Справа № 1902/1687/2012
РІШЕННЯ

ІМ Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2012 року

Борщівський районний суд Тернопільської області в складі :

головуючої судді Губіш О.А.

при секретарі Гаврилюк В.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Борщеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування, визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом посилаючись на те, що проживала з своїм рідним братом ОСОБА_3, який помер 04.08.2011 року, на одному подвір»ї та на одній земельній ділянці, яку вони фактично успадкували після смерті матері ОСОБА_4. При цьому, зазначила, що у 2003 році брат переніс операцію по встановленні кардіостимулятора і з того часу самостійно та повноцінно не міг доглядати за собою, був у безпорадному стані, що виражалося у безпомічності, неспроможності своїми силами через похилий вік та тяжку хворобу, фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя. А тому, піклувалась та доглядала за ним готувала їжу, прала білизну, прибирала у будинку, здійснювала прогулянки, купувала необхідні ліки, так як його рідна дочка відповідач ОСОБА_2, хоча і мала можливість, проте свідомо ухилялась від надання йому допомоги, ніколи до нього не приїзджала та не надавала моральної та матеріальної підтримки. Крім того, після смерті брата, самостійно, без участі з сторони його дочки, понесла всі витрати пов»язані з його похованням.

А тому, так як після смерті брата відкрилась спадщина, до складу якої входять житловий будинок із надвірними будівлями, присадибна ділянка, площею 0,38 га, що знаходяться в с. Іване-Пусте по вул. Садова 34, просила суд усунути ОСОБА_2, яка подала заяву про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті батька, від права на спадкування за законом, та визнати за нею право власності на все майно померлого ОСОБА_3, та стягнути на свою користь з відповідача понесені нею судові витрати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, її представник ОСОБА_5, позов, з підстав наведених у поданій до суду заяві, підтримали повністю.

Відповідач ОСОБА_2, її представник ОСОБА_6, в судовому засіданні позов не визнали. При цьому, відповідач ОСОБА_2 суду пояснила, що з 1981 року постійно проживала разом з матір»ю, так як батьки з цього часу разом не проживали, а у 1987 році офіційно розірвали шлюб між собою. За весь цей час і до смерті батька підтримувала з ним родинні відносини, провідувала його, надавала посильну допомогу. З 1990 року батько проживав один в окремому будинку, який був розташований в одному господарстві з ОСОБА_1 Батько працював, згодом став пенсіонером, проте, і перебуваючи на пенсії займався роботою мав у господарстві пилораму, деревообробні станки, на яких виконував різні столярні роботи, був матеріально забезпечений, так як отримував пенсію. Після перенесеної у 2003 році операції продовжував проживати один, був спроможний приготувати собі їду, впрати одяг, та таке інше. У безпорадному стані не перебував, вів нормальний спосіб життя для руху чи чогось іншого сторонньої допомоги не потребував. Востаннє зустрічалася з батьком незадовго до його смерті в липні 2011 року, після чого виїхала на кілька місяців на заробітки за межі України, а тому не мала об»єктивної змоги бути присутньою на його похоронах. При останній зустрічі батько перебував у доброму стані, сам пересувався, сам себе обслуговував.

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

За правилами ч. 3 ст. 1224 ЦК не мають право на спадкування за законом повнолітні діти, а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. Згідно з ч. 5 ст. 1224 ЦК особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Як встановлено судом, що жодним чином сторонами не оспорювалося, позивач - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 проживали в с. Іване Пусте Борщівського району в різних житлових помешканнях будинках, територія обслуговування яких, як і в цілому їх господарств, не була відгороджена межовими знаками. При цьому, будинок, в якому проживав ОСОБА_3 знаходився по вул. Садова 34, будинок, в якому проживала ОСОБА_1 по вул. Садова 33. Що в судовому засіданні, крім пояснень сторін, було стверджено показами допитаних, всіх без виключення, свідків, довідкою Іване-Пустенської сільської ради № 563 від 03.10.2012р. ( а.с. 28), інформацією цього ж органу № 562 від 03.10.2012р. ( а.с. 29).

Як слідує з довідки виконкому Іване-Пустенської сільської ради № 451 від 09.08.2012р.( а.с. 9), ОСОБА_1 побудувала свій житловий будинок на земельній ділянці, яка була в користуванні її мами ОСОБА_4 біля її житлового будинку в с. Іване-Пусте. Зазначений факт, крім цього, в ході судового розгляду був стверджений поясненнями самих сторін, свідків ОСОБА_7, який є чоловіком позивача, ОСОБА_8, ОСОБА_9, які показали, що будинок в якому проживає сім»я позивача було зведено на території господарства, де розміщувався будинок сім»ї ОСОБА_4- матері позивача. Поряд з тим, сторонами не заперечувався той факт, що померлий ОСОБА_3 після розірвання шлюбу і до дня смерті проживав в будинку своєї матері ОСОБА_4. Після смерті такої, яка мала місце 20 березня 1990 року, проживав один.

Поряд з тим, з пояснень сторін, судом встановлено, що ОСОБА_3 у 2003 році переніс операцію по вживленню кардіостимулятора, в зв»язку з чим знаходився під наглядом, перебував на «Д»обліку в АЗПСМ с. Іване-Пусте. Даний факт, крім пояснень сторін, був стверджений і довідкою завідувача Іване-Пустенської амбулаторії ОСОБА_10 від 14.08.2012р. ( а.с. 10), його поясненнями даними в ході судового розгляду.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_11, що проживають по сусідству з господарством позивача, кожен зокрема, показали, що померлий ОСОБА_3 проживав сам в окремому будинку, був спроможний самостійно задовольняти свої життєві потреби, прикутим до ліжка не був, самостійно обходився по господарству, у веденні якого йому допомагала ОСОБА_1 При цьому, свідки ОСОБА_8, ОСОБА_9 зазначили, що дочку ОСОБА_3 у нього не зустрічали, такої особисто не знали. Свідок ОСОБА_11, крім того, показав, що займається реалізацєю деревини, зустрічав дочку померлого, якій він допомагав придбати у нього дошки для будівництва.

Свідок ОСОБА_10 показав, що є завідувачем Іване-Пустенської АЗПСМ, де померлий знаходився на обліку, і протягом 2011 року тричі за викликом саме ОСОБА_1 надавав медичну допомогу померлому в зв»язку з погіршення стану його здоров»я. При цьому, показав, що допомога надавалась безоплатно, ОСОБА_1 витрат щодо надання такої не несла. З обмеженнями, які були встановлені померлому не знайомий з жодним медичним заключенням чи рекомендаціями з цього приводу ознайомлений не був.

Свідок ОСОБА_7, який є чоловіком позивача, суду показав, що дочка померлого відповідач по справі ОСОБА_2 до батька навідувалась рідко, такому не допомагала. Фактично нагляд за ним здійснювала його дружина. Також він та члени їх сім»ї опікувалися ним саме за їх участі йому було проведено операцію, вживались заходи щодо отримання подальших консультацій, що проявлялось в допомозі при проїзді до лікарні в м. Чернівці. Також показав, що спір між сторонами виник із-за того, що ні він, ні позивач не погоджуються з тим, що дочка померлого має будь-які права на спадщину, так як проживали з ним в одному господарстві та прикладали чимало зусиль для ведення такого, в тому числі опікувались майном, яке було в користуванні ОСОБА_3, а тому розраховували на те, що таке після його смерті перейде їм.

Свідок ОСОБА_12 показав, що неодноразово протягом приблизно десяти років привозив відповідача ОСОБА_2 до її батька в с. Іване-пусте. Знає про той факт, що така, після того як батьку провели операцію дала йому 400 євро.

Свідки ОСОБА_13, ОСОБА_14, кожен зокрема, суду показали, що приїзджали разом з відповідачкою до її батька в с. Іване Пусте. При цьому, показали, що ОСОБА_3 дома був один, сам себе обходив, з дочкою спілкувався по-родинному, привітно. Знаючи, що ОСОБА_3 виконує столярні роботи, робили у нього замовлення. Бачили у нього в господарстві різні деревообробні станки.

Свідок ОСОБА_15, який є чоловіком відповідача, суду показав, що з дружиною неодноразово провідував її батька в с. Іване пусте, батько жінки провідував їх за місцем проживання в смт. Мельниця-Подільська. Як його дружина так і її батько спілкувались по-родинному, ніяких непорозумінь чи неприязних відносин між ними не було. Батько дружини проживав один, в господарстві, на теирорії якого проживала його сестра ОСОБА_1

Всі без виключення свідки, крім того, показали, що померлий ОСОБА_3 за життя курив, свідки ОСОБА_7, ОСОБА_16 де-коли вживав спиртне.

З інформації Мельнице-Подільської номерної районної комунальної лікарні № 179 від 02.10.2012р. ( а.с.30) встановлено, що житель с. Іване-Пусте ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_1, на обліку в даній медичній установі не перебував.

З інформації Борщівської центральної районної комунальної лікарні № 616 від 04.10.2012р. ( а.с. 41) встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, житель ІНФОРМАЦІЯ_2 на обліку у лікаря кардіолога, психіатра та нарколога не числився.

З довідки Мельнице-Подільського територіального центру соціального обслуговування № 341 від 18.10.2012р. ( а.с. 42) встановлено, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, житель с. Іване-Пусте, на обслуговуванні відділення соціальної допомоги вдома не знаходився.

Згідно ч. 5 ст. 1224 ЦК особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо судом буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Як слідує з роз»ясень, що містяться в пленумі Верховного Суду України в постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»під безпорадним станом слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Аналізуючи усі дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що померлий ОСОБА_3 за життя у безпорадному стані через похилий вік та тяжку хворобу не знаходився, а тому, не потребував обов»язкової сторонньої допомоги, піклування чи нагляду.

Такий висновок суд обґрунтовує тим, що позивачем не було надано жодного доказу, який би стверджував наведені нею обставини щодо безпорадного стану померлого ОСОБА_3 суду не було надано жодного доказу, який містив у собі відповідне медичне заключення, відповідний висновок, які б ствердили такий його стан, а відповідно і необхідність стороннього догляду та надання допомоги.

Твердження позивача в тій частині, що дочка померлого відповідач по справі ОСОБА_2 ніколи не приїздила до батька, не надавала йому моральної та матеріальної підтримки, в ході судового розгляду були спростовані дослідженими у справі доказами, зокрема, поясненнями самої ОСОБА_1, яка під час судового розгляду справи показала, що ОСОБА_2 навідувалась до свого батька. Зазначений факт був стверджений і поясненнями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15

Поряд з тим, суд розцінює вимоги позивача, виключно як намагання останньої будь-якими методами, в тому числі і шляхом звернення до суду з даним позовом, заволодіти майном, яке належало покійному, зокрема, житловим будинком, в якому він проживав, та який розташований на території поряд з її господарством, та яким на її думку володів ОСОБА_3 При цьому, позивачем не було надано жодного доказу, який би стверджував право покійного на зазначений житловий будинок. Не стверджено і права власності й на інше майно покійного, хоча перед судом ставилась вимога визнати за позивачем право власності на все майно померлого. Крім того, з довідки № 361 від 27.06.2012р. (а.с.7) вбачається, що у померлої ОСОБА_4, матері позивача ОСОБА_1, крім неї та померлого ОСОБА_3, було ще четверо дітей, про які позивач не повідомляла, та які в ході розгляду справи до участі в такій залучені не були, хоча ОСОБА_1, як в поданій до суду заяві так і своїх поясненнях, показала, що майно, яким користувався її брат, належало її матері.

Про зазначене свідчить і той факт, що згідно постанови державного нотаріуса Борщівської державної нотаріальної контори від 01.08.2012р. (а.с.6) відповідачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її брата ОСОБА_3 на житловий будинок та присадибну ділянку у селі Іване-Пусте із причин прийняття спадщини спадкоємцем першої черги ОСОБА_2. При цьому, роз»яснено право оскарження вказаної дії. На момент розгляду справи судом доказів, які б стверджували факт оскарження такої постанови, її скасування, суду надано не було.

Виходячи з наведеного, керуючись ст. 1224 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування, визнання права власності на спадкове майно відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Борщівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні при його оголошенні в той же строк, з моменту отримання копії рішення

Головуюча: підпис

З оригіналом згідно

Суддя Борщівського районного суду Губіш О. А.