справа № 2014/2-5/11
Провадження № 2/2014/2/2012
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

01.03.2012 м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді - Бережної Н.М.,

секретаря - Шелудько Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Змієві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю, третя особа Зміївська міська рада Харківської області,

в с т а н о в и в:

14 вересня 2007 року ОСОБА_1 звернулася до Зміївського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4, третя особа Зміївська міська рада Харківської області про усунення перешкод у користуванні власністю.

Після цього, позивач неодноразово уточнювала позовні вимоги. 31 жовтня 2011 року ОСОБА_1 звернулася до суду з остаточно уточненою позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Зміївської міської ради Харківської області, в якій вказала, що з 1966 року її батьки були власниками 3/5 частини будинку, розташованого за адресою Харківська обл., м. Зміїв, вул. Червоноармійська, 45, які ОСОБА_1 пізніше успадкувала. 2/5 частини цього ж будинку належали ОСОБА_5 Земельна ділянка, закріплена за вищевказаним домоволодінням, площею 2391 м2, знаходилася у спільному користуванні. Рішенням від 05 квітня 1974 року № 69 залишок, розміром 600 м2, було вилучено та передано ОСОБА_6 під будівництво та експлуатацію житлового будинку. Цим же рішенням № 69 за 3/5 частини домоволодіння № 45 по вул. Червоноармійській в м. Змієві було закріплено земельну ділянку, площею 1434 м2, а частина земельної ділянки, згідно рішення від 05 квітня 1974 року № 70, була виділена ОСОБА_6, зятю ОСОБА_5, за умови облаштування окремого виходу на вулицю Червоноармійська через домоволодіння № 45, але дана умова не виконана до цього часу. З 1985 року ОСОБА_2 стала власницею частини домоволодіння, яка раніше належала ОСОБА_5, шляхом прийняття спадщини, а в 1999 році ОСОБА_2 подарувала свою частину своєму синові ОСОБА_4 ОСОБА_7 ж ОСОБА_2 є власницею домоволодіння № 45а по вул. Червоноармійська м. Змієва, збудованого за умови облаштування окремого виходу до квартири №1 домоволодіння № 45. ОСОБА_4 у 2009 році було визнано померлим, його син ОСОБА_3 прийняв спадщину після свого батька. Рішеннями Зміївської міської ради від 10 лютого 2000 року № 38 та № 40 ОСОБА_1 було виділено земельну ділянку загальною площею 1400 м2.Рішенням виконавчого комітету Зміївської міської ради Харківської області від 26 травня 2000 року № 165, без скасування попередніх рішень № 38 та № 40, встановлено, що за 3/5 частини будинку по вул. Червоноармійській, 45 м. Змієва, який належить ОСОБА_1, закріплено земельну ділянку площею 830 м2, за ОСОБА_6 земельну ділянку площею 591 м2, а двір загального користування має площу 370 м2. Дане рішення було затверджено ОСОБА_8 комісії по розподілу земельної ділянки.

Таким чином, ОСОБА_1 було незаконно, на її думку, позбавлено 570 м2 землі. З метою захисту своїх прав ОСОБА_1 у 2006 році звернулася до Зміївського районного суду Харківської області із позовом про визнання рішення виконавчого комітету Зміївської міської ради Харківської області від 26 травня 2000 року № 165 протиправним та скасування його. 26 березня 2007 року постановою Зміївського районного суду позов по даній справі задоволено. Проте, судами апеляційної та касаційної інстанції дану постанову було скасовано. У 2010 році ОСОБА_1 повторно звернулася до Зміївського районного суду із аналогічним адміністративними позовом щодо визнання протиправним та скасування рішення від 26 травня 2000 року № 165. 16 лютого 2011 року Зміївським районним судом було винесено ухвалу, якою

- 2 -

провадження по даній справі закрито у звязку із наявністю ухвал апеляційної та касаційної інстанції з того самого спору між тими самими сторонами, які набрали законної сили.

Враховуючи вищевикладене, прийняттям Зміївською міською радою рішення від 26 травня 2000 року № 165 фактично узаконено невиконання ОСОБА_2 та ОСОБА_3 зобовязань щодо облаштування окремого виходу на вул. Червоноармійську з квартири №1 домоволодіння № 45 по вул. Червоноармійській м. Змієва Харківської області, що позбавляє ОСОБА_1 можливості нормального проживання в належній їй частині домоволодіння та використання належної їй частини земельної ділянки. Отже, ОСОБА_1 змушена звернутися до Зміївського районного суду із позовом, в якому просила визнати рішення виконавчого комітету Зміївської міської ради Харківської області від 26 травня 2000 року №165 протиправним та скасувати його, усунути перешкоди у її користуванні земельною ділянкою, шляхом зобов'язання ОСОБА_2, ОСОБА_3 облаштувати окремий вихід з 2/5 частини домоволодіння №45 по вул. Червоноармійській в м. Змієві на вул. Червоноармійську в м. Змієві Харківської області, заборонити ОСОБА_2, ОСОБА_3 прохід та проїзд по земельній ділянці площею 1400 м2, віднесеної до 3/5 частин домоволодіння № 45 по вул. Червоноармійській в м. Змієві, які належать ОСОБА_1 на праві приватної власності.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 27 січня 2012 року у прийнятті уточненої позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Зміївської міської ради Харківської області в частині визнання рішення виконавчого комітету Зміївської міської ради Харківської області від 26 травня 2000 року №165 протиправним та скасувати його - відмовлено.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася, про час та місце судового розгляду була повідомлена належним чином.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_8 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягаючи на тому, що рішенням виконкому Зміївської міськради №165 від 26.05.2000 року його довірительницю фактично було позбавлено права власності на 570 кв.м. землі, відповідно, в результаті прийняття вказаного рішення практично узаконено невиконання відповідачами зобовязань щодо облаштування окремого виходу на вул. Червоноармійську з кв. №1 домоволодіння№45, що позбавляє позивача можливості нормального проживання в належній їй частині домоволодіння та використання належної їй частини земельної ділянки.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні проти позову заперечувала, вказуючи на те, що вона стала власником 2/5 частини будинку № 45 по вул. Червоноармійській в м. Змієві Харківської області у 1985 році шляхом прийняття спадщини після померлого батька ОСОБА_5 У 1999 році ОСОБА_2 подарувала вищевказану частину будинку №45 своєму синові ОСОБА_4, також у 1999 році ОСОБА_1 отримала у власність 3/5 частини будинку №45 по вул. Червоноармійській в м. Змієві Харківської області. Таким чином, ОСОБА_2 з 1985 року по 1999 року була власником 2/5 частини будинку, але ОСОБА_1 в даний період не мала права власності на 3/5 частини цього ж будинку. Оскільки ОСОБА_2 у 1999 році подарувала свою частину будинку, і відповідно перестала бути власником 2/5 частини домоволодіння № 45, тому твердження позивача щодо порушення нею її прав є безпідставними. Її син ОСОБА_4 дійсно у 1999 році набув право власності на 2/5 частини будинку № 45 по вул. Червоноармійській в м. Змієві Харківської області, але фактично з 2000 року відсутній і не проживає за даною адресою, що підтверджується рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 13 листопада 2007 року, відповідно до якого ОСОБА_4 визнаний безвісно відсутнім з 1 червня 2004 року, у зв'язку з його відсутністю також не мав можливості перешкоджати позивачу у користуванні земельною ділянкою.

Представник відповідача ОСОБА_7 вважав, що підстав для задоволення позову немає, оскільки позивач не користується ні домоволодінням, ні відповідною земельною ділянкою.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні проти позову заперечував і зазначив, що він набув права власності на 2/5 частини будинку №45 по вул. Червоноармійській м. Змієва Харківської області шляхом прийняття спадщини після безвісті відсутнього батька ОСОБА_4 ОСОБА_3 на даний момент не проживає в домоволодінні №45, оскільки перебуває за адресою м. Зміїв, вул. Червоноармійська, №67, крім цього, в будинку №45 взагалі на даний час ніхто не проживає.

Представник Зміївської міської ради Харківської області у судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечував.

Ознайомившись з матеріалами справи, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, даючи встановленому правову оцінку суд дійшов наступного:

- 3 -

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 11 травня 1999 року та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССА № 359085 ОСОБА_1 набула права власності на 3/5 частини житлового будинку № 45, що знаходиться в м. Змієві Харківської області по вул. Червоноармійській шляхом прийняття спадщини після померлої ОСОБА_9 /а.с. 6, 7/.

Згідно з рішенням виконавчого комітету Зміївської міської ради Харківської області від 10 лютого 2000 року № 38 ОСОБА_1 було передано безкоштовно у власність земельну ділянку, яка розташована за адресою Харківська обл., м. Зміїв, вул. Червоноармійська, №45, загальною площею 0,10 га, для обслуговування житлового будинку /а.с. 13/.

Крім цього, відповідно до рішення виконавчого комітету Зміївської міської ради Харківської області від 10 лютого 2000 року №40 ОСОБА_1 було передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку, яка розташована за адресою Харківська області м. Зміїв вул. Червоноармійська, №45, загальною площею 0,04 га, для ведення особистого підсобного господарства /а.с. 15/.

Рішенням виконавчого комітету Зміївської міської ради Харківської області від 26 травня 2000 року №165 встановлено, що за 3/5 частини будинку по вул. Червоноармійській, 45 м. Змієва, який належить ОСОБА_1, закріплено земельну ділянку площею 830 м2, за ОСОБА_6 земельну ділянку площею 591 м2, а двір загального користування має площу 370 м2.

У ОСОБА_9 виїзду узгоджувальної комісії на земельний спір по вул. Червоноармійській, 45 вказано, що даний спір вирішувався на засіданні виконавчого комітету Зміївської міської ради 26 травня 2000 року. Було прийнято рішення про розділення земельної ділянки, встановлено межові знаки, в результаті чого визначено межі ділянки ОСОБА_1, ОСОБА_4 і площа загального двору склала 0,037 га.

ОСОБА_2 отримала у власність 2/5 частини будинку, розташованого в м. Змієві Харківської області по вул. Червоноармійська, 45, після померлого ОСОБА_5 У 1999 році ОСОБА_2 подарувала дану частину житлового будинку ОСОБА_4

Як вбачається з рішення Зміївського районного суду Харківської області від 13 листопада 2007 року ОСОБА_4, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, визнаний безвісно відсутнім за вищевказаною адресою з 1 червня 2004 року /а.с. 64/.

Шляхом прийняття спадщини після ОСОБА_4 та відповідно до Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 908029 ОСОБА_3 є власником 2/5 частини будинку, який розташований за адресою Харківська область м. Зміїв, вул. Червоноармійська, 45 /а.с. 206/.

Згідно ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Відповідно до ст. 158 Земельного кодексу України, земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та органами виконавчої влади з питань земельних ресурсів.

Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, районів та областей.

Положеннями статей 57, 58 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Таким чином, судом встановлено, що на день розгляду справи позивач та відповідач ОСОБА_3 є співвласниками житлового будинку №45 по вул. Червоноармійській в м. Змієві. Відповідно до рішення Зміївської міськради від 26.05.2000 року за №165 за 3/5 частини будинку, яка належить позивачу ОСОБА_1 закріплено земельну ділянку пл. 830 кв.м.

У своєму позові позивач просить усунути перешкоди у користуванні її земельною ділянкою, при цьому посилається лише на обставини, щодо переходу права власності на частину домоволодіння та розподіл Зміївською міськрадою земельної ділянки між власниками вказаного

- 4 -

будинку, однак не зазначає, які саме дії вчинили відповідачі щодо перешкоди у користуванні земельною ділянкою позивачем.

Посилання ОСОБА_1 на лист голови виконавчого комітету Зміївської міської ради від 9 серпня 1974 року за №258 адресований грн. ОСОБА_10 та в копії ОСОБА_5 проте, що після закінчення будівництва будинку ОСОБА_5 зобов'язувався винести вихід зі своєї частини домоволодіння на вул. Червоноармійську, не тягне за собою ніяких юридичних наслідків та не являється доказом того, що між колишніми співвласниками будинку виникли будь-які зобовязання, які на теперішній час повинні виконуватись відповідачами.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Зміївської міської Ради №165 від 26.05.2000 року визначений чіткий порядок користування землею співвласниками вказаного домоволодіння, це рішення не скасоване, не визнане протиправним, незважаючи на те, що позивач зверталася з адміністративним позовом про визнання вказаного рішення протиправним, позовні вимоги якої Зміївським районним судом були задоволені, однак апеляційною інстанцією рішення було скасоване, а провадження по справі закрито. Таким чином, на день звернення позивача до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, вказане рішення міськради має юридичну силу і повинно виконуватись сторонами цього спору.

В ході розгляду справи встановлено, що відповідач після розподілу площі земельної ділянки не змінювали її розмір, не споруджували штучні перешкоди, не звертались до відповідних органів про не визнання існуючої площі землі, що закріплена за позивачем, а також не чинять інших перешкод, що могли б у будь-якій мірі порушувати права позивача у користуванні своїм майном. Крім того, судом встановлено, що в будинку №45 по вул. Червоноармійській в м. Змієві ніхто із сторін не проживає. Так, позивач ОСОБА_1 зареєстрована та постійно мешкає в м. Києві, відповідач ОСОБА_2 є власником окремого житлового будинку по вул. Червоноармійській №45а і земельна ділянка на якій він розташований не повязана із спільним користуванням земельною ділянкою, що виділена позивачу. Відповідач ОСОБА_3, який на даний час є власником 2/5 частин вищевказаного будинку також мешкає за іншою адресою в будинку своєї матері.

З огляду на вищевикладене, у задоволенні позову ОСОБА_1 необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 152, 158 Земельного Кодексу України, ст. ст. 10, 11, 57, 58, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю, третя особа Зміївська міська рада Харківської області - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданніпід час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: