Апеляційний суд Черкаської області
Справа №22ц-214/12 Категорія на ухвалу
Головуючий по 1 інстанції Корман О.В.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2012 року м. Черкаси

Колегія судців судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області у складі

головуючого: Новікова О.М.

суддів: Вініченка Б.Б., Бондаренка СІ.

при секретарі Поповій М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу начальника Уманського районного відділу державної виконавчої служби (далі ДВС) Уманського міськрайонного управління юстиції на ухвалу судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07 жовтня 2011 року по справі за скаргою ОСОБА_2 на постанову про закінчення виконавчого провадження, -

встановила:

У вересні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на постанову про закінчення виконавчого провадження. У скарзі він вказав на те, що державним виконавцем Уманського районного відділу ДВС Уманського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3, з 25 червня 2001 року по 23 липня 2010 року здійснювалось виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-8 від 19.06.2001 року, виданого Уманським районним судом Черкаської області згідно ухвали від 17 січня 2000 року про відшкодування заявникові за рахунок державного бюджету заподіяної моральної шкоди у зв'язку з незаконним притягненням до адміністративної відповідальності в сумі 400 грн. 00 коп.

23 липня 2010 року державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження при примусовому виконанні дублікату виконавчого листа № 2-8, виданого 6 серпня 2008 року Уманським міськрайонним судом, про стягнення на користь ОСОБА_4О вказаної суми. Підставою для такого рішення державного виконавця стало письмове повідомлення відділу ДВС Печерського районного управління юстиції у м. Києві від 01.07.2008 року про стягнення коштів у розмірі 400 грн. з Державного казначейства України згідно відмітки у книзі обліку виконавчих документів, тобто фактичне виконання виконавчого документу.

ОСОБА_2 з постановою не погодився, оскільки ніяких грошей з бюджету по виконавчому листу не отримував і вважає дії відділу ДВС незаконними. Тому просив суд скасувати постанову Уманського районного відділу ДВС про закінчення виконавчого провадження від 23.07.2010 року, як незаконну, зобов'язати начальника Уманського РВ ДВС негайно виконати рішення Уманського районного суду від 17 січня 2000 року.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07 жовтня 2011 року скаргу ОСОБА_4 задоволено частково.

Визнано неправомірною постанову начальника Уманського районного відділу ДВС Уманського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3 від 23.07.2010 року про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання дублікату виконавчого листа № 2-8, виданого 06.08.2008 року Уманським міськрайонним судом про відшкодування ОСОБА_2 за рахунок державного бюджету заподіяної моральної шкоди у звязку із незаконним притягненням до адміністративної відповідальності в сумі 400 грн.

Зобов'язано начальника Уманського районного відділу ДВС Уманського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3 виконати ухвалу Уманьського районного суду від 17 січня 2000 року про відшкодування ОСОБА_2 за рахунок державного бюджету заподіяної моральної шкоди в зв'язку з незаконним притягненням до адміністративної відповідальності в сумі 400 грн. у встановлені законом терміни.

В апеляційній скарзі начальник Уманського районного відділу ДВС Уманьського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3 просить ухвалу суду скасувати, так як вважає ухвалу суду першої інстанції необгрунтованою та ухвалити нове рішення, яким відмовити ОСОБА_2 в задоволенні його скарги.

Заслухавши апелянта, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до п. 1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Як видно з матеріалів справи на підставі ухвали Уманського районного суду Черкаської області від 17 січня 2000 року був виданий виконавчий лист про стягнення з державного бюджету на користь ОСОБА_4 400 грн. 00 коп. заподіяної шкоди. Було відкрито виконавче провадження.

28 жовтня 2003 року держаним виконавцем ОСОБА_5 виконавче провадження по цьому листу було закінчено а виконавчий лист направлено для до відділу ДВС Печерського районного управління юстиції для виконання, тобто списання з Державного бюджету України на користь ОСОБА_4 О вказаних грошових коштів.

6 серпня 2008 року був виданий дублікат виконавчого листа.

23 липня 2010 року державним виконавцем винесена постанова про закінчення виконавчого провадження при примусовому виконанні дублікату виконавчого листа № 2-8, відповідно до письмового повідомлення відділу ДВС Печерського районного управління юстиції у м. Києві від 01.07.2008 року про стягнення коштів у розмірі 400 грн. з Державного казначейства України, а виконавчий лист виконано згідно ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження».

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні відповіді на запити відділу ДВС Уманського міськрайонного управління юстиції до відділу ДВС Печерського районного управління юстиції ( № 26445 від 06.10.2008 року) та до філії «Уманське відділення № 225» ВАТ Державний Ощадний банк України ( № 26448 від 06.10.2008 року ) про документальне підтвердження того, що кошти ОСОБА_2 надійшли на рахунок.

Статтею 5. Закону України, від 21.04.1999, № 606-XIV "Про виконавче провадження» ( в редакції, яка діяла на час винесення оскарженої постанови) передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених Законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії.

Згідно з п. 8 ст. 37 того ж Закону виконавче провадження підлягає закінченнню у випадку фактичного повного виконання рішення згідно з виконавчим документом.

Отже суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що в матеріалах справи відсутні належні та переконливі докази того, що рішення суду виконано належним чином і заявник отримав гроші.

При таких обставинах, суд апеляційної інстанції вважає, що скарга ОСОБА_4 обгрунтована і не вбачає підстав для скасування ухвали районного суду.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу начальника Уманського районного відділу державної виконавчої служби Уманського міськрайонного управління юстиції на ухвалу судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07 жовтня 2011 року по справі за скаргою ОСОБА_2 на постанову про закінчення виконавчого провадження -відхилити.

Ухвалу судді Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 07 жовтня 2011 року по справі за скаргою ОСОБА_2 на постанову про закінчення виконавчого провадження - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів.

Головуючий

Судді