Номер провадження № 22-ц/1590/8480/12
Головуючий у першій інстанції Тополева
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.11.2012 м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Сєвєрової Є.С., Цюри Т.В.,

при секретарі судового засідання Кушнір М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 21 червня 2012 року по цивільній справі за скаргою ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця Другого Малиновського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3 та начальника Другого Малиновського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, за участю зацікавленої особи ОСОБА_1, -

встановила:

ОСОБА_2 звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси зі скаргою, в якій просила визнати постанову № В-4/1138 від 27 грудня 2011 року Про закінчення виконавчого провадження не виконаним незаконною, зобовязати скасувати вказану постанову та відновити виконавче провадження, посилаючись на те, що в провадженні Другого Малиновського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції знаходилось виконавче провадження, відкрите на підставі виконавчого листа від 29.08.2011 року про зобовязання боржника ОСОБА_1 демонтувати за власний рахунок самовільно збудований житловий будинок, однак виконавче провадження було закінчено, с посиланням на ст. ст. 49, 75 Закону України Про виконавче провадження. Скаржник вважає, що державний виконавець неправомірно застосував зазначений в постанові закон, не вжив всіх передбачених законом заходів примусового виконання рішення.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 скаргу підтримав і просив її задовольнити.

Старший державний виконавець Другого Малиновського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3, яка представляла інтереси і начальника Другого Малиновського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції у судовому засіданні проти скарги заперечувала, просила залишити її без задоволення, надала до суду письмові заперечення.

Представник заінтересованої особи ОСОБА_1 зазначила, що скарга є необґрунтованою і просила суд відмовити в її задоволенні.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 21 червня 2012 року було задоволено скаргу ОСОБА_2 на дії старшого державного виконавця Другого Малиновського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3 та начальника Другого Малиновського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, за участю зацікавленої особи ОСОБА_1.

27.06.2012 року ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 21 червня 2012 року, в якій посилалась на те, що звернення до суду з заявою про зміну порядку та способу виконання рішення є правом державного виконавця, а не обовязком, крім того зміна порядку та способу виконання судового рішення можлива лише у виняткових випадках та лише за можливості такої зміни. Крім того посилалася на те, що виконання рішення без участі боржника є неможливим, оскільки будівля яка підлягає знесенню є невідємною частиною будинку боржника, в якому він мешкає разом зі своєю родиною. Також посилалася на те, що за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця було проведено перевірку законності виконавчого провадження відповідно до ст.86 Закону, якою жодних порушень в діях державного виконавця виявлено не було.

В судовому засідання представник апелянта підтримав апеляційну скаргу, наполягав на її задоволенні.

Представник ОСОБА_2 просив відмовити в її задоволенні.

Старший державний виконавець Другого Малиновського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3, в судове засідання не зявився, про день і час розгляду справи сповіщений належним чином. У відповідності з вимогами ч.2 ст.305 ЦПК України, неявка сторони, яка сповіщена про день і час розгляду справи не перешкоджає розглядові справи.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, судова колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга повинна бути відхилена, а ухвала суду першої інстанції залишено без змін виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, з врахуванням вимог ст. 303 ЦПК України судова колегія вважає за необхідним зазначити наступне.

Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 12 липня 2011 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, КП ОМБТІ та РОНпро усунення перешкод в користуванні власністю. Вказаним рішенням ОСОБА_1 зобовязано демонтувати за власний рахунок самочинно збудований жилий будинок, розташований по 4-му Деревообробному провулку, 85 в м. Одесі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 листопада 2011 року рішення Апеляційного суду Одеської області від 12 липня 2011 року залишено без змін.

Постановою № В-4/1138, винесеною 02.09.2011 року старшим державним виконавцем Другого Малиновського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3 на підставі заяви ОСОБА_2 про примусове виконання виконавчого листа № 2-49/11, виданого Малиновським районним судом м. Одеси 29.08.2011 р. відкрито виконавче провадження по виконанню вказаного виконавчого листа про зобовязання ОСОБА_1 демонтувати за власний рахунок самочинно збудований жилий будинок.

Постановою № В-4/1138 від 27 грудня 2011 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-49/11 закінчено, виконавчий документ повернуто до Малиновського районного суду м. Одеси.

В своїх запереченнях особа, дії якої оскаржуються, посилається на вимоги ч. 3 ст. 75 Закону України Про виконавче провадження, відповідно до якої у разі, якщо виконати рішення без участі боржника неможливо, державний виконавець накладає на боржника штраф відповідно до ст. 89 цього Закону та вносить подання (повідомлення) правоохоронним органам для притягнення боржника до відповідальності згідно із законом, після чого виносить постанову про закінчення виконавчого провадження, яка затверджується начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, і повертає виконавчий документ до суду чи іншого органу (посадової особи), що його видав.

Згідно з письмовими запереченнями державного виконавця боржник ОСОБА_1 повідомила про неможливість виконання рішення в звязку з відсутністю у неї грошей.

Проте з такими суд першої інстанції обґрунтовано не погодився.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України, ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Виходячи зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод від 04.11.1950 р., права людини вважаються захищеними лише після повного виконання рішення суду. Невиконання судового рішення є порушенням права особи на суд і стаття 6 Конвенції втрачає свій сенс.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України Про виконавче провадженняза наявності обставин, що ускладнюють виконання рішень або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

У державного виконавця були передбачені законом підстави для звернення до суду з заявою про зміну способу і порядку виконання, однак з зазначеною заявою державний виконавець не звернувся, чим порушив права стягувача. При цьому оцінюючи довід апеляційної скарги щодо права на звернення, а не обовязку, то судова колегія виходить з того, що реалізація всіх прав повинна проводитися виходячи з мети виконавчого провадження, а якщо мета не досягається, то необхідно використати максимально широкий спектр своїх прав для виконання рішення суду в повному обсязі.

Доводи державного виконавця щодо неможливості здійснити виконання рішення суду в звязку із відсутністю у боржника грошей для фінансування виконання, і в звязку із відмовою стягувача авансувати виконання рішення суду не знайшли свого підтвердження в суді.

Так, відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 41 Закону України Про виконавче провадженнякошти виконавчого провадження складаються з авансового внеску стягувача на організацію та проведення виконавчих дій.

Відповідно до ч. 1 ст. 42 Закону України Про виконавче провадженняз метою забезпечення провадження виконавчих дій стягувач може за погодженням з державним виконавцем внести на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби певну грошову суму для здійснення необхідних витрат або покриття їх частини, якщо інше не передбачено цим Законом.

В матеріалах справи відсутнє письмове повідомлення ОСОБА_2 державним виконавцем про можливість авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку, що постанова старшого державного виконавця Другого Малиновського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_3, яка затверджена начальником Другого Малиновського відділу Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції є незаконною, оскільки права стягувача були порушені невиконанням рішення суду, а тому скарга ОСОБА_2 є обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307 ч.2 п.1, 312, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 21 червня 2012 року відхилити.

Ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 21 червня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_4

ОСОБА_5

ОСОБА_6