Справа №22-ц-8/12 10.09.2012 10.09.2012 10.09.2012
Справа №22-ц/1490/8/2012 Головуючий у І інстанції Гречана С.І.
Категорія 6 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_1
РІШЕННЯ

іменем України

10 вересня 2012 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Лисенка П.П.,

Суддів: Ямкової О.О. та Локтіонової О.В.,

із секретарем судового засідання Дубовою К.В.,

з участю:

позивача - ОСОБА_2,

її представників - ОСОБА_3 В,В, та ОСОБА_4,

відповідача - ОСОБА_5,

її представників - ОСОБА_6,

представник третьої особи - ОСОБА_7,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 травня 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_8 та ОСОБА_5 про усунення перешкод у користуванні житлом, шляхом знесення об'єкту самочинного будівництва, -

установила:

13квітня 2010 року ОСОБА_2 пред'явила зазначений позов, який обґрунтовувала наступним.

На підставі договору дарування від 13 жовтня 1993 року та рішень Заводського районного суду м. Миколаєва від 05 жовтня 2007 року і Центрального районного суду м. Миколаєва від 19 травня 2008 року вона є власницею 18/100 частин домоволодіння №7 по вулиці Петровського у місті Миколаєві (умовно позначеного квартира № 2).

ОСОБА_8 є власницею 7/100 частин цього домоволодіння (умовно позначеного квартирою № 3).

Земельна ділянка, на якій розташоване домоволодіння є власністю територіальної громади м, ОСОБА_9 і знаходиться у фактичному користуванні всіх співвласників будинку.

Не дивлячись на останню обставину, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 самочинно прибудували двоповерхову нежитлову прибудову літерою «А' -2» площею забудови 24,1 м2, загальною площею 35 м2.

Вказана нежитлова прибудова зведена з порушенням санітарних норм і правил, порушує її права та створює перешкоди у користуванні частиною домоволодіння, що знаходиться у її власності, оскільки:

-вона прибудована до її вікна, яке знаходиться в 0,1 м від входу до будівлі та має навіс над її вікном;

-вона облаштована димоходом газового опалення розміром 0,8 х 0,8м.; вона прибудована без її згоди безпосередньо до її частини домоволодіння.

В результаті цих порушень в належній їй частині домоволодіння рівень природної освітленості не відповідає вимогам, які передбачені ДБН В.2.5.-28-2006 «Природне і штучне освітлення», а саме його коефіцієнт знижено до 0,03 при нормативному значені не менше 0,9. ОСОБА_3 того, постійне закривання та відкривання металевих дверей, якими облаштована прибудова, створює гучні звуки, заважає її сну та відпочинку.

Посилаючись на зазначене та на те, що сторони не знайшли мирного вирішення спору, просила про задоволення позову.

Відповідачі позов не визнали, вважаючи, що прибудова ніяким чином не порушує-права позивача, а рівень природного освітлення в її житловому приміщенні знижено за рахунок прибудови позивача до її частини домоволодіння.

Рішенням Центрального районного суду ОСОБА_9 від 05 травня 2011 року у задоволені позову відмовлено за його недоведеністю.

Представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подала на це рішення апеляційну скаргу, в якій просила його скасувати і ухвалити нове, про задоволення позову.

Скаргу обґрунтовували невідповідністю висновків суду обставинам справи і нормам діючого цивільного, житлового та земельного законодавства.

Апеляційну скаргу слід задовольнити частково, оскаржене рішення суду 1 інстанції скасувати і ухвалити у справі нове рішення, яким позов задовольнити частково.

Вирішуючи спір таким чином як виписано в оскарженому рішенні, суд 1 інстанції виходив з того, що підстав для знесення об'єкту самочинного будівництва немає, оскільки позивач не довела того, що цей об'єкт порушує її права.

У повній мірі з такими висновками погодитися не можна.

Так, вирішуючи спори даної категорії, суди повинні беззастережно дотримуватися вимог цивільно-процесуального закону, зокрема, ст. ст. 59, 60, 213 ЦПК України та постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі,"

Згідно них, рішення суду повинно бути законним та обгрунтованим.

Рішення визнається законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального законодавства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд оцінює докази відповідно до вимог статей 58 - 59, 212 ЦПК України за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Обставини, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть вважатися встановленими в цивільній справі, якщо такі засоби доказування відсутні.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

При цьому, згідно із статтею 60 ЦПК України, обов'язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову, а, відповідно, для задоволення вимог позивача.

Оскаржене рішення місцевого суду ухвалено не у повній відповідності з виписаним.

Дійсно, в силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Позивач таким правом скористалася і, як власник частини житлового будинку, просила усунути перешкоди чинимі їй відповідачами в користуванні житлом, зокрема, відновити рівень освітлення належної їй кімнати та усунути шумовий ефект від відкриття та закриття металевих дверей прибудови.

Як вбачається з висновку № 6470-6471 судової будівельно-технічної експертизи від 06 серпня 2012 року (а.с. - 167-168), рівень природної освітленості в кімнаті 4-3, що належить позивачу, дійсно, не відповідає нормі, проте причиною цього є не самочинна прибудова, здійснена відповідачами, а перепланування, вчиненні самою ОСОБА_2, зокрема, замуроване друге вікно в зазначену кімнату та зведення прибудови з кімнатами 4-5 та 4-6. ОСОБА_3 того, зменшенню освітлення сприяє і навішений козирок на входом до прибудови «А' -2».

За такого, колегія вважає, що козирок підлягає демонтажу, виконання якого слід покласти на відповідачів.

Стосовно ж вимоги про знесення двоповерхової нежитлової прибудови за літерою «А' -2», то за ст. 391 ЦК України, вона не може бути знесена, оскільки позивачем не доведено, що нею чиняться позивачу перешкоди у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Не підлягає вона знесенню і в порядку ст. 376 ЦК України, оскільки ОСОБА_2 за нею не є належним позивачем.

Так, в силу ч.7 названої статі, у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

За наведеного, у вимозі ОСОБА_2 про знесення самочинно зведеної двоповерхової нежитлової прибудови за літерою «А' -2» на підставі указаної вище статті ЦК України слід відмовити.

Разом з тим, колегія вважає, що судові витрати сторона позивача та відповідачів повинні нести в рівних частках, а тому з відповідачів на користь позивача слід стягнути в дольовому порядку по 464 гривні 67 копійок, з кожної ((51 гривня судового збору +120 витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду судової справи + 1 687 гривень 68 копійок витрат на проведення експертизи) : 2 сторони : 2 відповідачів = 464 гривні 67 копійок)).

Керуючись ст.ст. 307 - 309, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 05 травня 2011 року скасувати і ухвалити у справі нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_10 та ОСОБА_5 усунути перешкоди ОСОБА_2 в користуванні належної їй частиною домоволодіння № 7 по вул. Петровського в м. Миколаєві, шляхом знесення ними самовільно навішеного козирка над входом до нежитлової двоповерхової прибудову до будинку № 7 по вул. Петровського в м. Миколаєві, що на плані технічного паспорту БТІ позначена літ. «А'-2».

В задоволені решти вимог ОСОБА_2 відмовити за їх недоведеністю.

Стягнути з ОСОБА_10 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 по 464 гривні 67 копійки судових витрат, з кожної.

Рішення набирає законної сили з дня його проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді: