АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/491/185/12 Головуючий в 1-й інстанції
Категорія - 37 (І) Папарига В.А.
Доповідач - Михайлів Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

17 січня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Михайлів Л.В.

суддів: Митрофанової Л.В., Соколан Н.О.

при секретарі: Бондаренко І.В.

за участю: позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 12 жовтня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_4, про визнання частково недійсним заповіту та визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, яка є опікуном недієздатного ОСОБА_5, про визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним.

В обґрунтування позову зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла його мати - ОСОБА_6, після смерті якої відкрилася спадщина на належне за її життя майно: квартиру АДРЕСА_1 та вклад в банку на суму 16000 грн. Все своє майно вона заповіла своєму чоловікові ОСОБА_7, який не встигнувши прийняти спадщину, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

Після його смерті, позивач звернувся до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак в цьому йому було відмовлено, оскільки він не є спадкоємцем померлого.

Посилаючись на те, що його мати ОСОБА_6 та вітчим ОСОБА_7 спадкове майно, що залишилося після їх смерті нажили в період шлюбу, просив суд визнати його спадкоємцем та власником 1/2 частини вкладів в банку, які належали за життя його вітчиму ОСОБА_7; спадкоємцем та власником квартири АДРЕСА_1, яка належала за життя його матері ОСОБА_6, а також вкладу в банку на суму 1600 грн., що їй також належав.

Під час розгляду справи позивач змінив та уточнив свої позовні вимоги та посилаючись на те, що він є інвалідом 3-ї групи і має право на обов'язкову частку у спадщині після смерті матері відповідно до вимог ст. 1241 ЦК України, просив суд визнати частково недійсним складений нею заповіт від 11 листопада 2003 року на користь ОСОБА_7, визнати його власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, 1/2 частини вкладу в ощадбанку на суму 16000 гривень, що належав за життя його матері та 1/2 частини вкладів на суми 5000 грн., 7000 грн., 13000 грн., 9971 грн.

Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 12 жовтня 2011 року, описку в якому виправлено ухвалою того ж суду від 01 грудня 2011 року, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення заявлених ним позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що строк позовної давності щодо спадкування майна після смерті матері ним не пропущено, оскільки він вчасно звернувся до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Вважає доведеними належними доказами, що надані суду першої інстанції, наявність в нього інвалідності 3-ї групи та відповідно право на обов'язкову частку у спадщині після смерті матері.

ОСОБА_3 заперечує проти доводів апеляційної скарги й просить її відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін як законне та обґрунтоване.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог колегія суддів, вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_6, яка є матір'ю позивача, та ОСОБА_7 перебували у шлюбі з 07.09.1999 року (а.с. 13, 15).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_6 померла, після смерті якої відкрилася спадщина на належне їй за життя майно, яке вона за заповітом від 11 листопада 2003 року заповіла своєму чоловікові - ОСОБА_7 (а.с. 7, 14).

ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_7, після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому за життя майно, яку в законом встановлений строк прийняв його син - ОСОБА_5 (54-56, 57).

08.04.2006 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Четвертої Криворізької державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом після смерті своєї матері, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину (а.с. 8,10).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для його задоволення.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, предметом позовних вимог ОСОБА_2, які він уточнив, є визнання частково недійсним заповіту від 11 листопада 2003 року складеного ОСОБА_6 на користь ОСОБА_7 з тих підстав, що він, як спадкоємець померлої ОСОБА_6 за законом, має право на обов'язкову частку у спадщині (а.с. 136).

За змістом ч.2 ст. 1257 ЦК України вбачається, що правовою підставою для визнання заповіту недійсним є встановлення того, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі.

Аналогічне роз'яснення надане й Пленумом Верховного Суду України в п. 17 Постанови «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року та в п.16 Постанови «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 року.

Отже, діюче законодавство не пов'язує наявність спадкоємців, які мають право на обов'язкову частку у спадщині з недійсністю заповіту чи його частин, оскільки зазначені обставини не залежать від волі спадкодавця.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що він є інвалідом 3-ї групи, в строк установлений законом прийняв спадщину після смерті своєї матері, є підтвердженням права останнього на обов'язкову частку у спадщині, що відкрилася після її смерті й не надають йому права оспорити в судовому порядку з цих підстав складений спадкоємцем ОСОБА_6 заповіт.

Крім того, як встановлено в суді апеляційної інстанції та підтверджено ОСОБА_2, ОСОБА_5 не отримував станом на теперішній час свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_7 щодо майна успадкованого останнім за заповітом після смерті ОСОБА_6, що в свою чергу не перешкоджає позивачу вирішити спір в законом встановленому порядку.

Враховуючи викладене колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову, а тому підстав для скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу від 12 жовтня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: