Справа № 2-1068/11 Провадження № 22-ц/0290/506/2012Головуючий в суді першої інстанції:ОСОБА_1
Категорія: 45 Доповідач: Стадник І. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 лютого 2012 року місто Вінниця

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого, судді Стадника І.М.,

Суддів: Міхасішина І.В., Голоти Л.О.,

при секретарі: Безрученко Н.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 10 січня 2012 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про визнання права власності на багаторічні насадження та про захист порушеного права власності шляхом заборони ОСОБА_3, ОСОБА_2 користуватися земельною ділянкою, що належить на праві власності ОСОБА_4 та багаторічними насадженнями, які розташовані на даній земельній ділянці, -

встановила:

ОСОБА_4 звернувся в районний суд з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про визнання права власності на багаторічні насадження та про захист порушеного права власності шляхом заборони ОСОБА_3, ОСОБА_2 користуватися земельною ділянкою, що належить на праві власності ОСОБА_4 та багаторічними насадженнями, які розташовані на даній земельній ділянці.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що згідно державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №196868 від 08 вересня 2010 року йому на праві власності належить земельна ділянка площею 0,6859 га, що розташована на території Юрківської сільської ради Тульчинського району. Згідно розпорядження Тульчинської районної державної адміністрації були встановлені межі даної земельної ділянки та виділено її в натурі, про що було складено відповідний акт.

При розпаюванні земель СВАТ Юрківськегрошову оцінку оцінки проведено із врахуванням багаторічних насаджень, які на ній знаходилися. Тому він, ставши власником земельної ділянки, автоматично став і власником плодових дерев (саду), що на ній знаходяться. Однак садом він користуватися не може, оскільки відповідачі заперечують його право власності на плодові дерева, самовільно користуються ними, не уклавши при цьому договору оренди із ним, збирають з них урожай, не допускають його до насаджень, що ростуть на його земельній ділянці та необґрунтовано вважають себе їх власниками. Крім того, відповідачі постійно знищують встановлені межові знаки, якими визначено межі його земельної ділянки.

З цих підстав позивач просив визнати за ним право власності на багаторічні насадження, які розташовані на земельній ділянці, належній йому на праві власності згідно Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 196868 від 08 вересня 2010 року, що розташована на території Юрківської сільської ради Тульчинського району, а також заборонити відповідачам користуватися зазначеною земельною ділянкою та багаторічними насадженнями, які на ній розташовані.

Рішенням Тульчинського районного суду Вінницької області від 10 січня 2012 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_4 право власності на багаторічні насадження, що розташовані на земельній ділянці, яка належить йому на праві приватної власності згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 196868 від 08.09.2010 року, виданого Тульчинською районною державною адміністрацією, розташованій на території Юрківської сільської ради Тульчинського району. Заборонено ОСОБА_3 та ОСОБА_2 користуватись земельною ділянкою та багаторічними насадженнями, які розташовані на даній земельній ділянці, яка відповідно до Державного акту на право приватної власності належить ОСОБА_4 Вирішено питання про судові витрати стягнуто з відповідачів на користь позивача 179,50 грн.

Не погодившись із зазначеним рішенням, відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3Г подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просять рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволення позову ОСОБА_4

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 свою апеляційну скаргу підтримав і просив задовольнити на умовах, викладених у ній. Відповідач ОСОБА_3 подала суду заяву про розгляд апеляції без її участі.

Позивач ОСОБА_4 проти вимог апеляційної скарги заперечує, просить залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі та зявилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляції та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Згідно з ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що позивач є власником земельної ділянки площею 0,6859 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована не території Юрківської сільської ради Тульчинського району, що підтверджується державним актом серії ЯЛ №196863, виданим 14 липня 2010 року та зареєстрованим в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №118 (а.с. 14).

У довідці про кількісну характеристику земель, переданих у власність №502 від 16.09.2011 року (а.с. 30) вказано, що до складу земель, які передані ОСОБА_4 у власність, увійшли сільськогосподарські угіддя, 0,6859 га з яких (тобто повністю) зайняті багаторічними насадженнями, що спростовує посилання відповідачів на те, що багаторічні насадження не включені до складу земель ОСОБА_4

Надані відповідачами квитанція до прибуткового касового ордеру, накладна та договір купівлі-продажу багаторічних насаджень №39 від 17.12.2005 року не можуть бути достатніми доказами набуття ними права власності на багаторічні насадження яблуні, розміщені в квадраті №623 в кількості 636 шт. вартістю 2035 грн., так як позивач надав суду аналогічні документи (а.с. 53-59), згідно з якими він також придбав в СВАТ Юрківськеяблуні в кількості 636 штук, розміщені в квадраті 23.

Крім того, відповідачами не доведено перед судом того факту, що і СВАТ Юрківське, в якого вони нібито придбали багаторічні насадження, було їх власником.

Згідно з ст. 22 ЗК України землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

До земель сільськогосподарського призначення належать, зокрема сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги) п. ач. 1 ст. 22 ЗК України.

Статтею 79 ЗК України встановлено, що земельна ділянка як обєкт права власності - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Право власності на земельну ділянку поширюється в її межах на поверхневий (ґрунтовий) шар, а також на водні об'єкти, ліси і багаторічні насадження, які на ній знаходяться, якщо інше не встановлено законом та не порушує прав інших осіб. Право власності на земельну ділянку розповсюджується на простір, що знаходиться над та під поверхнею ділянки на висоту і на глибину, необхідні для зведення житлових, виробничих та інших будівель і споруд.

Відповідно до п. 27 ДСТу 26640-85 Землі. Терміни та визначення, затвердженого постановою Державного комітету СРСР по стандартах від 28 жовтня 1985 року №3453 багаторічними сільськогосподарськими насадженнями є сільськогосподарські угіддя, що використовуються під штучно створені деревні, кущові чи травянисті багаторічні насадження, призначені для отримання урожаю плодово-ягідної, технічної і лікарської продукції, а також для декоративного оформлення території. До багатолітніх сільськогосподарських насаджень відносяться: сад, виноградник, ягідник, плодовий розплідник, плантації та ін.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що багаторічні насадження це не окрема група дерев, кущів чи рослин, а земельні угіддя, тобто окрема земельна ділянка, з розміщеними на ній деревами, кущами та іншими рослинами як один цілісний обєкт.

Крім того, земельна ділянка як предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обовязки, є річчю в розумінні ч. 1 ст. 179 ЦК України.

Згідно з ч. 2 ст. 183, ст. 187 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Складовою частиною речі є все те, що не може бути відокремлене від речі без її пошкодження або істотного знецінення. При переході права на річ її складові частини не підлягають відокремленню.

Отже при переході права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, до громадянина переходить і право власності на всі її складові частини, в тому числі на багаторічні насадження, розміщені на даній земельній ділянці.

Згідно з ст. 317, 321, 391 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання прав, відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

Отже суд першої інстанції вірно встановив факт невизнання земельних прав позивача з боку відповідачів, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність прав відповідачів на спірні сільськогосподарські угіддя (багаторічні насадження) та застосував передбачені законом способи захисту прав позивача.

Посилання відповідачів на неможливість стягнення з відповідача ОСОБА_3 судових витрат на користь позивача у звязку з тим, що вона має статус особи, яка постраждала внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС 1 категорії та є інвалідом 3 групи, є безпідставними, так як пільгові категорії громадян звільняються від сплати судових витрат в дохід держави, а не на користь іншої сторони, яка їх понесла.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, що відповідно до ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Враховуючи викладене вище, керуючись ст. 304, 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити, а рішення Тульчинського районного суду Вінницької області від 10 січня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення, проте протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: Підпис ОСОБА_5
Судді: Підпис ОСОБА_6 Підпис ОСОБА_7

З оригіналом вірно

Суддя апеляційного суду Стадник І.М.