рава № 2-1759/11
Провадженя№ 2/541/218/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.01.2012

м.
Маріуполь

Приморський районний суд м. Маріуполя
Донецької області в складі головуючого
судді Пантелєєва Д.Г., при секретарі
Широкової Г.К., за участю представника
позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Маріуполі
цивільну справу за позовом
Комунального підприємства
«Комунальник»до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості -

ВСТАНОВИВ:

В жовтні 2011 року позивач звернувся з
даним позовом до відповідача,
посилаючись на те, що відповідач
зобов`язаний вносити плату за послуги
позивача з вивозу твердих побутових
відходів по будинку № 41 по вул.
Іртишській в м. Маріуполі згідно
встановлених виконкомом міськради
норм накопичення та тарифів.
Відповідач за період з 01.07.2006 р. по 01.10.2011
р. має заборгованість в розмірі 847,60
грн., але добровільно сплачувати за
надані послуги не бажає. Тому позивач
просив стягнути на його користь з
відповідача на зазначену грошову суму.
В січні 2012 р. позивач змінив розмір
позовних вимог, просивши стягнути з
відповідача 808,82 грн. боргу за період з
01.07.2007 р. по 31.12.2011 р. Також просив
відшкодувати йому витрати на ІТЗ при
подачі позову –30,00 грн. та за раніше
подану заяву про видачу судового
наказу – 300,00 грн., який було прийнято, а
потім скасовано судом.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому
засіданні позов підтримала, пояснивши
у відповідності із заявою. Просила
позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
позов не визнав, пояснивши, що він не
користується послугами позивача,
оскільки сміття не вивозиться
позивачем, договору з ним він не
укладав, своє сміття вивозить у
приватному порядку. Просив в позові
відмовити.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
дійшов висновку про задоволення позову
на підставі наступних правових норм та
встановлених обставин справи.

Як встановлено судом та не
заперечується сторонами, що власником
будинку № 41 по вул. Іртишській в м.
Маріуполі є відповідач ОСОБА_2 В
будинку мешкають 4 людини. Матеріалами
справи підтверджується, що по
зазначеному будинку 01.07.2006 р. відкрито
особовий рахунок № 072005 (а.с. 5).

Частиною 3 статті 20, та частиною 2 статті
21 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»визначені
обов’язки споживача та виконавця
житлово-комунальних послуг. Зокрема,
обов’язком споживача є укладення
договору на надання
житлово-комунальних послуг,
підготовленого виконавцем на основі
типового договору, а також оплата
житлово-комунальних спожитих послуг у
строки, встановлені договором або
законом, а обов’язком виконавця -
надання послуг вчасно та відповідної
якості згідно із законодавством та
умовами договору, а також підготовка та
укладення зі споживачем договору про
надання житлово-комунальних послуг з
визначенням відповідальності за
дотримання умов його виконання згідно
з типовим договором.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 20 зазначеного
Закону України споживач має право на
зменшення розміру плати за надані
послуги в разі їх ненадання або надання
не в повному обсязі, зниження їх якості
в порядку, визначеному договором або
законодавством.

Оборотною відомістю підтверджується
розмір заборгованості за особовим
рахунком № 072005 за період з 01.07.2007 р. по
31.12.2011 р., який складає 808,82 гривень (а.с.
33-34). Норми накопичення твердих
побутовіих відходів для житлових
будинків та тарифи на їх вивезення
встановлені відповідними рішеннями
виконавчого комітету Маріупольської
міської ради (а.с. 15-19).

Виходячи з наведених правових норм та
обставин суд вважає, що відповідач в
силу закону має обов`язок сплачувати
позивачеві за надані йому послуги з
вивезення твердих побутових відходів,
але не оплачує їх належним чином, тому
його заборгованість слід стягнути у
судовому порядку в повному обсяз, а
позов підлягає задоволенню.

Суд не приймає до уваги посилання
відповідача про те, що послуги ним не
отримувались, та позивачем в повному
обсязі не надавались, оскільки вони є
неспроможними і не підтверджуються
належними доказами. Факт не укладання
договору щодо сплати послуг не є
підставою для звільнення відповідача
від сплати нарахованих платежів,
оскільки останнім не доведено, що
позивач відмовив в укладанні такого
договору. Дії останнього щодо не
укладення договору, або несвоєчасного
чи неякісного надання послуг
відповідачем не оскаржувались.

Оскільки рішенням позов
задовольняється, то з відповідача на
користь позивача, на підставі ст. 81, ч. 1
ст. 99 ЦПК України (в редакції, що діяла
на момент звернення з позовом) також
мають бути стягнуті сплачені ним
витрати на ІТЗ в загальному розмірі 60,00
грн. (30,00 грн. за подачу позову + 30,00 грн.
за подачу заяви про видачу судового
наказу).

Крім того, оскільки позивач при подачі
позову був звільнений від оплати
судового збору, то дані витрати, згідно
ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий
збір», слід стягнути з відповідача на
користь державного бюджету
Приморського району м. Маріуполя в сумі
214,60 грн.

Керуючись ст.ст. 60, 209, 212, 213, 215 ЦПК
України, ст.ст. 20, 21 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», суд -

ВИРІШИВ:

Позов Комунального підприємства
«Комунальник»до ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
Комунального підприємства
«Комунальник»заборгованість в розмірі
808,82 гривень, витрати з ІТЗ в загальному
розмірі 60,00 гривень, а всього 868,82
(вісімсот шістдесят вісім грн. 82 коп.)
гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь
державного бюджету Приморського
району м. Маріуполя судовий збір в
розмірі 214,60 (двісті чотирнадцять грн. 60
коп.) гривень.

На рішення може бути подана
апеляційна скарга до апеляційного суду
Донецької області через суд першої
інстанції в 10-денний строк з дня його
проголошення, а особою, у відсутність
якої постановлено рішення - в той же
строк з дня отримання його копії.
Рішення суду набирає законної сили
після спливу строку подачі апеляційної
скарги. В разі подачі апеляційної
скарги рішення, якщо воно не скасовано,
набуває законної сили після розгляду
справи апеляційним судом.

Суддя:

Пантелєєв Д.
Г.