Справа № 0308/1394/2012
У Х В А Л А

(про залишення позовної заяви без руху)

31 січня 2012 року суддя Луцького міськрайонного суду Плахтій І.Б., вивчивши позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства БМ Банкв особі відділення №4 АТ БМ Банкм. Луцьк про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним,

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернулася в суд з позовною заявою до відповідача про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним, в якому просить: визнати недійсним кредитний договір №4/89/280508 від 28.05.2008 року, укладений між ТзОВ БМ Банкта ОСОБА_1; визнати недійсним договір іпотеки №4/89/280508, укладений між ТзОВ БМ Банкта ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Рожищенського районного нотаріального округу ОСОБА_3 28.05.2008 року за р.№1340; зобовязати приватного нотаріуса Рожищенського районного нотаріального округу ОСОБА_3 виключити з реєстру іпотек за заборони відчуження запис про іпотеку та заборону відчуження нерухомого майна, переданого за договором іпотеки, застосувати наслідки недійсності правочину та зобовязати відповідача повернути позивачу суму в розмірі 29299,06 грн. шляхом перерахування отриманої суми кредиту по курсу 4,85 грн./дол. США на день укладення кредитного договору з вирахуванням різниці сплачених позивачем сум за кредитним договором.

До позовної заяви позивачем не додано документів, що підтверджують сплату судового збору з посиланням на звільнення від сплати судового збору на підставі ст.22 Закону України Про захист прав споживачів.

Відповідно до ст. 11 Закону України Про захист прав споживачівдоговір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобовязання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобовязується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

У вказаному Законі чітко прописана процедура укладання договору, яка включає питання щодо надання інформації кредитодавцеві та споживачеві один про одного та щодо умов кредитування: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений, форми його забезпечення, тип відсоткової ставки, сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту, строк, на який кредит може бути одержаний, та варіанти його повернення. При цьому в разі ненадання зазначеної інформації субєкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону.

Виходячи з викладеного, слід зробити висновок, що застосування Закону України Про захист прав споживачівдо спорів, які виникають з кредитних правовідносин, можливе в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови отримання кредиту, типи відсоткової ставки, валютні ризики, процедура виконання договору тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають кредитні правовідносини, тому до спорів щодо виконання цього договору цей закон не може застосовуватись, а застосуванню підлягає спеціальне законодавство в системі кредитування.

В даному випадку виникли між сторонами виникли договірні правовідносини у звязку з укладенням кредитного договору, договору іпотеки, договору поруки і носять майновий характер та регулюються Цивільним кодексом України. Визнання недійсними договорів тягнутиме за собою правові наслідки недійсності правочинів.

Відповідно до ч. 31 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику розгляд цивільних справ про визнання правочинів недійснимивід 06.11.2009 року у справах про визнання правочину недійсним із застосуванням наслідків недійсності судовий збір сплачується відповідно до пункту 10 частини першої статті 80 ЦПК України за загальною сумою всіх вимог.

А тому, позовна заява подана з порушенням ч. 5 ст. 119 ЦПК України, а саме на час звернення до суду з позовом позивачем не сплачено судовий збір.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір від 08.07.2011 року, № 3674-VI, який набрав чинності з 01.11.2011 року, за подання до суду позовної заяви майнового характеру, судовий збір справляється в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня календарного року.

Відповідно до ч.1 ст.121 ЦПК України, суддя встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.119 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Виходячи з викладеного, приходжу до висновку, що позовну заяву слід залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення зазначених недоліків.

Керуючись ст.ст.119, 121 ЦПК України,

У Х В А Л И Л А :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства БМ Банкв особі відділення №4 АТ БМ Банкм. Луцьк про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліків пять днів з дня отримання копії ухвали.

Якщо позивач у встановлений строк виконає, зазначені в ухвалі недоліки, заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Суддя Луцького міськрайонного суду І.Б. Плахтій