АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 0444/2-252/11
Справа № 2/252/11 Головуючий у 1 інстанції
Провадження 22-ц/491/895/12 Кваша А.В.
Категорія 49 ( І ) Доповідач Барильська А.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 квітня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Барильської А.П.,

суддів - Грищенко Н.М., Савіної Г.О.,

при секретарі - Бондаренко І.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_2, а її представника ОСОБА_3, представника відповідача - ОСОБА_4, ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Центрально- Міського районного суду м.Кривого Рогу від 03 листопада 2011року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа Центрально-Міський відділ реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області про визнання батьківства, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2010 року ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_4 про визнання батьківства.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з квітня 1998 року вона знайома з відповідачем, з того часу між ними склалися близькі стосунки, які вони підтримували до серпня 2005 року. Від цих стосунків ІНФОРМАЦІЯ_4 народився син ОСОБА_6, який за заявою позивача записаний на її прізвище. З 2007 року у відповідача погіршилося відношення до сина, він перестав спілкуватися з дитиною, не піклується про нього, не виявляє жодного інтересу. Відповідач є батьком ОСОБА_6, хоча добровільно цього факту визнавати не бажає, щоб не сплачувати аліменти.

Позивач просить суд визнати батьківство ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, щодо сина - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та зобов'язати Центрально- Міський районний відділ РАГС Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області внести зміни до актового запису № 903 від 06 грудня 2005 року про народження ОСОБА_6 зазначивши відомості про батька- ОСОБА_7 та змінивши прізвище дитини на "ОСОБА_4".

Рішенням Центрально- Міського районного суду м.Кривого Рогу від 03 листопада 2011року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання батьківства, задоволено частково.

Визнано батьківство ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України відносно ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 , актовий запис про народження якого зроблено 06 грудня 2005 року за № 903 у книзі реєстрації актів про народження Центрально- Міського відділу реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровській області. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції.

Зокрема, вважає, що суд першої інстанції не звернув уваги, що з вересня 2007 року позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_8, що він ймовірно і є батьком дитини. Позивачем до позову не надано жодних доказів в обґрунтування заявлених вимог, тому вважає, що висновки суду ґрунтуються на припущеннях. Вважає, що судом не враховано, що його неявка до експертної установи була поважною, оскільки він перебував на стаціонарному лікуванні. Вважає, що розгляд справи за його відсутністю позбавив його права на судовий захист.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач має малолітню дитину сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно довідки відділу РАЦС в Книзі реєстрації актів про народження 06.12.2005 року в записі № 903 про народження ОСОБА_6 відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (а.с.7).

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилалася на те, що біологічним батьком дитини є відповідач, який до 2007 року спілкувався з дитиною та визнавав його своїм сином. Однак, він відмовляється визнати своє батьківство.

Задовольняючи позов, суд виходив з наявності правових підстав для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з зазначеним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 цього кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнано за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов може бути пред'явлений матір'ю дитини та приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.

Згідно роз'яснень пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справа щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст.212 ЦПК України, згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності. В разі ухилення сторони від участі в експертизі або від подання необхідних матеріалів, документів тощо унеможливлює її проведення, суд відповідно до ст. 146 ЦПК України може визнати факт, для з'ясування якого її було призначено, або відмовити в його визнанні (залежно від того, хто зі сторін ухиляється). Якщо відповідач у такій справі ухиляється від участі у проведенні судової-біологічної експертизи, суд вправі постановити ухвалу про його примусовий привід.

Як вбачається із матеріалів справи, за клопотанням позивача для з'ясування питання походження дитини ОСОБА_6 від відповідача ухвалою суду від 19.10.2010 року призначалася судова молекулярно-генетична експертиза.

Згідно повідомлення бюро судових експертизу ухвала про призначення експертизи повернута суду без виконання у зв'язку з неявкою обох сторін 29.11.2010 року та неявкою відповідача 10.01.2011 року для проведення експертизи. Як встановлено судом неявка обох сторін на 29.11.2010 року викликана тим, що відповідач у період з 24.11.2010 року по 09.12.2010 року згідно виписки з історії хвороби № 5293 перебував на лікуванні у КЗ «Міська лікарня № 9». Про повторний виклик на експертизу на 10.01.2011 року відповідач був також повідомлений належним чином, проте для проведення експертизи не з'явився без поважних причин.

У зв'язку з чим, ухвалою суду від 18 січня 2011 року провадження по справі відновлено.

Ухвалою суду від 04.04.2001 року, за клопотанням представника судом призначена судова молекулярно- генетична експертиза.

Згідно повідомлення бюро СМЕ експертиза також не проведена, оскільки при призначенні дат для проведення експертизи на 10.05.2011, 06.06.2011, 04.07.2011 року відповідач до бюро СМЕ не з'явився.

У зв'язку із чим судом відповідно до вимог ст. 146 ЦПК України оголошувався примусовий привід відповідача для участі у проведенні експертизи на 15.08.2011 року. Проте на вказану дату відповідач також не з'явився, так як згідно рапорту дільничного інспектора та довідки КЗ «Міська лікарня № 3» з 12.08.2011 року перебував на стаціонарному лікуванні у закладі охорони здоров'я.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем не надано суду належних та допустимих заперечень про те, що він не є біологічним батьком дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Натомість, як вбачається із матеріалів справи, позивачем згідно вимог ч.3 ст. 10 ЦПК України, з метою надання доказів на підтвердження встановлення батьківства стосовно малолітнього сина ОСОБА_6 заявлялося клопотання про призначення по справі судової молекулярно- генетичної експертизи щодо встановлення відсотка кровного споріднення дитини та відповідача, проте у зв'язку із ухиленням відповідача від участі у такій експертизі при належному повідомлені про час та місце її проведення, позивач позбавлена такої можливості посилатися на висновок експерта.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається із матеріалів справи, факт батьківства відповідача відносно малолітньої дитини ОСОБА_6 підтверджений у судовому засіданні поясненнями свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, які підтвердили той факт, що як до народження дитини, в період вагітності позивача, так і після народження дитини в 2005 році відповідач всією своєю поведінкою, висловлюваннями та діями, як відносно позивача, так і відносно малолітньої дитини ОСОБА_6, визнавав своє батьківство.

У зв'язку з чим, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для визнання батьківства відповідача ОСОБА_4 відносно ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстави для задоволення позову є безпідставними і спростовуються матеріалами справи та висновками суду.

Доводи апеляційної скарги про те, що з вересня 2007 року позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_8, який ймовірно і є батьком дитини, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки вони не підтверджені доказами.

Доводи апеляційної скарги щодо неналежного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи колегія суддів вважає обґрунтованими, оскільки в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи 10.10.2011 року та 03.11.2011 рокуё однак, зазначені порушення процесуального права не призвели до неправильного вирішення справи, у зв'язку з чим колегія суддів не може взяти їх до уваги.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги, а рішення суду повинно бути залишено без змін на підставі ст. 308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Центрально- Міського районного суду м.Кривого Рогу від 03 листопада 2011року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Складання повної ухвали відкладено до 10 квітня 2012 року.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: Н.М. Грищенко

Г.О. Савіна