Справа № 1614/3116/12
УХВАЛА

20 грудня 2012 року

Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Степаненка Ю.І.,

за участю секретаря Левицької І.П.,

заявника ОСОБА_1,

заступника начальника відділу ДВС Кременчуцького РУЮ ОСОБА_2М,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Кременчуці скаргу ОСОБА_1 в порядку статті 383 ЦПК України про визнання незаконними та скасування постанов заступника начальника відділу ДВС Кременчуцького РУЮ ОСОБА_2 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій,

В С Т А Н О В И В :

12 грудня 2012 року до Кременчуцького районного суду зі скаргою в порядку статті 383 ЦПК України звернувся заявник ОСОБА_1 на постанови ВП №34656613 заступника начальника відділу ДВС Кременчуцького РУЮ ОСОБА_2 від 03 грудня 2012 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, визнання вказаних постанов незаконними та скасування. Заявник обгрунтовує свою скаргу тим, що 11 грудня 2012 року він отримав простим листом постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 03 грудня 2012 року, винесену заступником начальника відділу ДВС Кременчуцького РУЮ ОСОБА_2 Крім того, разом з вказаною постановою йому була надіслана постанова від 03 грудня 2012 року про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій.

Вважає, що вищевказані постанови є неправомірними, незаконними та такими, що суперечать вимогам законодавства, що регулює здійснення виконавчого провадження. А саме: 20 листопада 2012 року він отримав виклик до відділу ДВС, а наступного дня він з'явився в ВДВС Кременчуцького РУЮ, де державний виконавець Бороденко В.М. повідомив йому, що в його провадженні знаходиться виконавчий лист про стягнення з нього боргу в сумі 11 432,72 гривень, виданий на підставі рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 18 липня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу. В зв'язку з тим, що стягувач ОСОБА_3 раніше працював з ОСОБА_2 та має з ним приятельські стосунки, державним виконавцем було запропоновано написати йому відвід. Він під диктовку ОСОБА_2 написав заяву про усунення вказаної посадової особи від виконання обов'язків по виконавчому провадженню, відкритому на підставі виконавчого листа про стягнення з нього боргу. Йому не повідомили результат розгляду заяви, а 10 грудня 2012 року він дізнався, що його заява про відвід державного виконавця не відповідає вимогам ЗУ «Про виконавче провадження». 11 грудня 2012 року він отримав постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій.

Відповідно до частини 1 статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця про відкриття виконавчого провадження надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Згідно п.5 ст.25 даного Закону, копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Таким чином, на думку заявника, заступником начальника відділу ДВС Кременчуцького РУЮ ОСОБА_2 порушені норми ст.25 Закону України «Про виконавче провадження».

Вислухавши пояснення заявника ОСОБА_1, який підтримав скаргу, заступника начальника відділу ДВС Кременчуцького РУЮ ОСОБА_2, який не погодився зі скаргою та вважає, що діяв правомірно, про що надав письмове заперечення проти скарги, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Відповідно до статті 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Установлено, що на підставі рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 18 липня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення боргу, стягувачу ОСОБА_3 був виданий виконавчий лист №1614/1770 від 21.09.2012 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 боргу в сумі 11 432,72 гривень.

12 жовтня 2012 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження за вказаним виконавчим документом.

22 листопада 2012 року боржнику ОСОБА_1 в ході бесіди державним виконавцем було роз'яснено порядок виконання рішення суду та про наслідки невиконання рішення добровільно, чого не заперечував у судовому засіданні заявник скарги ОСОБА_1, що цього дня він був на прийомі у відділі ДВС Кременчуцького РУЮ, де він дізнався про виконавче провадження та що підтверджено в абзаці 3 описової частини скарги.

03 грудня 2012 року заступник начальника відділу ДВС Кременчуцького РУЮ ОСОБА_2 у відповідності з вимогами ч.1 статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» направив на адресу боржника ОСОБА_1 простою поштою копії оскаржуваних постанов про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 03 грудня 2012 року та про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій (а.с.2,3,5,11), які були отримані заявником, про що також зазначено ним у скарзі.

Відповідно до частити 1 статті 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Згідно статті 387 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу.

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Судом установлено, що посадова особа відділу ДВС ОСОБА_2 виніс оскаржені постанови відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», зокрема статей 25,31,41,57 цього Закону.

Заявник ОСОБА_1 у суді не довів підставність своєї скарги, а тому суд відмовляє в її задоволенні, оскільки заступник начальника відділу ДВС Кременчуцького РУЮ діяв в межах своїх повноважень відповідно до вимог Закону.

Згідно статті 388 ЦПК України судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на відділ державної виконавчої служби, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника.

Зважаючи на те, що при поданні скарги до суду заявник ОСОБА_1 судовий збір відповідно до підпункту 2 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 107 гривень 30 копійок не оплатив, його скарга судом залишена без задоволення, а тому суд з підстав статті 388 ЦПК України стягує з ОСОБА_1 судовий збір у вказаному розмірі.

Керуючись статтями 209, 387,388 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання незаконними та скасування постанов заступника начальника відділу ДВС Кременчуцького РУЮ ОСОБА_2 від 03 грудня 2012 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 107 (сто сім) гривень 30 копійок судового збору.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу протягом п'яти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Полтавської області через Кременчуцький районний суд Полтавської області.

Суддя Ю. І. Степаненко