Категорія: 48Доповідач: Денишенко Т. О.

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
22.11.2012 м. Вінниця
Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області в складі:
головуючої судді Денишенко Т.О.,
суддів Луценка В.В., Гуцола П.П.,
при секретарі Торбасюк О.І.,
за участю позивачки ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці, в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки,
за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 жовтня 2012 року,
В С Т А Н О В И Л А:
20 вересня 2012 року ОСОБА_1 звернулася в місцевий суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а. с. 2-3 ). Позов мотивований тим, що донька сторін у справі навчається у структурному підрозділі «Коледж конструювання одягу приватного вищого навчального закладу «Вінницький інститут конструювання одягу і підприємництва» на контрактній основі, денної форми навчання, стипендії не отримує, потребує матеріальної допомоги в утриманні та оплаті навчання. Позивачка перебуває у декретній відпустці у зв`язку з народженням другої дитини, тому просила стягнути на свою користь з відповідача - батька повнолітньої дитини - аліменти у розмірі 1/4 частки заробітної плати щомісячно до закінчення дочкою навчання.
Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 23 жовтня 2012 року ( а. с. 20 ) позов задоволений, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку ( доходу ) щомісячно до закінчення навчання, починаючи з 20.09.2012 року до припинення навчання, а саме до 25.06.2013 року. В частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць рішення суду допущено до негайного виконання, вирішено питання розподілу судових витрат у справі.
Не погоджуючись з ухваленим рішенням у справі, відповідач ОСОБА_2 оскар-жує його в апеляційному порядку, просить дане рішення скасувати, ухвалити нове рішення про стягнення з нього аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1113,88 гривень до закінчення дочкою навчання ( а. с. 23-24 ). Апелянт вважає оскаржуване рішення суду необгрунтованим, необ`єктивним, ухваленим за неправильного встановлення обставин, що мають значення для справи.
Заслухавши суддю-доповідача, заперечення на апеляційну скаргу позивачки ОСОБА_5 , дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що скарга задоволенню не підлягає.
Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і об-ґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судо-чинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Умовами обґрунтованості є повне і всебічне з`ясування обставин, що мають значення для справи, доведеність тих обставин, які суд вважає встановленими, відповідність висновків суду обставинам справи.
Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам, воно є законним, обґрунтованим, об`єктивним і справедливим.
Посилання апелянта у скарзі на не встановлення судом обставин справи, порушення норм матеріального і процесуального права не відповідає дійсним обставинам справи, є безпідставним та спростовується матеріалами справи.
Ухвалюючи рішення про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач у заяві до суду від 23 жовтня 2012 року ( а. с. 17 ), клопочучи про розгляд позову у його відсутності, не заперечував задоволення вимог ОСОБА_1 , працевлаштований, має регулярну, конкретно визначену заробітну плату, оскільки є військовослужбовцем військової частини в м. Вінниці.
В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на не встановлення судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, на те, що має на утриманні неповнолітню дитину від другого шлюбу.
Однак, відповідач не надав суду необхідних, належних і допустимих доказів на доведення своїх заперечень оскаржуваного судового рішення.
Колегія суддів приймає до уваги, що позивачка, як і відповідач, теж має на утри-манні другу малолітню дитину, 2010 року народження. Між Липовими шлюб розір-ваний 23 березня 2000 року ( а. с. 4 ). Погоджуючись на сплату аліментів на утри-мання дочки ОСОБА_3 у твердій грошовій сумі в розмірі 1113,88 гривень, ОСОБА_2 жодним чином не доводить суду наявність у нього нерегулярного, мінливого доходу, отримання ним частини доходу в натурі, розрахунку, з якого він вважає доцільним та обґрунтованим для себе сплату аліментів у визначеній ним особисто сумі.
Відповідачем не представлено довідок про місце його роботи ( служби ), про розмір та періодичність отримання доходів, інших доказів на доведення своєї позиції, викладеної в апеляційній скарзі.
Відповідно до частини першої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони мо-жуть надавати матеріальну допомогу. Частиною другою цієї статті передбачено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
У своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 вказав адресу свого проживання АДРЕСА_1 ; ця ж адреса зазначена в довідці адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України ( а. с. 11, 23 ). Тому неотримання ОСОБА_2 судової повістки до апеляційного суду колегія суддів розцінює як можливість вирішення справи по суті заявлених вимог, апеляційної скарги відповідача у відсутності останнього.
Колегія суддів приходить до переконання, що висновки суду першої інстанції, ви-кладені в оскаржуваному рішенні, є привальними, підставними, такими, що не заперечуються фактичними обставинами справи, мотивами скарги ОСОБА_2 , яка не відповідає встановленим судом об`єктивним обставинам справи.
Відповідно до ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна до-вести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 308 ЦПК України встановлено, що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рі-шення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.
Судом першої інстанції 23 жовтня 2012 року ухвалене оскаржуване рішення з до-триманням відповідних положень Сімейного кодексу України, суд не помилився у визначенні правовідносин, що склалися між сторонами у справі, застосував саме ті норми матеріального права, що регулюють дані правовідносини, дав повну та об`єктивну оцінку показанням, доводам та доказам сторін. Відповідно до положень ст. 212 ЦПК України судове рішення належним чином мотивоване, тому підстав для задоволення апеляційної скарги, доводи якої не спростовують висновків суду першої інстанції, судова колегія не знаходить.
Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія cуддів
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.
Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 23 жовтня 2012 року залишити без змін.
Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.
Головуюча:
Судді: