Справа № Провадження №22-ц-825/12 22-ц/1090/2362/12 Головуючий у І інстанціїОСОБА_1
КатегоріяДоповідач у 2 інстанції Семенцов
УХВАЛА

Іменем України

26 березня 2012 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Приходька К.П.,

суддів: Семенцова Ю.В., Ігнатченко Н.В.,

при секретарі: Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 01 листопада 2011 року по справі за скаргою ОСОБА_2 на неправомірні дії державного виконавця, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2011 року заявник звернулася до суду із скаргою на дії державного виконавця ДВС Вишгородського РУЮ, посилаючись на те, що державний виконавець Мовчун Т.С. без будь-яких повідомлень вчиняє дії щодо примусового виселення її з чоловіком ОСОБА_3 та малолітньою дитиною з квартири АДРЕСА_1, не надавши строк для добровільного виконання рішення суду в письмовій формі. Крім того, на думку заявника рішення суду про виселення не може бути виконане, оскільки в спірній квартирі разом з ними проживає їхній син ОСОБА_4, який не підлягає виселенню, як такий що не зазначений у виконавчому документі. Тому просила визнати дії державного виконавця ВДВС Вишгородського РУЮ ОСОБА_5 щодо виконавчого листа № 2/2-773/07 неправомірними.

Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 01 листопада 2011 року у задоволенні скарги ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді - доповідача, перевіривши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державну виконавчу службу задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення були прийняті відповідно до вимог закону, в межах повноважень державного виконавця і права чи свободи заявника порушено не було, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Згідно ч. 2, 3 ст. 78 Закону України «Про виконавче провадження»у разі невиконання боржником рішення самостійно державний виконавець виконує його примусово. Державний виконавець зобов'язаний письмово повідомити боржника про день і час примусового виселення. Боржник вважається повідомленим про примусове виселення, якщо повідомлення надіслано йому за адресою, за якою має здійснюватися виселення, чи за іншою адресою, достовірно встановленою державним виконавцем. Відсутність боржника, повідомленого про день і час виселення, під час виконання рішення не є перешкодою для виконання рішення.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Вишгородського районного суду від 10.07.2007 року, яке набрало законної сили, заявник ОСОБА_2 та ОСОБА_3 були виселені з квартири АДРЕСА_1.

Як вбачається з матеріалів справи, на підставі виконавчого листа № 2/2-773/07, виданого Вишгородським районним судом, постановою державного виконавця відділу ДВС Вишгородського РУЮ від 22.02.2008 року відкрито виконавче провадження та надано строк до 07.03.2008 року для добровільного виконання рішення суду. Оскільки рішення суду добровільно виконане не було, тому 05.09.2011 року головним державним виконавцем ВДВС Вишгородського РУЮ ОСОБА_5 вчинялися дії по примусовому виконанню рішення суду щодо виселення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 із вказаної квартири.

Повідомлення про примусове виселення надсилалось відділом ДВС Вишгородського РУЮ на адресу боржників, за якою малося здійснюватися виселення (а. с. 7, 8), тому колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо правомірності дій державного виконавця з приводу примусового виконання рішення суду.

Доводи апелянта відносно порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права не заслуговують на увагу та спростовуються матеріалами справи.

Таким чином, ухвала суду постановлена з додержанням вимог закону, а тому підстави для її скасування відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 307, 312 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Вишгородського районного суду Київської області від 01 листопада 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді