Справа № 2-351/2012 рік
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

З0 березня 2012 року селище Вигода

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі :

головуючого-судді Керніцького 1.1

секретаря судового засідання-Оленюк Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Долина справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Старомізунської сільської ради про визнання права власності на нерухоме майно,-

встановив:

Позивач просить, постановити рішення яким визнати, за нею, ОСОБА_1, право власності на будинковолодіння, що знаходиться по вул. Підберег, 22 в с.Старий Мізунь Долинського району Івано-Франківської області, що належало її матері ОСОБА_2, яка померла 27.08.2009 року.

Свої вимоги мотивує тим, що 27.08.2009 року в с. Старий Мізунь Долинського району Івано-Франківської області померла її мати ОСОБА_2, яка залишила на її ім'я заповіт, посвідчений Старомізунською сільською радою Долинського району Івано- Франківської області 25 вересня 2002 р. за реєстровим №184. Факт родинних відносин між ними підтверджується копією її свідоцтва про народження IV-УР №778492 виданого Мізунською сільською радою Долинського р-ну 04.05.1961 року. В зв'язку з одруженням з ОСОБА_3 її присвоєно прізвище «Бедричук», про що свідчить свідоцтво про одруження І-НМ №432392 видане виконкомом Старомізунської сільської ради 25.05.1986 р. Після смерті матері відкрилася спадщина на будинковолодіння, яке складається з житлового будинку та господарських споруд: літньої кухні, сараю, стайні, стодоли, сараю, погребу, вбиральні, криниці, воріт та огорожі, що знаходяться по вулиці Підберег, №22 (двадцять два) в с. Старий Мізунь Долинського району Івано-Франківської області. Для оформлення спадщини на нерухоме майно після смерті матері її потрібно пред'явити в нотаріальну контору витяг з реєстру прав власників, однак ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» виготовило її технічний паспорт на вказане будинковолодіння, а у видачі витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно відмовило, оскільки мати за життя у встановленому порядку не зареєструвала своє право власності на вказане будинковлодіння. Згідно з довідкою № 506 від 10.03.2011 року, що видана виконкомом Старомізунської сільської ради, за її матір'ю ОСОБА_2 згідно погосподарських книг рахувався будинок 1947 року забудови з господарськими будівлями та спорудами, які належали її матері на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом та свідоцтва про право власності, видані Долинською міською державною нотаріальною конторою 28.01.1995 р. за р. №Д-43 та р. №Д-42 після смерті її чоловіка ОСОБА_4, який помер 14.06.1993 р. Із-за відсутності витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно вона позбавлена можливості отримати в нотаріуса свідоцтво про право власності на будинковолодіння, в зв'язку з чим змушена була звернутися в суд з даним позовом. Згідно вищевказаного заповіту за р. №184 вона є єдиним спадкоємцем майна після смерті її матері ОСОБА_2, спадкоємців по ст.1241 Цивільного кодексу.

Позивач в судове засідання не зявився, звернувся в суд із заявою, в якій просить розгляд справи проводити у його відсутності, позов підтримує.

Представник відповідач в судове засідання не прибула, звернулася в суд із заявою в якій вказує, що позов визнає, просить розгляд справи проводити у її відсутності.

Суд, дослідивши здобуті та перевірені в попередньому відкритому судовому засіданні докази в їх сукупності вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

У відповідності до вимог ст.392 ЦК України - власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

В ході розгляду справи встановлено, що 27.08.2009 року померла громадянка ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого виконкомом Старомізунської сільської ради, серія І-НМ № 097464 від 27.08.2009 року.

Копія Зйвідоцтва про народження, виданого Мізунською сільською радою Долинського району Станіславської області серія ІУ-УР № 778492 від 04.05.1961 р., свідчить про те, що ОСОБА_5 народилась 08.04.1961 року, її батьки: ОСОБА_4 та ОСОБА_2

Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу, виданого виконкомом Старозомінської с/Ради народних депутатів Долинського району, серія І-НМ № 432392, позивачка після одруження змінила прізвище ОСОБА_2 на ОСОБА_3.

Як вбачається з копія заповіту від 25.09.2002 року, посвідченого секретарем Старомізунської сільської ради Долинського району ОСОБА_2, на випадок її смерті зробила таке розпорядження: все її належне майно з чого б воно не складалось і де б не знаходилося, а також все, що буде належати її день смерті і на що вона за законом буде мати право заповіла ОСОБА_1.

Довідка видана виконкомом Старомізунської сільської ради від 10.03.2011 року № 506 свідчить про те, що згідно свідоцтва про право власності від 28.01.1995 року на праві власності за гр.. ОСОБА_2 в селі Старий Мізунь по вулиці,22 числиться: житловий будинок загальна площа - 62.5 кв.м, житлова - 41.3 кв.м., літньої кухні. Сараю, стайні, стодоли, сараю, вбиральні, погребу, криниці. Господарство ОСОБА_2 належить до робітничого типу. Заборгованості по страхових і податкових платежах немає. Державні акти на право власності на земельні ділянки за життя гр..ОСОБА_2 не виготовляла.

Відповідно до ст.1268 ЦК України спадщина належить спадкодавцеві, незалежно від часу прийняття спадщини.

Копія технічного паспорту на будинковолодіння в с.Старий Мізунь по вул.Підберег, 22 Долинського району Івано-Франківської області вказує на те, що будинковолодіння складається з житлового будинку, літньої кухні, сарай, стайні, стодоли, сараю, вбиральні, погребу, криниці, воріт, огорожі.

На підставі ст.ст. 392,1268 ЦК України, керуючись статтями 208, 209, 215, 218, ЦПК України, суд,-

Р1ШИВ:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на будинковолодіння № 22 по вул.Підберег в селі Старий Мізунь Долинського району Івано-Франківської області, яке складається з житлового будинку, літньої кухні, сараю, стайні, стодоли, сараю, вбиральні, погребу, криниці, воріт, огорожі.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь в справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення.

Суддя