БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 1507/2214/12
Провадження № 2/1507/731/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.09.2012 року Болградський районний суд Одеської області у складі: головуючого - судді Кравцової А.В., при секретарі Суйчимезовій Х.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Болград цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням,

встановив:

Позивачка звернулася до суду з вищезазначеними позовними вимогами, які уточнила до початку судового розгляду справи, якими просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням у домоволодінні №36 по вул.Інзовській в м.Болград Одеської області, та просить зобов'язати СГІРФО Болградського РВУМВС України в Одеської області зняти з реєстраційного обліку ОСОБА_2, 03.03.1964р.народження, з вказаної адреси, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власницею 1/3 частини житлового будинку господарськими будівлями, що розташовані по вул.Інзовській,36 в м.Болград Одеської області, які є неприродними для проживання, оскільки потребують капітального ремонту, тому в її частині будинку ніхто не проживає; за вказаною адресою вона зареєструвала на прохання відповідача його місце проживання, як він стверджував, тимчасово; зрозуміло, що він ніколи не проживав і не проживає за зареєстрованою адресою, проте після сплину певного часу, він добровільно відмовився у позасудовому порядку знятися з реєстрації, тому вона, вважаючи, що відповідачу є де проживати, оскільки в нього є рідня, змушена звернутися до суду за захистом свого права власності, адже вона є власницею свого нерухомого майна і не бажає, щоб в ньому була зареєстрована стороння особа відповідач, який насправді мешкає за іншою адресою.

Позивач у судове засідання не зявився, у своїй заяві просив задовольнити позовні вимоги та розглянути справу за його відсутністю.

Відповідач, заперечуючи проти задоволення позову, надав суду заяву про слухання справи за його відсутністю, пояснивши у заяві, що він, хоча і був з 2008 року зареєстрований за теперішньою адресою, фактично, з 01.01.2003 по 12.12.2011р.р., проживав ІНФОРМАЦІЯ_1 без реєстрації шлюбу разом з ОСОБА_3 матір`ю позивачки, яка не хотіла зареєструвати його місце проживання за своїм його фактичним місцем проживання; на теперішній час він з ОСОБА_3 у судовому порядку намагається поділити майно, фактично проживає ІНФОРМАЦІЯ_2 у квартирі, що продається, і, якщо вона буде проданою, йому ніде буде жити; підтвердив, що за адресою реєстрації він не проживає і ніколи не проживав, оскільки та квартира потребує капітального ремонту. без якого в ній проживати неможливо.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що вимоги позову є обґрунтованими та підлягають задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини:

Позивачка з 2008 року є власницею 1/3 житлового будинку, розташованого за адресою: вул.Інзовська,36, в м.Болград Одеської області, і який потребує капітального ремонту, через що в ньому з того часу ніхто не проживав; проте у 2008 році вона на прохання відповідача зареєструвала його місце проживання за вказаною адресою, вважаючи, що це тимчасово, але після сплину деякого часту відповідач добровільно знятися з реєстрації відмовляється, хоча проживав і проживає за іншими адресами, його речей у її домоволодінні немає, вона хоче розпоряджатися своїм майном незалежно від відповідача.

Згідно зі ст.47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.

Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, особу, що набула право користування конкретним житловим приміщенням, однак певний час без поважних на то причин в ньому не мешкає, тобто не використовує житло за цільовим призначенням - для проживання, суд може визнати такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Згідно зі ст.319 ЦК України, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно, вселення інших осіб у житлове приміщення, яке належить громадянину на праві власності, є результатом реалізації права власника й у особи виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право.

Ч.2ст.405 ЦК України, передбачені спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право на користування житлом власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, в разі виникнення спору між власником та особами, які вселялися в житло за домовленістю з власником, право користування житлом має речово-правовий характер, у звязку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405, 406 ЦК України, зокрема сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення або через відсутність особи понад один рік у спірному житловому приміщенні

Відповідно до ст.3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Положення ч.2ст.64 ЖК УРСР зазначає, що до членів сімї належать дружина власника, їхні діти, батьки та інші особи, якщо вони проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Права члена сімї має також і особа, яка перестала бути членом сімї наймача, але продовжує проживати в займаному ним житловому приміщенні.

В рішенні Конституційного суду України у справі за конституційними поданнями Служби безпеки України, Державного комітету нафтової, газової та нафтопереробної промисловості України, Міністерства фінансів України щодо офіційного тлумачення положень пункту 6 статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", частин четвертої і п'ятої статті 22 Закону України "Про міліцію" та частини шостої статті 22 Закону України "Про пожежну безпеку" (справа про офіційне тлумачення терміна "член сім'ї) від 03.06.1999р. у справі №1-8/99 №5-рп/99, зазначено, що до поняття „член сімї Конституційний Суд України виходить з обєктивної відмінності його змісту від галузі законодавства, підкреслюючи при цьому, що навіть міжнародно-правовими актами не встановлено єдиних критеріїв чи поосібного переліку членів сімї.

Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування у житловому приміщенні за певною адресою.

Згідно зі ст. 6 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов'язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

Статтею 7 цього ж Закону встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семі днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Відповідно до ст.9 ЖК України, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються з порушенням прав інших громадян.

Таким чином, виходячи зі змісту зазначених норм закону, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації.

Крім того, відповідно до ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організації, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач не є членом сім`ї позивача, не використовує житлове приміщення за його призначенням, понад один рік без поважних причин у вказаному вище домоволодінні позивача не проживає, оскільки сторони домовлялися лише про тимчасову реєстрацію, про наявність іншої домовленості між позивачем та відповідачами суду невідомо, добровільно відповідач не бажає знятися з реєстрації у вказаному домоволодінні, тому суд прийшов до висновку, що інтереси позивача підлягають захисту шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням у домоволодінні №36 по вул.Інзовська в м.Болград Одеської області, тобто, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.6,9,10,72 ЖК України, ст.ст.319,405,406 ЦК України, ст.ст.ст.11, 14, 197ч.2,210, 214-218,224, 226,228,294,296 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, - задовольнити в повному обсязі .

Визнати ОСОБА_2, 03.03.1964р.народження, таким, що втратив право користування житловим приміщенням у житловому будинку №36 по вул.Інзовська в м.Болград Одеської області.

В якості визначення порядку виконання рішення суду зобов'язати СГІРФО Болградського РВ ГУМВС України в Одеській області зняти з реєстрації ОСОБА_2,1964р.народження, що зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення суду може бути оскаржене зацікавленими особами до апеляційного суду Одеської області че рез Болградський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляції протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: