Ленінський районний суд м. Миколаєва
Справа №2- 3925/2011р.
№2/1416/592/2012р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2012 року, Ленінський районний суд м. Миколаєва, у складі: головуючого - судді Костюченка Г.С., при секретарі - Орданової М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

В 2010р. ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя. Вказувала, що знаходилася з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 02.10.2004р. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22.08.2011р. шлюб між сторонами було розірвано.

За період знаходження у шлюбі за кредитні кошти подружжям була придбана квартира АДРЕСА_1. Покупцем зазначеної квартири є відповідач пор справі.

Також за період шлюбних відносин за кредитні кошти подружжям був придбаний автомобіль «КІА SPORTAGE», 2007р. випуску та був зареєстрований на і' мя відповідача.

В зв'язку з чим позивачка просила поділити вказане майно між подружжям, залишивши у власності відповідача автомобіль «КІА SPORTAGE», 2007р. випуску, визнати право власності на квартиру АДРЕСА_1 в цілому за позивачкою з урахуванням інтересів неповнолітньої дитини.

30 березня 2012р. ОСОБА_2 звернувся до ОСОБА_1 з зустрічним позовом. Також просив провести розподіл майна подружжя, але визнавши за сторонами по справі право власності по 1/2 частини за кожним за квартиру АДРЕСА_1, автомобіль «КІА SPORTAGE», 2007р. випуску. Також просив суд провести розподіл грошових коштів які підлягають виплаті по кредитним договорам. Зобов'язати ОСОБА_1 здійснювати щомісячні платежі по кредитним договорам у розмірі 50 % від суми загального платежу до повного розрахунку з банками.

В судовому засіданні представник позивачки позов підтримала. Вимоги зустрічного позову не визнала.

Відповідач, його представник в судовому засіданні позов визнати частково. Не заперечували проти розподілу майна подружжя, але не визнали позов в частині способу такого розподілу. Позовні вимоги зустрічного позову підтримали.

Заслухавши представника позивачки, відповідача та його представника, дослідивши письмові докази, суд встановив наступне.

Сторони по справі знаходилися в зареєстрованому шлюбі з 02.10.2004р. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 22.08.2011р. шлюб між сторонами було розірвано.

Від шлюбу мають доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Але фактичні шлюбні відносини припинили в січні 2011р. вказані обставини не заперечувала представник позивачки, посилалася на це і позовної заяві.

08.04.2004р. ОСОБА_2 за кредитні кошти була придбана квартира АДРЕСА_1.

22.08.2007р. ОСОБА_2 за кредитні кошти був придбаний автомобіль «КІА SPORTAGE», 2007р. випуску.

Відповідно до ст. 60 СК України спірне нерухоме та рухоме майно є спільною сумісною власністю подружжя, проти чого сторони не заперечували. Таким чином, суд необхідне визнати квартиру АДРЕСА_1 таавтомобліь «КІА SPORTAGE», 2007р . випуску, спільною сумісною власністю подружжя.

Вказані обставини також підтверджуються рішенням Ленінського районного суду м.Миколаєва від 21.04.2011р., відповідно до якого спірна квартира визнана спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1

У відповідності ст. 70 СК України, розмір часток майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є рівними.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Згідно зі ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Щодо визначення часток в праві спільної сумісної власності подружжя на спірну квартиру необхідно зазначити наступне.

ОСОБА_2 відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва. сплачує позивачки аліменти на утримання доньки у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку, заборгованості не має.

Позивачка в обгрунтування позовних вимог щодо збільшення її частки у спільному майні зазначала, що донька є інвалідом дитинства та потребує додаткових витрат лікування і освітньої підготовки, в тому числі в майбутньому, тому розмір аліменти, які буде сплачувати відповідач є недостатнім для забезпечення всіх необхідних додаткових потреб ОСОБА_3.

Але, як це передбачено ст. 60 ЦПК України, позивачка не надала суду необхідних та належних доказів щодо розміру таких додаткових витрат, їх необхідності та оплати, а також доказів недостатності отриманих аліментів. Твердження ОСОБА_1 про недостатність отриманих аліментів в майбутньому є припущеннями.

Надані суду копії платіжних документів не є співмірними з вартістю частини квартири.

Крім того, необхідно зазначити, що участь батьків у додаткових витратах на передбачено статтею 185 СК України. Але позивачка з вимогами про стягнення додаткових витрат до відповідача не зверталася. Відповідач не заперечує брати додаткових витратах на дитину. Крім того він не має у власності іншого приміщення.

Таким чином, суд не вбачає підстав для збільшення частки ОСОБА_1 у праві спільної часткової власності на спірну квартиру.

Також, оскільки автомобіль було придбано за час знаходження сторін у зареєстрованому шлюбі, право власності на нього у сторін є рівним.

З урахуванням вартості квартири, а також інтересів сторін по справі, дитини суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивачки частково та розподіли майно наступним чином.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 та автомобіль «КІА SPORTAGE», 2007р. випуску д.н. НОМЕР_1, шасі № НОМЕР_2 по 1/2 частини за кожним.

Щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про проведення розподілу грошових коштів які підлягають виплаті по кредитним договорам. Зобов'язання ОСОБА_1 здійснювати щомісячні платежі по кредитним договорам у розмірі 50 % від суми загального платежу до повного розрахунку з банками відмовити, оскільки відповідно до укладених додаткових угод № 1 від 15.10.2010р. та №2 від 15.10.2010р. № 3 від 12.10.2011р. до кредитних договорів позивачка також є позичальником, а відповідно і солідарним боржником.

Крім того, правовідносини носять договірний характер, а відповідно до ст. З ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору, тому зазначені вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі ст. ст. 60, 61 70, 71, 185 СК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212,214-215,218 ЦПК України, суд-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та зустрічний позов до ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розподіл майна подружжя задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 по 1/2 частини за кожним.

Визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на автомобіль «КІА SPORTAGE», 2007р. випуску д.н. НОМЕР_1, шасі № НОМЕР_2 по 1/2 частини за кожним.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївсько: області в порядку ст. 294 ЦПК України.

Суддя: