АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/1690/927/2012
Головуючий по 1-й інстанції Андрієць
Суддя-доповідач: Петренко В. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 лютого 2012 року
м.Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах Апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого: судді Петренка
В.М.,

Суддів: Акопян В.І., Лобова О.А.

при секретарі: Фадєйкіній Н.Б.

розглянула у відкритому судовому
засіданні в м. Полтаві цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука, Полтавської області
від 19 січня 2012 року,

у справі за позовом ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
(ПАТ) ''УкрСиббанк'' про визнання
недійсними договорів іпотеки.

Колегія суддів, заслухавши
доповідь судді-доповідача
апеляційного суду,-

ВСТАНОВИЛА:

23 червня 2011 року позивачка ОСОБА_2
звернулась до суду з позовом до ПАТ
''УкрСиббанк''у якому прохає ухвалити
рішення, яким визнати недійсними
договори іпотеки від 26 липня 2007 року та
28 грудня 2007 року укладені між нею та
відповідачем та виключити з реєстру
обтяжень нерухомого майна в
Державному реєстрі іпотек запис про
заборону відчуження , а саме земельну
ділянку 627 кв.м. та жилого будинку з
господарськими будівлями загальною
площею 179,7 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що
на час укладання договорів іпотеки
вона була зареєстрована в будинку
разом з неповнолітніми дітьми ОСОБА_3
та ОСОБА_4, договори не були погоджені у
встановленому законом порядку Органом
опіки та піклування.

Рішенням Автозаводського
районного суду м. Кременчука,
Полтавської області від 19 січня 2012
року у задоволенні позову ОСОБА_5 до ПАТ
''УкрСиббанк''про визнання недійсними
договорів іпотеки -відмовлено за
пропуском строку позовної давності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5
прохає скасувати рішення суду першої
інстанції та ухвалити нове рішення,
яким задовольнити її позовні вимоги.

Заслухавши суддю-доповідача,
пояснення осіб, що беруть участь у
справі в межах позову та доводів
апеляційної скарги, перевіривши
матеріали справи, колегія суддів
приходить до наступного висновку.

Згідно вимог п.2 ч.1 ст.307 ЦПК
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право скасувати рішення суду першої
інстанції і ухвалити нове рішення по
суті позовних вимог.

Відповідно до п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК
України підставами для скасування
рішення суду першої інстанції і
ухвалення нового рішення або зміни
рішення є: невідповідність
висновків суду обставинам справи;
порушення або неправильне
застосування норм матеріального або
процесуального права

Відмовляючи в задоволенні позову
ОСОБА_5 суд першої інстанції виходив із
того, що вона пропустила строк
позовної давності для звернення до
суду з вказаним позовом.

Однак із такими висновками не
можна погодитись, оскільки суд дійшов
їх з порушенням норм матеріального та
процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК
України рішення суду повинно бути
законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд,
виконавши всі вимоги цивільного
судочинства, вирішив справу згідно із
законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене
на основі повно і всебічно з'ясованих
обставин, на які сторони посилаються,
як на підставу своїх вимог і
заперечень, підтверджених тими
доказами, які були досліджені в
судовому засіданні.

Рішення суду зазначеним вимогам
не відповідає.

Судом першої інстанції
встановлено, що 26 липня 2007 року між
ОСОБА_5 та АКІБ ''УкрСиббанк''укладено
договір про надання споживчого кредиту
№0, відповідно до якого ОСОБА_5
надано кредитні кошти у формі
поновлювальної лінії в іноземній
валюті в сумі 80 000 доларів США, що
дорівнювало еквіваленту 404 000 грн., із
остаточним поверенням кредиту не
пізніше 26 липня 2014 року зі сплатою 13,50%
річних.

(а.с.56-59).

28 грудня 2007 року між банком та
ОСОБА_5 та АКІБ ''УкрСиббанк''укладено
договір про надання споживчого кредиту
№0, відповідно до якого ОСОБА_5
надано кредитні кошти у формі
поновлювальної лінії в іноземній
валюті в сумі 62 000 доларів США, що
дорівнювало еквіваленту 313 100 грн., із
остаточним поверненням кредиту не
пізніше 26 грудня 2014 року зі сплатою 13,90%
річних.

(а.с.62 -64).

Встановлено, що 26 липня 2007 року
та 28 грудня 2007 року між банком

( кредитором) та ОСОБА_2 ( Поручитель )
року укладено договори поруки.
Відповідно до п.1.1 цих договорів
Поручитель взяла на себе зобов'язання
відповідати на невиконання ОСОБА_6 (
боржником) усіх його зобов'язань, які
виникли із кредитних договорів:
№0 від 26 липня 2007 року та №0
від 28 грудня 2007 року.

( а.с.58,59,65 ).

Встановлено, що для забезпечення
належного виконання кредитних
зобов'язань відповідача ОСОБА_7 за
кредитним договором №0 від 26
липня 2007 року та споживчого кредиту
№0 від 28 грудня 2007 року, між
банком та ОСОБА_2 укладено договори
іпотеки від 26.07 2007 р. та від 28.12.2007 р. на
передачу в іпотеку іпотекодержателю
нерухомого майна, а саме будинку з
господарськими будівлями загальної
площею 179,7 кв.м., житловою площею 110,6
кв.м. та земельної ділянки площею 627,00
кв.м., кадастровий номер :07:002:0460.
Будинок та земельна ділянка
знаходяться по АДРЕСА_1 та є власністю
ОСОБА_2, ( іпотекодавця ) на підставі
договору купівля продажу, посвідченого
23.10.2002 року приватним нотаріусом
Кременчуцького нотаріального округу
ОСОБА_9 та Державного акту на право
власності на земельну ділянку виданого
виданого Автозаводською районною
радою у м.Кременчуці 24 квітня 2007 року.

(а.с.11 - 19).

Крім того 26 липня 2007 року та 28
грудня 2007 року між банком

( кредитором) та ОСОБА_2 ( Поручитель )
року укладено договори поруки.
Відповідно до п.1.1 цих договорів
Поручитель взяла на себе зобов'язання
відповідати на невиконання ОСОБА_6 (
боржником) усіх його зобов'язань, які
виникли із кредитних договорів:
№0 від 26 липня 2007 року та №0
від 28 грудня 2007 року.

( а.с.58,59,65 ).

Згідно ч.1 ст.575 ЦК України іпотекою
є застава нерухомого майна, що
залишається у володінні заставодавця
або третьої особи.

Відповідно до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
цього Кодексу, інших актів цивільного
законодавства, а за відсутності таких
умов та вимог -відповідно до звичаїв
ділового обороту або інших вимог, що
звичайно ставляться.

У відповідності до вимог ч.1 ст.215 ЦК
України підставою недійсності
правочину є недодержання в момент
вчинення правочину стороною (
сторонами ) вимог, які встановлені
частинами першою-третьою, п'ятою та
шостою ст..203 ЦК України.

Як вбачається із матеріалів
справи ОСОБА_5 26 липня 2007 року та 28
грудня 2007 року надала банку заяви, у
яких підтвердила, що станом на дату
подачі заяви, осіб, в тому числі дітей,
які мають право користування належним
їй будинком по АДРЕСА_1 не має.

В заявах вказала, що її діти:
ОСОБА_3, 1998 р.н., ОСОБА_11, 2000 р.н., та
ОСОБА_4, 2002 р.н. користуються квартирою
за адресою: АДРЕСА_2, в якій вони
зареєстровані та проживають.

Угода стосовно іпотеки житлового
будинку за адресою: АДРЕСА_1 не порушує
права і інтереси її дітей.

До заяви додала довідки (виписку із
будинкової книги про склад сім'ї та
прописку)

у яких зазначено, що за вказаною
адресою з 5 листопада 2002 року
зареєстрована одна ОСОБА_2, 1991 р.н.

(а.с.60,61,66,67).

Із матеріалів вбачається, що :
ОСОБА_3, 1998 р.н., ОСОБА_11, 2000 р.н.,
зареєстровані у вказаному будинку 13
жовтня 2009 року.

(а.с. 110 ).

Згідно вимог ст..317 ЦК України
власник володіє, користується,
розпоряджається своїм майном на
власний розсуд, має право вчиняти щодо
свого майна будь які дії, що не
суперечать закону.

Статтею 17 Закону України ''Про
охорону дитинства''передбачено, що
батьки та особи, які іх замінюють, не
мають права без дозволу органів опіки
та піклування укладати договори, які
підлягають нотаріальному посвідченню
або спеціальній реєстрації,
відмовитись від належних дитині
майнових прав, здійснювати розподіл,
відчуження житла, зобов'язуватись від
імені дитини порукою, видавати
письмові зобов'язання.

Правочин, що вчиняється батьками (
усиновлювачами ), не може суперечити
правам та інтересам їх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей,
як зазначено в ч.6 ст.203 ЦК України.

Оскільки згідно поданих до банку
документів неповнолітні діти
позивачки майнових прав щодо
забезпеченого договором іпотеки
нерухомого майна, а саме житлового
будинку, на час укладення договору
іпотеки не мали, відтак для укладання
цього договору дозвіл органу опіки і
піклування законом не вимагається.

Ухвалюючи рішення про відмову
в задоволенні позову з причини
пропуску строку на звернення, суд
першої інстанції не звернув увагу на
те, що згідно п.1.2.2 договору про надання
споживчого кредиту від 26 липня 2007 року
та договору від 28 грудня 2007 року строк
погашення кредиту визначений до 26
липня 2007 року та відповідно до 26 грудня
2007 року, а отже строк позовної давності
ще не настав.

За таких обставин колегія суддів
приходить до висновку, що позовні
вимоги ОСОБА_2 не ґрунтуються на
чинному законодавстві і задоволенню не
підлягають.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 316, 317, 319
ЦПК України,колегія судів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
задовольнити частково.

Рішення Автозаводського районного
суду м. Кременчука, Полтавської області
від 19 січня 2012 року скасувати та
ухвалити нове рішення, яким в
задоволенні позову ОСОБА_2 до
Публічного акціонерного товариства
''УкрСиббанк'' про визнання недійсними
договорів іпотеки- відмовити за
безпідставністю.

Рішення апеляційного суду набирає
законної сили з моменту його
проголошення і може бути оскаржено до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий : суддя ________________
Петренко В.М.

Судді:
________________ Акопян В.І.

________________ Лобов О.А.

Згідно: суддя Петренко
В.М.