Києво-Святошинський районний суд Київської області
Справа № 2-767/12
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2012 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді: Коцюрби М.П.

за участю секретаря: Кучер В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення з жилого приміщення ,-

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2011 року ОСОБА_1 звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до ОСОБА_2 про виселення з жилого приміщення.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що Позивач разом з ОСОБА_2 проживали в м. Боярка за адресою: вул. Молодіжна, 12/2, кімната 9.

В лютому 2010 року сторони отримали кімнату в сімейному гуртожитку за адресою: вул. Молодіжна, 12/2, четвертий поверх, кімната 15.

Після народження дитини Позивач деякий час проживала у своїх батьків.

Під час проживання Позивача у її батьків Відповідач подав на розлучення. На даний час сторони розлучені, Відповідач проживає з його батьками, перешкоджає Позивачу в користуванні кімнатою, де вони з дитиною офіційно зареєстровані.

З цього приводу ОСОБА_1 звернулась до міської ради із заявою про усунення перешкод в користуванні жилою площею за вказаною адресою.

Відповіддю виконавчого комітету Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області Позивача повідомили, що ОСОБА_2 було направлено лист з приводу усунення перешкод в користуванні кімнатою № 4-15, розташованою за адресою: м. Боярка, вул. Молодіжна, 12/2 але Відповідач і надалі не припинив перешкоджати користуватись кімнатою. З цих підстав Позивач звернулась до дільничного, який після проведення перевірки виніс постанову про відмову в порушенні кримінальної справи, а також було рекомендовано звернутися до суду в порядку визначеному цивільним законодавством України.

Позивач зазначає, що відповідач систематично порушує правила співжиття, робить неможливим проживання для неї та її дитини з ним в одній кімнаті, а засоби запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, тому просила суд виселити ОСОБА_2 з займаної кімнати 4-15 в м, Боярка по вул. Молодіжна, 12/2 Києво-Святошинського району Київської області.

В судовому засіданні Позивач та її представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував в повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, Позивач разом з ОСОБА_2 проживали в м. Боярка за адресою: вул. Молодіжна, 12/2, кімната 9.

В лютому 2010 року сторони отримали кімнату в сімейному гуртожитку за адресою: вул. Молодіжна, 12/2, кімната 4-15.

На даний час сторони розлучені. (а.с.7)

Згідно ордеру за № 003109 від 20.01.2010 року ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3 отримали право на зайняття квартири 4-15 гуртожитку в будинку 12/2 по вулиці Молодіжна в місті Боярка (а. с. 9).

Відповідно до ст. 9 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення, або обмежений у праві користування ним інакше, як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Частиною 1 ст. 109 ЖК УРСР передбачено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Відповідно до ст. 116 Житлового кодексу якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематично порушують правила співжиття, роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

Під систематичним порушенням правил співжиття слід розуміти вчинення двох і більше таких правопорушень.

Тобто за змістом зазначеної норми закону, виселення без надання іншого жилого приміщення можливо лише при наявності трьох умов, а саме: протиправної винної поведінки певної особи, яка своїми діями створює неможливість спільного проживання з нею в однієї квартирі, будинку; систематичний характер таких дій й коли заходи попередження або громадського впливу виявилися безрезультатними і винна особа продовжує вести себе неправильно.

Відповідно вимог ст. 60 ЦПК України, слідує, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Матеріали справи не містять доказів застосування до ОСОБА_2 зазначених вище заходів попередження або громадського впливу, які не дали позитивних результатів. Посилання позивача на ті обставини, що вона зверталась до ГУ МВС України в Київської області із заявою про порушення кримінальної справи відносно ОСОБА_2 і що це свідчить про його неналежну поведінку суд не приймає до відома, оскільки як вбачається з матеріалів справи, в порушенні кримінальної справи відмовлено за відсутністю складу злочину в діях ОСОБА_2, адміністративний матеріал стосовно останнього не складався, будь які інші заходи не застосовувалися (а.с.13).

Отже, Позивачем не надано безспірних доказів неможливості сумісного проживання з Відповідачем внаслідок його протиправної поведінки.

За таких обставин, у справі відсутні необхідні умови, з якими закон повязує можливість виселення ОСОБА_2 з кімнати гуртожитку 4-15 в будинку 12/2 по вулиці Молодіжна в місті Боярка без надання іншого жилого приміщення на підставі норм частини 1 статті 116 ЖК України.

На підставі ст. ст. 9, 109 ЖК України та керуючись 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення з жилого приміщення відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з його проголошення.

Суддя: Коцюрба М.П.