Справа № 2031/431/2012
Провадження №2/2031/88/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 червня 2012 р. смт.Печеніги

Печенізький районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді - Смирнова В.А.

за участю секретаря судових засідань - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Печеніги цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Новобурлуцької сільської ради Печенізького району Харківської області про визнання заповіту дійсним ,

третя особа- Печенізька державна нотаріальна контора,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до Новобурлуцької сільської ради Печенізького району Харківської області про визнання заповіту дійсним, третя особа - Печенізька державна нотаріальна контора.

Позивачка в позові вказує, що вона ОСОБА_2, 19.03.1966 р.н є онукою ОСОБА_3, яка померла 08.03.2012 року.

За життя бабуся залишила на її імя заповіт складений 28.02.2005 р., посвідчений секретарем виконавчого комітету Новобурлуцької сільської ради Печенізького району Харківської області, де : Державний акт на право приватної власності на землю серія ХР -23-00-078807, зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 4 від 19.02.1998 р. та Державний акт на право приватної власності на землю серія Р2 №784365, зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 567 від 28.08.2002 р., заповідала ОСОБА_2.

ОСОБА_2О . вказує, що відповідно до ст.1223 ЦК України вона є спадкоємцем зазначеного майна за заповітом. Але, коли ОСОБА_2О звернулася до Печенізької державної нотаріальної контори Харківської області, з заявою про прийняття спадщини за заповітом , держнотконтора відмовила у видачі вищевказаного свідоцтва на майно. Таку відмову державний нотаріус пояснює тим, що при складанні та посвідченні заповіту , секретар Новобурлуцької сільської ради Печенізького району Харківської області допустила помилку, посилаючись на статті Цивільного кодексу України в редакції 1963 року, який на момент складання заповіту втратив свою чинність.

Оскільки, заповіт було складено 28 лютого 2005 року, то при його складанні керуватися потрібно було статтями Цивільного кодексу України редакції 2003 року, який набрав чинності 01.01.2004 року.

Позивачка просить суд визнати дійсним заповіт ОСОБА_3 посвідчений 28.02.2005 року секретарем Новобурлуцької ради депутатів трудящих Харківської області за реєстровим №39 від 28.02.2005 р, за яким вона заповідала Державний акт на право приватної власності на землю серія ХР -23-00-078807, зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №4 від 19.02.1998 р. та Державний акт на право приватної власності на землю серія Р2 №784365, зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 567 від 28.08.2002 р., ОСОБА_2.

Судові витрати просить покласти на позивача.

У судовому засіданні позивачка позов підтримала.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, хоча про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, проти задоволення заяви не заперечує.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув, хоча про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, проти задоволення заяви не заперечує.

Вислухавши позивачку, допитавши свідка, дослідивши надані письмові матеріали справи, оцінивши зібрані докази, суд вважає, що позовні вимоги обгрунтовані, не протиречать закону та підлягають задоволенню.

До такого висновку суд прийшов виходячи з наступного.

Згідно ч.3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Матеріалами справи встановлено, що згідно копії свідоцтва про смерть 1-ВЛ № 345009, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла 08 березня 2012 року, актовий запис № 3429 від 10.03.2012 року ( а.с.7).

Згідно заповіту зареєстрованого за №39 від 28.02.2005 р. , посвідченого секретарем Новобурлуцької сільської ради депутатів трудящих Харківської області - ОСОБА_3 заповідала державний акт на право приватної власності на землю серія ХР -23-00-078807, зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №4 від 19.02.1998 р. та Державний акт на право приватної власності на землю серія Р2 №784365, зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 567 від 28.08.2002 р., у власність ОСОБА_2. ( а.с.8).

Згідно державного акту на право приватної власності на землю, серія Р 2 № 784365 від 28.08.2002 р. на підставі рішення виконавчого комітету Новобурлуцької сільської ради Ради народних депутатів №60 від 10 липня 2001 року ОСОБА_3 передано у приватну власність земельну ділянку площею 8,60 га. Земельна ділянка розташована на території Новобурлуцької сільської ради . Землю передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.( а.с.6).

Згідно копії паспорта громадянина України серія МК 479002, виданого 26.06.1997р. Комінтернівським РВХМУ УМВСУ в Харківській області ОСОБА_2 значиться зареєстрованою: ІНФОРМАЦІЯ_2 В, кв. 35 ( а.с.3-4).

Свідок ОСОБА_4 суду пояснила, що позивачка є її донькою, а померла ОСОБА_3 Павлівна- матірю. ОСОБА_4 вказує, що вона була присутня при складанні її матірю заповіту та підтвердила той факт, що ОСОБА_3 зробила розпорядження про передачу належних їй земельних ділянок після її смерті особі, вказаній в заповіті, а саме ОСОБА_2О . і цей заповіт підтверджує її розпорядження, тобто волевиявлення. Помилка з посиланням на статті Цивільного кодексу України в редакції 1963 року, який на момент складання заповіту втратив свою чинність виникла в звязку з малою юридичною грамотністю осіб, які складали та посвідчували цей заповіт.

Оскільки, заповіт було складено 28 .02.2005 року, то при його складанні керуватися потрібно було статтями Цивільного кодексу України редакції 2003 року, який набрав чинність 01.01.2004 року.

У відповідності до ст. 1233 ЦК України (2003 року) заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. А згідно зі ст. 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю і це право здійснює особисто. В даному випадку ОСОБА_3 особисто, маючи повну цивільну дієздатність, зробила розпорядження про передачу належних їй земельних ділянок після її смерті особі, вказаній в заповіті- Бездєтко ОСОБА_5 і цей заповіт підтверджує її розпорядження, тобто волевиявлення. Помилка секретаря Новобурлуцької сільської ради Печенізького району Харківської області при посвідченні заповіту при вказані статей ЦК України ( редакції 1963 року) замість статей ЦК України (редакції 2003 року) по своїй сутті не впливає на волевиявлення спадкодавця, тому цей заповіт можливо визнати дійсним.

Таким чином, суд розглянувши справу в межах заявлених вимог позивачки, свідка, а також виходячи з системного аналізу норм чинного законодавства та враховуючи все вищезазначене вважає, що дана позовна заява підлягає задоволенню .

Суд не стягує судові витрати з відповідача в звязку з заявою позивачки про покладення даних витрат на неї, яку ОСОБА_2 підтримала в судовому засіданні.

Керуючись ст.ст. 4-8, 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, ст.ст.1216-1218, 1220-1223, 1225, 1268, 1270 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити повністю.

Визнати дійсним заповіт ОСОБА_3 посвідчений 28.02.2005 року секретарем Новобурлуцької сільської ради депутатів трудящих Харківської області за реєстровим №39 від 28.02.2005 р, за яким вона заповідала Державний акт на право приватної власності на землю серія ХР -23-00-078807, зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №4 від 19.02.1998 р. та Державний акт на право приватної власності на землю серія Р2 №784365, зареєстрований в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 567 від 28.08.2002 р., ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Печенізький районний суд Харківської області в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Головуючий: підпис.

Копія вірна.Суддя: В.А. Смирнов