулизьке».

Розмір належної ОСОБА_5 земельної частки (паю) на території ОСОБА_2 сільської ради становить 2,74 в умовних кадастрових гектарах без визначення її меж в натурі (на місцевості), вартість станом на день смерті становить 10 741 грн.

Відсутність сертифіката на право на земельну частку (пай) на імя ОСОБА_5 позбавляє позивача можливості оформити свої спадкові права в ОСОБА_3 державній нотаріальній конторі, виділити земельну частку (пай) в натурі і отримати державний акт на право приватної власності на землю на своє імя, тому він вимушений звернутись до суду з даним позовом.

Просить визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) розміром 2,74 в умовних кадастрових гектарах, вартістю 10741,00 грн. на території ОСОБА_2 сільської ради Тиврівського району Вінницької області в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, яка померла 14 квітня 1996 року в с. Велика Вулига Тиврівського району Вінницької області.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_7 позовні вимоги підтримав, просить їх задоволити з підстав, наведених в позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 сільської ради в судове засідання не зявився, про розгляд справи повідомлений. Відповідач подав суду заяву, в якій просить справу розглянути у їх відсутності, позов визнає.

Представник відповідача ОСОБА_3 РДА ОСОБА_8 позов визнав.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Згідно з ч.2 ст.548 ЦК України 1963р. прийнята спадщина визнавалась належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ч.5 ст.1268 ЦК України, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з часу її відкриття.

Судом встановлено, що 14 квітня 1996 року померла ОСОБА_5, яка до дня смерті була зареєстрована та проживала ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить право на земельну частку (пай) розміром 2,74 в умовних кадастрових гектарах у землях, які перебували в колективній власності КСП «Вулизьке»с. Велика Вулига Тиврівського району Вінницької області, що стверджується розпорядженням голови ОСОБА_3 райдержадміністрації від 26.10.2004 року № 430.

Розмір належної ОСОБА_5 земельної частки (паю) на території ОСОБА_2 сільської ради становить 2,74 в умовних кадастрових гектарах без визначення її меж в натурі (на місцевості), вартість станом на день смерті становить 10 741 грн., що стверджується довідкою відділу Держкомзему у Вінницькій області №01-13/647 від 03.04.2010 р.

Позивач - спадкоємець за заповітом після смерті ОСОБА_5, відповідно до ст. 549 ЦК України 1963 року прийняв спадщину, фактично вступивши до шести місяців з часу відкриття спадщини у володіння та управління спадковим майном, що стверджується довідкою ОСОБА_2 сільської ради №147 від 18.04.2012 р. І

Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину, немає.

На дану земельну ділянку заборони немає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 174, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 1218, 1231, 1232, 1233, 1268 ЦК України, ч.2 ст.548 ЦК України 1963р. -

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) розміром 2,74 в умовних кадастрових гектарах, вартістю 10741,00 грн. на території ОСОБА_2 сільської ради Тиврівського району Вінницької області, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, яка померла 14 квітня 1996 року в с. Велика Вулига Тиврівського району Вінницької області.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана до Апеляційного суду Вінницької області через Тиврівський районний суд протягом десяти діб з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засідання під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_9