Номер провадження 2/2603/2261/12
Справа №2603/196/12
РІШЕННЯ

Іменем України

19 липня 2012 року Деснянський районний суд м.Києва в складі:

головуючого-судді Скрипка О.І.

при секретарі Федорченко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за позовом Прокуратури Деснянського району м.Києва в інтересах малолітньої особи ОСОБА_1 до Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м.Києві, ОСОБА_2, Державної податкової інспекції у Деснянському районі м.Києва, треті особи: Служба у справах дітей Деснянської районної в м.Києві державної адміністрації, про виключення з акту опису майна та звільнення з-під арешту,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просить виключити з акту опису майна, складеного 15.02.2012 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м.Києві ОСОБА_3, ? частину квартири АДРЕСА_1 та звільнити з-під арешту 2/3 частини вказаної квартири.

При цьому позивач вказує на те, що Прокуратурою Деснянського району м. Києва проведено перевірку за зверненнями ОСОБА_4 щодо захисту житлових прав та інтересів дитини, позбавленої батьківського піклування малолітнього ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 За результатами проведеної перевірки встановлено, що на первинному обліку Служби у справах дітей Деснянської районної в м. Києві перебуває дитина, позбавлена батьківського піклування ОСОБА_1, опікуном якого є рідна бабуся, ОСОБА_4

Розпорядженням Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації за № 440 від 29.06.2011 року у відповідності до статей 243, 244, 246 Сімейного кодексу України, статей 58, 61-63, 72 Цивільного кодексу України, ст.32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» опікуном над малолітнім ОСОБА_1, його житлом та майном призначено ОСОБА_4

Вказаним розпорядженням на ОСОБА_4 покладено відповідальність за життя, здоровя, фізичний та психічний розвиток підопічного. Її зобовязано вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного, збереження за малолітнім ОСОБА_1 права користуватися житлом та державної реєстрації за адресою: АДРЕСА_2. Попереджено опікуна про неприпустимість здійснення будь-яких правочинів стосовно цієї житлової площі без дозволу органу опіки та піклування до досягнення підопічним повноліття.

Цим же рішенням зобовязано Відділ житловокомунального господарства забезпечити контроль щодо збереження за малолітнім ОСОБА_1 права користування квартирою № 101, розташованою по вул. Жукова, 45-В в м. Києві.

В ході проведеної перевірки також встановлено, що батька малолітнього ОСОБА_1 відповідача ОСОБА_2 засуджено вироком Деснянського районного суду м. Києва від 23.12.2010 року за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України та йому призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, з конфіскацією ? частини майна, яке є особистою власністю засудженого.

У звязку з невиконанням матір'ю малолітнього ОСОБА_1 ОСОБА_5 своїх батьківських обовязків по його вихованню, догляду, утриманню, ОСОБА_1 відібраний у неї, без позбавлення батьківських прав та був переданий дідові ОСОБА_6 та бабусі ОСОБА_4, що підтверджується рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 22.03.2011 року у справі № 2-1635/11.

Постановою головного державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві від 13.06.2011 року відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа № 1-1017, виданого Деснянським районним судом м. Києва про конфіскацію ? частини майна засудженого ОСОБА_2

З метою забезпечення його виконання, головним державним виконавцем ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві 21.06.2011 року накладено арешт на 2/3 частини майна засудженого ОСОБА_7, а саме квартиру АДРЕСА_3.

У звязку з виконанням вироку, головним державним виконавцем ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві в опис майна, яке підлягає конфіскації, включено 2/3 частини квартири АДРЕСА_3, яка належить засудженому на праві власності, що підтверджується ОСОБА_8 опису й арешту майна від 15.02.2012 року.

До засудження ОСОБА_2 постійно проживав в ІНФОРМАЦІЯ_2 разом зі своїм малолітнім сином ОСОБА_1 Також, у вказаній квартирі зареєстровані та на даний час проживають батько засудженого ОСОБА_2 ОСОБА_6, мати ОСОБА_4, їх онук ОСОБА_1

Як вбачається з довідки Ф-3, виданої ЖЕКом-304 від 07.12.2011 року, в АДРЕСА_4 зареєстровані 4 особи: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, який є власником особового рахунку, зареєстрований 10.06.1983 року, його дружина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрована з 17.04.2007 року, їх син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрований з 17.04.2007 року, та онук ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрований 05.10.2010 року.

Відповідно до свідоцтва про право власності, виданого відділом приватизації Ватутінської держадміністрації від 05.03.2001 року, вищезазначена квартира належала на праві власності ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_9 в рівних долях. В подальшому, на підставі договору дарування частини квартири від 26.07.2006 року право власності на 2/3 частини квартири від ОСОБА_9 перейшло до ОСОБА_2, з яким з 2008 року, тобто з народження проживав його малолітній син ОСОБА_1

Позивач вказує на те, що у разі конфіскації ? частини квартири будуть порушені права останнього на житло та призведе до значного погіршення житлових умов дитини.

Згідно з випискою з історії розвитку дитини ОСОБА_1, виданою Дитячою поліклінікою № 2 Деснянського району м. Києва від 06.10.2010 року за № 893, останній народився з вадами здоровя: відсутність нирки, вроджена вада розвитку сечовидільної системи, рефлексуючий мегаурерт єдиної функціонуючої правої нирки зі зниженням видільної функції, хронічна ниркова недостатність, хронічний пієлонефрит з частими загостреннями.

За даною патологією малолітньому ОСОБА_1 27.07.2010 року оформлена інвалідність у відповідності до заключення ЛЛК № 59. Дитина за станом здоровя не може відвідувати дошкільний заклад і потребує постійного домашнього догляду.

На даний час батько, ОСОБА_2, відбуває покарання в місцях позбавлення волі, згідно вироку Деснянського районного суду м. Києва від 23.12.2010 року.

Таким чином, одночасно із позбавленням права власності ОСОБА_2 буде позбавлений права на житло, гарантоване Конституцією України та іншими актами цивільного законодавства, а також погіршено житлові умови малолітнього ОСОБА_1, який за станом здоров'я не може відвідувати дошкільний заклад і потребує постійного домашнього догляду.

Квартира АДРЕСА_5, де зареєстрований малолітній ОСОБА_1 дитина засудженого, батьки засудженого - ОСОБА_6, ОСОБА_4 є єдиним майном засудженого та членів його сімї, і це майно є єдиним місцем проживання, яке за законом зберігається за дитиною протягом усього часу перебування її під опікою. Конфіскація хоча б частки спірного майна, призведе до значного порушення права дитини на проживання та призведе до погіршення житлових умов.

Посилаючись на викладені обставини та вказуючи на те, що спірною квартирою малолітній ОСОБА_1 користується у відповідності до ст. ст. 59, 176 Сімейного кодексу України, ст. 64 Житлового кодексу України, конфіскація спірної квартири, що призведе до припинення права на частку у спільному майні, суттєво обмежить житлові права і охоронювані законом інтереси малолітнього ОСОБА_1 та завдасть істотної шкоди інтересам співвласників спірної квартири, позивач просить задовольнити її вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_8 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила про їх задоволення.

Представники відповідачів ВДВС Деснянського РУЮ в м.Києві ОСОБА_3 та ДПІ у Деснянському районі м.Києва ОСОБА_10, а також представник 3-ої особи ОСОБА_11 проти задоволення позову не заперечували. При цьому пояснили, що з урахуванням інтересів малолітньої дитини вважають можливим задоволення позовної заяви.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився, знаходиться в місцях позбавлення волі. В письмовому клопотанні просив про задоволення позовних вимог прокурора (а.с.71).

Враховуючи обставини справи та наявні докази суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд встановив наступне.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, його батьками є ОСОБА_2 та ОСОБА_5 (а.с.9).

Батька малолітнього ОСОБА_1 відповідача ОСОБА_2 засуджено вироком Деснянського районного суду м. Києва від 23.12.2010 року за вчинення злочинів, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 307 КК України та йому призначено покарання у вигляді 3 років позбавлення волі, з конфіскацією ? частини майна, яке є особистою власністю засудженого. Вказаний вирок ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 14.04.2011 року залишено без змін в частині виду та строку покарання (а.с.83-90).

У звязку з невиконанням матір'ю малолітнього ОСОБА_1 ОСОБА_5 своїх батьківських обовязків по його вихованню, догляду, утриманню, ОСОБА_1 відібраний у неї, без позбавлення батьківських прав та він був переданий дідові ОСОБА_6 й бабусі ОСОБА_4, що підтверджується рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 22.03.2011 року у справі № 2-1635/2011 (а.с.19-20).

Розпорядженням Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації за № 440 від 29.06.2011 року у відповідності до статей 243, 244, 246 Сімейного кодексу України, статей 58, 61-63, 72 Цивільного кодексу України, ст.32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» опікуном над малолітнім ОСОБА_1, його житлом та майном призначено ОСОБА_4

Вказаним розпорядженням на ОСОБА_4 покладено відповідальність за життя, здоровя, фізичний та психічний розвиток підопічного. Її зобовязано вживати заходів щодо захисту цивільних прав та інтересів підопічного, збереження за малолітнім ОСОБА_1 права користуватися житлом та державної реєстрації за адресою: АДРЕСА_2. Попереджено опікуна про неприпустимість здійснення будь-яких правочинів стосовно цієї житлової площі без дозволу органу опіки та піклування до досягнення підопічним повноліття.

Цим же рішенням зобовязано Відділ житловокомунального господарства забезпечити контроль щодо збереження за малолітнім ОСОБА_1 права користування квартирою № 101, розташованою по вул. Жукова, 45-В в м. Києві (а.с.14-15).

Відповідно до свідоцтва про право власності, виданого відділом Ватутінської держадміністрації від 05.03.2001 року, вищезазначена квартира належала на праві власності ОСОБА_6, ОСОБА_4 та ОСОБА_9 в рівних долях. В подальшому, на підставі договору дарування частини квартири від 26.07.2006 року право власності на 2/3 частини квартири від ОСОБА_9 перейшло до ОСОБА_2, з яким з 2008 року, тобто з народження проживав його малолітній син ОСОБА_1 (а.с.8,10).

Як вбачається з довідки Ф-3, виданої ЖЕКом-304 від 15.04.2011 року, в АДРЕСА_4 зареєстровані 4 особи: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, який є власником особового рахунку, зареєстрований 10.06.1983 року, його дружина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрована з 17.04.2007 року, їх син ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, зареєстрований з 17.04.2007 року, та онук ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, зареєстрований 05.10.2010 року (а.с.11)

Постановою головного державного виконавця ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві від 13.06.2011 року відкрито виконавче провадження про примусове виконання виконавчого листа № 1-1017, виданого Деснянським районним судом м. Києва про конфіскацію ? частини майна засудженого ОСОБА_2 (а.с.22).

З метою забезпечення його виконання, головним державним виконавцем ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві 21.06.2011 року накладено арешт на 2/3 частини майна засудженого ОСОБА_7, а саме квартиру АДРЕСА_3 (а.с.23).

У звязку з виконанням вироку головним державним виконавцем ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві в опис майна, яке підлягає конфіскації включено 2/3 частини квартири АДРЕСА_3, яка належить засудженому на праві власності, що підтверджується ОСОБА_8 опису й арешту майна від 15.02.2012 року (а.с.24-25).

Згідно з випискою з історії розвитку дитини ОСОБА_1, виданою Дитячою поліклінікою № 2 Деснянського району м. Києва від 06.10.2010 року за № 893, останній народився з вадами здоровя: відсутність нирки, вроджена вада розвитку сечовидільної системи, рефлексуючий мегаурерт єдиної функціонуючої правої нирки зі зниженням видільної функції, хронічна ниркова недостатність, хронічний пієлонефрит з частими загостреннями.

За даною патологією малолітньому ОСОБА_1 27.07.2010 року оформлена інвалідність у відповідності до заключення ЛЛК № 59. Дитина за станом здоровя не може відвідувати дошкільний заклад і потребує постійного домашнього догляду (а.с.17).

Позивач просить задовольнити його вимоги, вказуючи на те, що у разі конфіскації ? частини квартири будуть порушені права малолітньої дитини на житло та призведе до значного погіршення житлових умов дитини.

Представники відповідача та представник 3-ої особи в судовому засіданні, а також відповідач у письмовому клопотанні, проти задоволення позовних вимог не заперечували.

Суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч.ч.3,4 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Стаття 12 ЗУ «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» передбачає, що держава охороняє і захищає права та інтереси дітей при вчинені правочинів щодо нерухомого майна.

Неприпустимо зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей при вчиненні будь-яких правочинів стосовно жилих приміщень.

Органи опіки та піклування здійснюють контроль за дотриманням батьками та особами, які їх замінюють, житлових прав і охоронюваних законом інтересів дітей.

Згідно з ст.25 ЗУ «Про охорону дитинства», якщо внаслідок смерті батьків, позбавлення батьківства або з інших обставин дитина лишилася батьківського піклування і передана під опіку або піклування, за дитиною зберігається право на житло, де вона проживала з батьками на весь час знаходження під опікою або піклуванням, крім того такі діти мають право на особливий захист і допомогу з боку держави.

Таким чином, суд вважає, що одночасно із позбавленням права власності ОСОБА_2 він буде позбавлений права на житло, гарантованого Конституцією України та іншими актами цивільного законодавства, і, відповідно, буде погіршено житлові умови малолітнього ОСОБА_1, який за станом здоров'я не може відвідувати дошкільний заклад і потребує постійного домашнього догляду.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло.

Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Крім того, захист державою житлових інтересів неповнолітньої особи передбачено ст.18 ЗУ «Про охорону дитинства».

Відповідно до ч.3 ст.17 ЗУ «Про охорону дитинства», батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки і піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобовязуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобовязання.

Згідно з ст.177 СК України орган опіки та піклування надає дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини лише в разі гарантування збереження її права на житло.

Таким чином, оскільки одним з правочинів, які не можуть вчиняти батьки або особи, які їх замінюють, без дозволу органів опіки та піклування, відповідно до статті 177 Сімейного Кодексу України, ст.12 ЗУ «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» та частини третьої статті 17 Закону України «Про охорону дитинства» є відмова від майнових прав дитини, до яких відноситься, зокрема, і право користування жилим приміщенням.

Згідно з ст.18 ЗУ «Про охорону дитинства», діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Органи опіки та піклування зобов'язані здійснювати контроль за додержанням батьками або особами, які їх замінюють, майнових та житлових прав дітей при відчуженні жилих приміщень та купівлі нового житла.

Відповідно до ч. 2 ст.64, ч. 1 ст.156 ЖК України, до членів сім'ї власника житлового приміщення віднесено дружину (чоловіка) власника житла (якщо стосовно цього житла в подружжя не виникло право спільної власності), їхніх дітей та батьків, а також інших осіб, якщо вони постійно проживають спільно з власником житла та ведуть з ним спільне господарство.

Згідно з ст.405 Цивільного кодексу України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» № 6 від 27.08.76 (зі змінами) передбачено, якщо згідно з вироком підлягає конфіскації конкретне майно, позови про виключення майна можуть бути задоволені, якщо не залишилося іншого спільного майна або його залишилося менше, ніж припадає на частку членів сімї засудженого.

Квартира АДРЕСА_5, де зареєстрований малолітній ОСОБА_1 дитина засудженого, батьки засудженого - ОСОБА_6, ОСОБА_4, є єдиним майном засудженого та членів його сімї, і це майно є єдиним місцем проживання, яке за законом зберігається за дитиною протягом усього часу перебування її під опікою. Конфіскація хоча б частки спірного майна, призведе до значного порушення права дитини на проживання та призведе до погіршення житлових умов.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги те, що спірною квартирою малолітній ОСОБА_1 користується у відповідності до ст.ст.59, 176 СК України, ст.64 ЖК України, суд вважає, що конфіскація спірної квартири призведе до припинення права на частку у спільному майні та суттєво обмежить житлові права і охоронювані законом інтереси малолітнього ОСОБА_1, завдасть істотної шкоди інтересам співвласників спірної квартири.

Відповідно до ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 321 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження обєктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених ч. 2 ст.353 цього Кодексу.

Суд також враховує і те, що відповідачі визнали позовні вимоги і таке визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, як визначено ч.4 ст.174 ЦПК України.

На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати суд відносить за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4,10,57-61,79,88,174,213-214 ЦПК України, ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст.41,121 Конституції України, ст.ст.20,36-1 Закону України «Про прокуратуру», ст.ст.17,18,25 Закону України «Про охорону дитинства», ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», ст.ст.321, 405 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» № 6 від 27.08.76 (зі змінами), суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Прокуратури Деснянського району м.Києва в інтересах малолітнього ОСОБА_1 задовольнити.

Виключити з акту опису майна, складеного 15.02.2012 року головним державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції у м.Києві ОСОБА_3, ? частину квартири АДРЕСА_1 та звільнити з-під арешту 2/3 частини квартири АДРЕСА_1.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: