Справа № 1416/3818/12
Номер провадження 2/1416/2206/12
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

28 листопада 2012 року Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Антоненко А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Миколаєві справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Акцент-банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2012 року ПАТ КБ «Акцент Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 23.02.2008 між ПАТ КБ «Акцент Банк» та відповідачем було укладено Кредитний Договір № ABLXRX12750047, відповідно до умов Договору відповідач отримала кредит у розмірі 12 420,14 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 23.02.2009. Відповідно до Договору відповідач була зобовязана щомісячно у встановлені строки здійснювати погашення заборгованості за кредитом та сплачувати проценти за користування кредитним коштами.

Оскільки, відповідач, не виконує належним чином взяті на себе кредитні зобовязання, позивач просив суд стягнути з неї суму заборгованості у розмірі 43 127,31 грн.

Позивач в судове засідання свого представника не направив, до суду надійшла заява в якій представник позивача просить розглядати справу без його присутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не зявився, про місце й час розгляду справи 23.08.2012, 31.10.2012 та 28.11.2012 повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Ухвалою суду вирішено проводити заочний розгляд справи за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Акцент Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та відповідні правовідносини.

23.02.2008 між ПАТ КБ «Акцент Банк» та відповідачем було укладено Кредитний Договір № ABLXRX12750047, відповідно до умов Договору відповідач отримала кредит у розмірі 12 420,14 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 23.02.2009. Відповідно до Договору відповідач була зобовязана щомісячно у встановлені строки здійснювати погашення заборгованості за кредитом та сплачувати проценти за користування кредитним коштами. З умовами договору ОСОБА_2 була ознайомлена, нею він підписаний.

Відповідно до наданого позивачем розрахунку, станом на 23.04.2012, сума заборгованості відповідача складає 43 127,31 грн., а саме: 6 141,91 грн. заборгованість за кредитом; 241,91 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1 825,74 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом; 32 387,84 пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафи; 500 грн. штраф (фіксована частина); 2 029,87 грн. штраф (процентна складова).

Строк і умови повернення кредиту та сплати відсотків визначені п. 4.1 5.6 Договору.

Статтями 525, 526, 530 ЦК України встановлено, що зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в строк, вказаний в договорі, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Відповідачем в односторонньому порядку порушені умови зазначеного договору.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Пунктом 5.1 Договору встановлено, що у випадку несвоєчасного повернення заборгованості по кредиту, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,5% від суми прострочення заборгованості по кредиту за кожний день прострочення, але не менше 1 гривні. При цьому відсотки за користування кредитом на суму простроченої заборгованості додатково до виплаченої пені банком не нараховуються.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог, про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За змістом ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін, договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. При цьому договір має бути укладений у письмовій формі та відповідати загальним вимогам до договорів, які підлягають укладанню у письмовій формі.

Пунктом 5.5 Кредитного договору передбачено збільшення строку позовної давності до 5 років. Однак, договір предметом якого було б збільшення строку позовної давності у письмовій формі, як це передбачено п. 2 ч. 1 ст. 259 ЦК України сторонами не укладався.

Відповідно до п. 7 ч. 11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув.

Пунктом 31 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року за № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» розяснено: «Враховуючи положення пункту 7 частини тринадцятої (нумерація змінена) статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів", суди мають виходити з того, що у спорах щодо споживчого кредитування кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У зв'язку із цим позовна давність за позовом про повернення споживчого кредиту застосовується незалежно від наявності заяви сторони у спорі.»

Враховуючи те, що заборгованість за кредитом, відсотками та комісіями складає 8209,60 грн., а нарахована пеня 32 387,84 грн., суд вважає за необхідне стягнути з відповідача пеню нараховану в межах однорічного строку давності, а саме 562,34 грн.

Керуючись п. 5.3 Кредитного договору позивач просить стягнути з відповідача штраф (фіксована частина) в розмірі 500 грн. та штраф (процентна частина) в сумі 2029,87 грн. за прострочення виконання зобовязання більш ніж на 30 днів.

Відповідно до ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

За змістом ст. 549, 611 ЦК України пеня та штраф є видами цивільно-правової відповідальності за порушення зобовязань.

Невиконання боржником грошового зобовязання з простроченням на 1 день або на 31 день є одним і тим же правопорушенням, яке полягає у невиконанні або неналежному виконанні взятого на себе за договором зобовязання.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач просить стягнути з відповідача двічі штрафні санкції у вигляді пені та штрафу за одне й те ж правопорушення, а тому у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафу в розмірі 2529,87 грн. належить відмовити.

Дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати, пропорційно задоволеної частини вимог, а саме в сумі 87,72 грн., що були понесені позивачем у справі і документально підтверджені.

На підставі ст. ст. 525, 526, 530, 549 ЦК України, керуючись ст. ст. 3, 15, 212-214, 226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Акцент-банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, 01.01.1973 р. н., ідент. код НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Акцент-банк» заборгованість з повернення кредиту в розмірі 8 771 грн. 94 коп., а саме: 6 141,91 грн. - заборгованість за кредитом, 241,95 грн. - заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом, 1825,74 грн. заборгованість по комісії, 562,34 грн. пеня, в рахунок заборгованості за кредитним договором № ABLXRX12750047 від 23.02.2008.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Акцент-банк» судові витрати у розмірі 87 грн. 72 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії заочного рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем шляхом подачі апеляційної скарги апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя В. В. Кокорєв