Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22ц-5267/2012 р. Головуючий у 1 інстанції: Кофанов А.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2012 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого Бєлки В.Ю.,

Суддів Кримської О.М.,

ОСОБА_2

При секретарі Остащенко О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 30 серпня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_4, ПП Мартиненко ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2012 року до суду звернувся ОСОБА_4 з позовом, який в подальшому уточнив, до ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів.

Зазначав, що 05.08.2005 року відповідачка отримала від нього під розписку грошову суму у розмірі 10000 грн. в рахунок оренди земельного паю строком на 49 років.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 18.05.2011 року було встановлено, що зазначена розписка до відносин оренди земельного паю відношення не має. А отже, позивач вважає, що видану ним грошову суму слід вважати позикою, яку відповідачка не повернула.

В подальшому додатково обґрунтував свої вимоги положеннями ст. 1212 ЦК України щодо повернення безпідставно набутого майна, зазначивши, що відповідачка безпідставно збагатилася його грошовими коштами у розмірі 10000 грн..

Просив суд стягнути основну суму в 10000 грн., 3 % за користування чужими грошовими коштами в сумі 199 грн. 73 коп., пеню у розмірі 1031 грн. 92 коп. та втрати від інфляції в розмірі 80 грн..

Крім того, зазначав, що внаслідок дій відповідачки зазнав душевних страждань, в звязку з чим просив суд стягнути 5000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 30 серпня 2012 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошову суму у розмірі 10000 грн.

В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ч.1 , ч.3 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином.

Із тексту розписки, вбачається, що 05 серпня 2005 року ОСОБА_3 гроші у розмірі 10 000 гривень були взяті у ОСОБА_4 у рахунок паю на 49 років, що відповідачка засвідчила це власним підписом ( а.с.7,55)

Згідно ч.3 ст. 60 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 18 травня 2011 року, скасовано рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 16 березня 2011 року та ухвалено нове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 05.12.2006 року, укладеного з ПП Мартиненко.

Названим рішенням суду встановлено, що розписка про одержання 10 000 грн. не узгоджується з умовами договору оренди землі в частині визначення розмірів і порядку виплати орендної плати ( а.с.5-6).

Отже, суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про часткове задоволення вимог ОСОБА_4, в частині стягнення коштів на підставі ст.1212 ЦК України, правильно виходив з того, що правила цієї статті застосовуються і до правовідносин коли підстава, на якій було набуто майно, згодом відпала, а в силу ст. ст. 1212, 1213 ЦК України кошти, одержані ОСОБА_3 по розписці у ОСОБА_4 є безпідставно набутим майном, що підлягає поверненню.

При цьому районний суд навів у рішенні відповідні доводи з посиланням на надані по справі докази та положення закону.

При встановленні зазначених фактів судом першої інстанції не були порушені норми процесуального права, правильно застосовано норми матеріального права.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судове рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог, не оскаржується.

Посилання апелянта на те, що позивачем пропущено строк позовної давності, є безпідставними, оскільки перебіг строку позовної давності відповідно до ст.261 ЦК України починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Отже, висновок суду першої інстанції щодо звернення позивача із позовом у межах строку позовної давності, з посиланням на рішення апеляційного суду Запорізької області від 18.05.2011року, узгоджується з фактичними обставинами справи та положенням норм цивільного законодавства.

Доводи апелянта про те, що суд розглянув справу у відсутності ПП ОСОБА_4, є неприйнятними, оскільки це не є доводами цієї особи.

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство повязує можливість прийняття рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного судового рішення.

Виходячи з вимог змагальності сторін, обовязків доказування і подання доказів, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм процесуального та матеріального права, доводи апеляційної скарги не спростовують його законність, підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313, 317 ЦПК України, судова колегія

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 30 серпня 2012 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: