АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/1690/783/2012
Головуючий по 1-й інстанції Литвиненво
Суддя-доповідач: Петренко В. М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2012 року
м.Полтава

Колегія суддів судової палати у
цивільних справах апеляційного суду
Полтавської області в складі:

Головуючого : Петренка В.М.

Суддів : Лобова О.А., Акопян В.І.,

При секретарі: Фадєйкіній Н.Б.

розглянула у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за
апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Октябрського районного суду
м.Полтави від 27 грудня 2011 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до
ПАТ «ВіЕйБі Банк»про визнання
недійсним договору в частині та
зобов'язання вчинити дії.

Колегія суддів, заслухавши
доповідь судді-доповідача
апеляційного суду,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Октябрського районного
суду м.Полтави від 27 грудня 2011 року у
задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до
ПАТ «ВіЕйБі Банк»про визнання
недійсним договору в частині та
зобов'язання вчинити дії відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2
прохає рішення суду скасувати,
посилаючись на порушення судом першої
інстанції вимог норм матеріального
права, та ухвалити нове рішення про
задоволення його позовних вимог.

Перевіривши матеріали справи, доводи
апеляційної скарги, колегія суддів
вважає, що вона підлягає відхиленню.

Відповідно до п.1.ч.1 ст.307 ЦПК
України за наслідками розгляду
апеляційної скарги на рішення суду
першої інстанції апеляційний суд має
право постановити ухвалу про
відхилення апеляційної скарги і
залишення рішення без змін, з підстав
передбачених ст.308 ЦПК України.

Як вбачається з матеріалів справи між
сторонами в справі виникли та існують
правовідносини щодо виконання
цивільно-правових угод, а саме
кредитного договору.

5 липня 2007 року між ОСОБА_2 та ПАТ
«ВіЕйБі Банк» був укладений кредитний
договір, відповідно до умов якого
ОСОБА_2 був наданий кредит в сумі 50 000
доларів США на придбання квартири
АДРЕСА_1, строком повернення до 4 липня
2027 року, під 13 % річних.

5 липня 2007 року між ОСОБА_2 та ПАТ
«ВіЕйБі Банк» був укладений договір
іпотеки, предметом якого є квартира
АДРЕСА_1. Згідно з заявою ОСОБА_3 від 5
липня 2007 року, посвідчений нотаріально,
5 липня 2009 року ОСОБА_2 здійснив повний
розрахунок з нею за придбану ним
квартиру АДРЕСА_1., заплативши 474700 грн,
що еквівалентно 94000 доларам США.

Для забезпечення належного виконання
кредитних зобов'язань 5 липня 2007 року
між банком та ОСОБА_4 укладено договір
поруки, згідно умов якого поручитель
солідарно з боржником відповідає за
виконання обов'язку за договором
кредиту.

Згідно графіку платежів за договором,
який є додатком № 2 до кредитного
договору та графіком платежів щорічно,
повернення кредитних коштів та сплата
коштів за користування кредитом
сплачується у гривні, у еквіваленті до
доларів США.

(а.с.13-20).

Листом банку від 17 листопада 2008 року
позивачеві повідомлено про одноосібне
підвищення відсоткової ставки з
обґрунтуванням підвищення.

(а.с.10,67).

30 березня 2009 року ОСОБА_2 направив банку
листа, в якому вказав, що не оспорює
право банку підвищувати процентну
ставку, оскільки це передбачено
кредитним договором, а лише заперечує
проти порушення банком процедури
підвищення відсоткової ставки.

У відповідності до ст.526 ЦК України
зобов'язання має виконуватися належним
чином відповідно до умов договору та
відповідно до ст.525 ЦК України
одностороння відмова від виконання
зобов'язання не допускається.

Відповідно до умов кредитного
договору, Банк зобов'язувався надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а позичальник
зобов'язувався повернути кредит та
сплатити проценти. На виконання умов
договору Банк свої обов"язки виконав, а
позичальник отримав обумовлені
стронами грошові кошти в іноземній
валюті.

У встановлений договором та законом
термін позивач взяті на себе
зобов"язання щодо погашення кредиту та
сплати відсотків не виконав.

Виходячи із змісту статей 1046, 1054 ЦК
України, відповідальність за валютні
ризики покладаються на позичальника.

Зростання курсу долара США -валюти
кредиту, за загальним правилом, саме по
собі не є підставою для визнання
кредитного договору недійсним,
оскільки у позичальника існувала
можливість передбачити в момент
укладення договору зміни курсу гривні
по відношенню до долара США, виходячи з
динаміки зміни курсів валют з моменту
введення в обіг національної валюти
-гривні та її девальвації й можливість
отримання кредиту в національній
валюті.

Позивач сам уклав кредитний
договір з відповідачем на підставі
вільного волевиявлення.

Відповідно до ч.1,4 ст.60 ЦПК України,
кожна сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Позивач в позовній заяві та в судовому
засіданні не надав суду доказів того,
що при укладені договору були
порушенні його права, доказів введення
його в оману, наявності умислу в діях
відповідача, істотність значення
обставин, щодо яких особу введено в
оману. Тобто, при підписанні
кредитного договору, всі передбачені
чиним на момент виникнення
правовідносин законодавством вимоги
для укладення договорів були
дотримані, договір містить всі
передбачені чинним законодавством
відомості, дотримано всіх вимог щодо
змісту та форми його укладення, тому,
відсутні підстави для визнання
недійсними пунктів кредитного
договору. Умови передбачені кредитним
договором від 5 липня 2007 року не
порушують співвідношення майнових
інтересів сторін та не позбавляють
заінтересовану особу того, на що вона
розраховувала при укладенні договору,
оскільки, укладаючи кредитний договір,
позивач зобов'язувався повернути
відповідачу кредит, сплатити
останньому проценти та інші суми по
кредиту.

Відповідно до Узагальнення судової
практики розгляду цивільних справ, які
виникають з кредитних відносин
Верховного Суду України від 7.10.2010 р. при
розгляді спорів про визнання
недійсними договорів про надання
кредиту в іноземній валюті судам слід
враховувати, що у випадку наявності у
банку відповідної генеральної
ліцензії та письмового дозволу
Національного банку України
здійснення кредитних операцій у валюті
не суперечить вимогам чинного
законодавства України.

Враховуючи обсяг наданих позивачем
доказів та характер спірних
правовідносин, суд першої інстанції
обґрунтовано застосувавши норми
цивільного законодавства, прийшов до
правильного висновку про відмову в
задоволення позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги не
містять відповідних доказів, які б
спростували висновки суду першої
інстанції.

За таких обставин, колегія судів
приходить до висновку про те, що
рішення постановлено судом першої
інстанції з додержанням норм
матеріального і процесуального права,
в зв'язку з чим не вбачається підстав
для скасування або зміни судового
рішення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315,317,319 ЦПК
України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2
відхилити.

Рішення Октябрського районного
суду м.Полтави від 27 грудня 2011 року -
залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає
законної сили з моменту її
проголошення і може бути оскаржена до
Вищого спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних та кримінальних
справ протягом двадцяти днів шляхом
подачі касаційної скарги
безпосередньо до суду касаційної
інстанції.

Головуючий: суддя
Петренко В.М.

Судді:
Акопян В.І.

Лобов О.А.

Згідно: суддя
Петренко В.М.