Номер провадження 2/2603/607/12
Справа №2-117/12
РІШЕННЯ

Іменем України

23 жовтня 2012 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Зотько Т.А.

при секретарі Самойловій М.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу, посилаючись на той факт, що згідно договору позики від 17.01.2006 року він позичив відповідачу кошти у розмірі 15.723 грн. 00 коп., а відповідач зобовязався повернути їх не пізніше 26.04.2008 року. Однак у зазначений термін ОСОБА_2 грошей не повернув. Так як відповідач не бажає добровільно повернути гроші, він змушений звернутись за захистом своїх прав до суду.

В ході розгляду справи, позивач збільшив розмір позовних вимог, просив суд стягнути з відповідача суму основного боргу у розмірі 15.723 грн. 00 коп., за період з 26.04.2008 року по 29.07.2011 року інфляційні нарахування у сумі 5.911 грн. 85 коп., 3% річних від простроченої суми у розмірі 1.332 грн. 36 коп. Крім того, просив стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 226 грн. 63 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн. 00 коп.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав у повному обсязі, зазначивши, що жодного договору позики з ОСОБА_1 він не підписував, а підписував інший документ, поверх якого позивач в подальшому самостійно додрукував фрагмент текстуз приводу отримання ним у позику грошових коштів. Вважав, що договір позики, на підставі якого позивач хоче стягнути з нього борг є підробним документом. Крім того, зазначав, що підтвердити той факт, що він дійсно не підписував договір позики може свідок ОСОБА_3, однак на даний час вона проживає у Рівненській області і приїхати для дачі показань не має можливості, а свідок ОСОБА_4 працює разом з ОСОБА_1, перебуває з ним у товариських відносинах, а тому є сумніви, що вона може дати правдиві свідчення.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно п. 4 договору позики від 17 січня 2006 року ОСОБА_2 отримав у борг від ОСОБА_1 11.180 грн. 80 коп. з терміном повернення до 26.04.2008 року (а.с. 35 оригінал договору).

Ст. 639 ЦК України передбачає, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми (ч. 2 ст. 1047 ЦК України).

Як пояснив суду ОСОБА_2, після підписання первинного документу, позивачем було самостійно додруковано фрагмент тексту, який містить відомості з приводу отримання ним у позику грошових коштів.

Відповідно до вимог ч.3 ст.10, ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

У відповідності до вимог ст.143 ЦПК України для зясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. За клопотанням відповідача по справі було призначено судово-технічну експертизу.

Як вбачається з висновку №12366/11-33 судово-технічної експертизи від 27.02.2012 року, для виготовлення договору позики, укладеного 17.01.2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, використовувався чистий аркуш паперу без підпису, на якому спочатку був надрукований текст за допомогою лазерного принтера компютера, підписи від імені ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 виконані поверх друкованого тексту. Для виготовлення договору позики, укладеного 17.01.2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, аркуш з підписами, в тому числі й підписом від імені ОСОБА_2, не використовувався. У договорі позики, укладеному 17.01.2006 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, текст додрукуванню не піддавався (а.с. 82-84).

Згідно вимог ст.59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Таким чином, суд приходить до висновку, що вказаний договір позики відповідає вимогам ст. 639 ЦК України, оскільки відповідачем не надано суду доказів, що підтверджують той факт, що після підписання первинного документу, позивачем було самостійно додруковано фрагмент тексту, який містить відомості з приводу отримання ним у позику грошових коштів.

Згідно вимог ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку є суму грошових коштів (суму позики) або ж таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

На підставі вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до вимог ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Як вбачається з п. 4 договору позики від 17.01.2006 року на момент підписання договору ОСОБА_2 одержав від ОСОБА_1 кошти в борг у сумі 11.180 грн. 80 коп.

Будь-яких доказів, які б свідчили про те, що позивач надав борг саме у розмірі 15.723 грн. 00 коп. суду не надано.

ОСОБА_2 борг ОСОБА_1 не повернув, оригінал договору позики від 17 січня 2006 року долучено до матеріалів справи (а.с.35). Таким чином він не виконав добровільно прийняті на себе зобовязання за договором позики.

Згідно вимог ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

ОСОБА_2 отримав кошти у борг 17.01.2006 року, зобовязався повернути гроші не пізніше 26.04.2008 року, загальна кількість днів прострочення з 26.04.2008 року по 29.07.2011 року становить 1188 днів, а тому суд стягує з відповідача на користь позивача борг, з урахуванням встановленого індексу інфляції у розмірі 4203 грн. 94 коп., виходячи з наступного розрахунку: Розмір інфляційних втрат за 2008 рік - 11 180,70 (розмір простроченої заборгованості) х 111,5 (середній показник індексу інфляції за квітень-грудень) / 100 - 11 180,70 = 1285,78

Розмір інфляційних втрат за 2009 рік - 11 180,70 (розмір простроченої заборгованості) х 112,3 (індекс інфляції за рік) / 100 - 11 180,70 = 1375,23

Розмір інфляційних втрат за 2010 рік - 11 180,70 (розмір простроченої заборгованості) х 109,1 (індекс інфляції за рік) / 100 - 11 180,70 = 1017,44

Розмір інфляційних втрат за 2011 рік - 11 180,70 (розмір простроченої заборгованості) х 104,7 (середній показник індексу інфляції за січень-липень) / 100 - 11 180,70 = 525,49

А всього розмір інфляційних втрат за 2008 - 2011 рік склав: 1285,78 грн. + 1375,23 грн. + 1017,44 грн. + 525,49 грн. = 4203,94 грн.

ОСОБА_2 отримав кошти у борг 17.01.2006 року, зобовязався повернути гроші не пізніше 26.04.2008 року, загальна кількість днів прострочення з 26.04.2008 року по 29.07.2011 року становить 1188 днів, відповідно 3 проценти річних за порушення грошового зобовязання становить: 11 180,70 грн. (розмір простроченої заборгованості) х 3 проценти (розмір відповідальності за прострочення виконання грошового зобовязання) / 100 / 365 (кількість днів календарного року) днів х 1188 днів (кількість днів прострочення виконання грошового зобовязання) = 1091 грн. 73 коп.

В ході розгляду справи не знайшла свого обґрунтування та документального підтвердження вимога позивача, щодо стягнення з відповідача суми основного боргу у розмірі 15.723 грн. 00 коп.. Натомість з п. 4 договору позики від 17.01.2006 року вбачається, що відповідач одержав від позивача кошти в борг у сумі 11.180 грн. 80 коп.

Оскільки ОСОБА_2 добровільно не повернув ОСОБА_1 борг у розмірі 11.180 грн. 80 коп., ці кошти у підлягають стягненню з нього у судовому порядку.

Ствердження ОСОБА_2 про те, що після підписання первинного документу позивачем було самостійно додруковано фрагмент тексту з приводу отримання ним у позику грошових коштів, спростовуються матеріалами справи, а саме висновком експерта №12366/11-33 від 27.02.2012 року, в якому зазначено, що для виготовлення договору позики від 17.01.2006 року, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, використовувався чистий аркуш паперу без підпису, на якому спочатку був надрукований текст за допомогою лазерного принтера компютера, підписи від імені ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_5 виконані поверх друкованого тексту, а текст додрукуванню не піддавався.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача понесені ним витрати по сплаті судового збору у розмірі 226 грн. 63 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн.

На підставі викладеного, та керуючись ст.ст. 10, 59, 60, 88, 143, 213 215 ЦПК України, ст. ст. 525, 526, 530, 615, 625, 639, 1046, 1049 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, податковий ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 борг за договором позики у розмірі 11.180 грн. 70 коп., суму інфляції у розмірі 4.203 грн. 94 коп., 3% річних у розмірі 1.091 грн. 73 коп., судовий збір у розмірі 164,76 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120 грн., а всього стягнути 16.671 грн. 13 коп.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м.Києва через Деснянський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: