Справа № 1818/1114/2012
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
25.04.2012 року Тростянецький районний суд Сумської області в складі:
головуючого судді Линник О.С., при секретарі Доля Н.В., з участю позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника третьої особи ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Тростянець цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, -
ОСОБА_1 звернулася з позовною заявою до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав, в якій зазначає, що 22 червня 2007 року вона народила від відповідача сина ОСОБА_4, і під час реєстрації його народження у графі відомості про батька було вказана з її слів. Відповідач спочатку відмовився від дитини, після народження сина допомоги їй ніякої не надавав, виїхав з м.Суми у невідомому їй напрямку. Однак в липні 2010 року ОСОБА_2 визнав сина позивачки своїм, став надавати невелику матеріальну допомогу, і виявив бажання визнати своє батьківство, у зв'язку із чим була подана заява до РАЦСу і внесені зміни у відомості про народження сина позивачки ОСОБА_5. Після отримання нового свідоцтва про народження дитини ОСОБА_5, відповідач знову зник, а зявився лише у кінці листопада 2011 року в с.Боромля, оскільки перевіз на постійне місце проживання свою матір. Позивачка декілька разів зустрічалась з відповідачем просила його надавати їй допомогу та спілкуватись з дитиною, однак такого бажання він не виявив. Тому позивачка просить позбавити батьківських прав ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, відносно ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, при тому показала, що насправді відповідач інколи надавав матеріальну допомогу дитині грошима, продуктами харчування, купував одяг, спілкувався із дитиною, однак відповідач не приділяє дитині стільки уваги, скільки вона того потребує, та і розмір матеріальної допомоги, яку надає ОСОБА_5 на утримання дитини, позивачку не задовольняє. На даний час вона має намір створити іншу сім'ю, та її майбутній чоловік згоден усиновити її сина ОСОБА_4, однак відповідач зазначений батьком дитини, тому вона просить її позов задовольнити.
Представник третьої особи за дорученням ОСОБА_6 у судовому засіданні вважає, що підстав для позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно його сина ОСОБА_4 не має, так як в суді встановлено, що батько надає матеріальну допомогу дитині, спілкується із дитиною, проводять разом дозвілля. Висновок органу опіки та піклування Тростянецької РДА щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача відносно його дитини ОСОБА_5, був складений на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини, однак у даному випадку на комісії інформація була надана лише ОСОБА_1, яка не повідомила членів комісії про фактичні взаємини батька із дитиною, та його участь у житті та вихованні сина. В судовому засіданні позивач не надала достатніх доказів, щодо необхідності позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4, оскільки такий захід є крайньою мірою, та повинен бути застосований до осіб, які дійсно на це заслуговують.
Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні проти позовних вимог ОСОБА_1 повністю заперечував, посилався на те, що він ніколи не ухилявся від виховання та утримання свого сина ОСОБА_5. Так, коли він вперше побачив дитину, за наполяганням матері ОСОБА_1, то зрозумів, що дійсно хлопчик є його сином, і він визнав своє батьківство, та подав відповідну заяву до РАЦСу, після чого було видане нове свідоцтво про народження дитини ОСОБА_5. ОСОБА_7 він сім'ю не створив, на те обіцяв на ній одружуватися, і між ним та позивачкою була укладена домовленість про матеріальне забезпечення дитини. Він почав дбати про хлопчика, надавав позивачці грошові кошти, купував одяг, передавав продукти харчування, і така допомога була постійною. Він має можливість спілкуватись із дитиною, інколи проводить із ним спільне дозвілля, і ОСОБА_7 цьому не заперечує. Відповідач вказує, що він згоден офіційно сплачувати аліменти на утримання сина, однак повністю заперечує проти позбавлення його батьківських прав, оскільки відсутні підстави для цього, крім того він любить сина, та дитина відповідає йому взаємністю.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Як вбачається із копії свідоцтва про народження ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, його батьком є ОСОБА_2, громадянин ОСОБА_8, матір'ю є ОСОБА_1 (а.с.6).
Згідно довідки Боромлянської сільради встановлено, що разом із ОСОБА_1 за фактичним місцем проживання ІНФОРМАЦІЯ_4 проживає її син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.8).
За актом обстеження матеріально-побутових умов сім'ї ОСОБА_1, складеного 17.02.2012 р., встановлено, що позивач разом із сином ОСОБА_4 проживає у будинку батька позивачки ОСОБА_9, має належні побутові умови (а.с.7).
Відповідач ОСОБА_2 є громадянином ОСОБА_8, має посвідку на постійне проживання на території України, виданої 25.07.2011 р. на підставі Закону України «Про імміграцію»(а.с.18).
Згідно висновку Тростянецької РДА в Сумській області від 27.02.2012 р. вбачається, що ОСОБА_2 в родині ОСОБА_1 не проживає, місце знаходження його невідоме, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, не приймає участі у його вихованні, не цікавиться його здоров'ям, жодного разу не відвідував сина за місцем проживання. Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.9).
Вказаний висновок органу опіки та піклування складений на підставі рішення №3 від 22.02.2012 р. Комісії з питань захисту прав дитини, де розглядалась заява ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав відповідача відносно їх сина ОСОБА_4 (а.с.24). В суді також був досліджений протокол засідання вказаної комісії, із якого вбачається, що ОСОБА_1 не повідомила комісії правдиві факти про батька дитини ОСОБА_5, хоча знала місце його проживання, його телефон, через що комісія була позбавлена можливості заслухати ОСОБА_5, та прийняти відповідне об'єктивне рішення в інтересах захисту прав дитини (а.с.25).
В судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_10, та ОСОБА_11, із показів яких вбачається, що дійсно ОСОБА_2 визнавав ОСОБА_5 своїм сином, приїздив до нього у с.Боромлю на день народження, поздоровляв, неодноразово передавав продукти харчування матері дитини.
Однак, як вбачається із допиту свідків, конкретних фактів та прикладів негативного ставлення ОСОБА_2 до свого сина, свідки суду не повідомили.
Отже, із допиту свідків не вдалось встановити, що ОСОБА_2 взагалі не приймав участі в утриманні дитини ОСОБА_5, крім того, судом не зясовано, яким чином відповідач не виявляє батьківського піклування, чи дійсно він ухиляється від виховання своєї дитини.
Дійсно, позивач не перебувала у шлюбі із відповідачем, саме за його заявою та зі згоди позивачки було встановлено батьківство ОСОБА_2 відносно його сина ОСОБА_4.
Висновок органу опіки та піклування є недостатньо обґрунтований, складений зі слів позивачки. За таких обставин вважати, що висновок відображає інтереси дитини - у суду не має достатніх підстав і тому суд не погоджується зі вказаним висновком.
Інших доказів, які б свідчили про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав, позивачем ОСОБА_1 не надано.
Як передбачено ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоровя без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.
Однак, жодна із підстав, передбачених ст.164 СК України не знайшла свого підтвердження у судовому засіданні.
Як передбачено Постановою Пленумом Верховного Суду України № 16 від 12.06.98 року Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сімю України зі змінами, внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.06 р., зокрема, у п.25 зазначено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які порушують батьківські обовязки, а тому питання про його застосування може вирішуватися лише після повного, всебічного й обєктивного зясування обставин справи і характеру ставлення батьків до дітей.
З огляду на вказане, позивач, усупереч вимогам ст.ст.10, 60 ЦПК України не довела ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, тому вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають у повному обсязі, та, відповідно до ст.88 ЦПК України понесені судові витрати позивачці не відшкодовуються.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, ст.164 СК України, суд,
В И Р І Ш И В:
у задоволенні позову відмовлено повністю
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Сумської області через Тростянецький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.
Суддя Линник О.С.