Справа № 2114/9598/12
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2012 року Суддя Комсомольського районного суду м. Херсона Спічак О.Б., розглянувши матеріали за скаргою ОСОБА_1 на дії відділу примусового виконання рішень Головного управління юстиції України у Херсонській області,

В С Т А Н О В И Л А:

31 жовтня 2012 року ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаною скаргою в якій просить: визнати неправомірними дії відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у Херсонській області стосовно накладанню арешту, опису майна кафе Ексклюзивз літнім майданчиком, що знаходиться за адресою м. Херсон, вул. Миру,18.; зобов'язати відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у Херсонській області усунути допущені порушення та поновити порушені права заявника; зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди в користуванні майном, а саме кафе Ексклюзивз літнім майданчиком, що знаходиться за адресою м. Херсон, вул. Миру, 18; на час розгляду скарги у суді зупинити виконавче провадження ЄДРВ ВП № 28262706 згідно виконавчого листа №2-83/10 від 15.08.2011р., заборонити проводити виконавчі дії стосовно арештованого майна.

В обґрунтування скарги ОСОБА_1 зазначила, що 23.10.2012 року державним виконавцем неправомірно було включено до Акту опису й арешту майна у вигляді кафе Екслюзивз літнім майданчиком, що знаходиться за адресою: м. Херсон, вул. Миру, 18, оскільки останнє знаходиться в іпотеці ПАТ ВТБ Банкза зобовязанням, що є іншим від зобовязання на підставі якого відкрито виконавчого провадження.

Відповідно до приписів п. 3 Постанови Пленуму ВСУ від 26.12.2003 № 14 Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження відповідні скарги мають відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положеннями ЦПК України та містити відомості, перелічені в пункті 7 ст. 82 Закону України Про виконавче провадження.

З урахуванням цього та беручи до уваги положення ст.ст. 119, 121 ЦПК України та зазначений пункт вказаного Закону скарга ОСОБА_3 підлягає залишенню без руху як така, що не відповідає вимогам щодо її змісту.

Так, скаржниця висуваючи перед судом вимогу про визнання неправомірними дій відділу примусового виконання рішень стосовно накладання арешту та опису майна згідно Акту від 23.10.2012 року не прийняла до уваги положення абзацу 3 пункту 16 вказаної Постанови Пленуму ВСУ в якому зазначено, що вимоги інших осіб щодо належності їм, а не боржнику майна, на яке накладено арешт, вирішуються шляхом пред'явлення ними відповідно до правил підвідомчості позову до боржника та особи, в інтересах якої накладено арешт, про визнання права власності на майно і звільнення його з-під арешту. В такому ж порядку розглядаються вимоги осіб, які не є власниками майна, але володіють ним на законних підставах.

Також звертаю увагу, що згідно положень ст. 387 ЦПК України межами розгляду судом скарги зазначеної категорії є вирішення питання про правомірність або неправомірність рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби, що виключає вирішення вимоги скаржниці щодо зобовязання ОСОБА_2 не чинити перешкоди в користуванні майном. Такі вимоги також розглядаються в позовному провадженні, в порядку якого і вирішуються питання щодо вжиття заходів забезпечення про які скаржниця просить у пункті 4 своїх вимог.

Звертаю увагу на те, що обовязок доказування і подання доказів покладений на сторони, а не на суд, а отже кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.

З урахуванням цього, скаржниці необхідно привести зміст вимог, викладені обставини щодо їх обґрунтування, у відповідність до вимог закону, з врахуванням зауважень суду викладених у мотивувальній частині цієї ухвали, за для можливості розгляду справи по суті.

Відповідно до ст. 121 ЦПК суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статті цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє заявника і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Таким чином, недоліки заяви допущені скаржницею мають бути усунуті, за для усунення перешкод в її розгляді та дотримання порядку її подання.

На підставі викладеного, керуючись ст. 121 ЦПК України,

У Х В А Л И Л А:

Заяву залишити без руху.

Надати скаржниці пятиденний строк для усунення вказаних недоліків з дня отримання ухвали.

Розяснити що у випадку невиконання вимог суду про усунення недоліків, скарга буде вважатися не поданою та повернута скаржниці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_4