Справа № 2-332/12
Справа № 2-
10 травня 2012 р. Вишгородський
районний суд Київської області
головуючої –судді Божок С.К.
при секретарі –Грищенко К.Г.
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Вишгороді
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної
шкоди, заподіяної в результаті
дорожньо-транспортної пригоди
Вишгородським районним судом
Київської області 11 квітня 2011 р.
постановлено рішення у цивільній
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2
про відшкодування шкоди, заподіяної
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди та за позовом третьої особи з
самостійними вимогами ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,
заподіяної внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди. Згідно
даного рішення позовні вимоги ОСОБА_3
задоволено частково, позовні вимоги
ОСОБА_1 задоволені у повному обсязі.
Дане рішення оскаржувалося як в
апеляційному так і в касаційному
порядку. Відповідно до ухвали Вищого
спеціалізованого суду України з
розгляду цивільних і кримінальних
справ від 18 січня 2012 р. рішення
Вишгородського районного суду від 11
квітня 2011 р. та рішення Апеляційного
суду Київської області від 08.09.2011 р. в
частині позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування майнової
шкоди скасовано , справу в цій частині
передано на новий розгляд до суду
першої інстанції . Рішення
Апеляційного суду Київської області
від 08.09.2011 р. , в частині позовних вимог
ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування
шкоди залишити без змін. ( а.с. 248, 245 ).
Отже , предметом розгляду є позовна
заява третьої особи з самостійними
вимогами ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про
відшкодування матеріальної шкоди,
заподіяної в результаті
дорожньо-транспортної пригоди у
цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2 про відшкодування шкоди,
заподіяної в результаті
дорожньо-транспортної угоди .
Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує
наступним : 20.05.2009 р. приблизно о 4 год.
00 хв. по вул.. Дніпровській у м. Києві
сталася дорожньо-транспортна пригода (
далі –ДТП ) за участі автомобіля
НОМЕР_1 під керуванням відповідача
ОСОБА_2 та автомобіля МАН державний
відповідач згідно вироку
Оболонського районного суду м. Києва
від 12.11.2009 р. В результаті ДТП
юридично належний йому автомобіль
зазнав механічних пошкоджень . Згідно
акту авто товарознавчого дослідження
збиток складає 179,189 грн. 80 коп.
У судовому засіданні представник
ОСОБА_1 ОСОБА_3 доводи позовної заяви
підтримав у повному обсязі , додавши,
що відповідно до Звіту про визначення
вартості матеріального збитку від
30.11.2009 р., виготовленого на його
замовлення фізичною особою
–підприємцем ОСОБА_4, вартість
матеріального збитку становить 179 189,90
грн. , які підлягають стягненню з
відповідача на користь позивача.
Просив задовільнити заявлений позов.
Представник відповідача у судовому
засіданні заперечував проти заявлених
позовних вимог , стверджуючи , що
заявлений позов не підлягає
задоволенню , оскільки поданий не
самим власником автомобіля ОСОБА_1, а
його представником ОСОБА_3, який не має
на це повноважень. Звіт про визначення
вартості матеріального збитку від
30.11.2009 р. проведено без участі учасника
ДТП ОСОБА_2 , зі звіту не видно, що
шкода заподіяна внаслідок ДТП , яка
сталася 20 травня 2009 р. Просив відмовити
у задоволенні позовних вимог.
Суд, вислухавши доводи та заперечення
сторін, дослідивши письмові матеріали
справи , прийшов висновку про наступне.
20.05.2009 р. приблизно о 4 год. 00 хв. по
вул.. Дніпровській у м. Києві сталася
ДТП за участі автомобіля НОМЕР_1 під
керуванням відповідача ОСОБА_2 та
АЕ. під керуванням ОСОБА_5 Винним у ДТП є
відповідач згідно вироку
Оболонського районного суду м. Києва
АЕ в результаті дорожньо-транспортної
пригоди заподіяні матеріальну збитки
у розмірі 179 189,80 грн.
Зазначені обставини підтверджуються
вироком Оболонського районного суду
м. Києва від 12.11.2009 р., копія якого
знаходиться в матеріалах справи ( а.с.
32-35 ) , Звітом про визначення вартості
матеріального збитку, завданого
власнику транспортного засобу МAN LE 180
С державний номер НОМЕР_2 від 30.11.2009 р. (
а.с. 36 -78 ).

Пункт 1 частини 1 ст. 1188 ЦК України
зазначає, що шкода, завдана внаслідок
взаємодії кількох джерел підвищеної
небезпеки відшкодовується на
загальних підставах, а саме : шкода,
завдана одній особі з вини іншої
особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст.. 1166 ЦК України
майнова шкода , завдана неправомірними
рішеннями , діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи , а також шкода
завдана майну фізичної особи або
юридичної особи , відшкодовується у
повному обсязі особою , яка її завдала.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України
кожна сторона зобов»язана довести ті
обставини , на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

У судовому засіданні представником
ОСОБА_1 ОСОБА_3 суду не доведено, що
розмір матеріального збитку ,
завданого власнику автомобіля НОМЕР_3
становить 179 189, 80 грн.

Суд не може погодитися з твердженням
представника позивача ОСОБА_3 про те,
що розмір матеріального збитку ,
завданого власнику автомобіля
НОМЕР_3 підтверджується Звітом про
визначення вартості матеріального
збитку, завданого власнику
транспортного засобу МAN LE 180 С
державний номер НОМЕР_2 від 30.11.2009 р. та
становить 179 189,80 грн. , оскільки у
зазначеному Звіті відсутні посилання
на отримання шкоди саме внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, що
сталася 20.05.2009 р. за участю автомобілів
НОМЕР_1 та автомобіля МАН державний
номер ВІ 20118 АЕ.

Суд вважає, що Звіт про визначення
вартості матеріального збитку,
завданого власнику транспортного
засобу МAN LE 180 С державний номер
НОМЕР_2 від 30.11.2009 р. не може бути
допустимим доказом у справі , оскільки
розмір матеріального збитку
розрахований приватним підприємцем на
замовлення ОСОБА_3 , а не експертною
установою. Стосовно даного доказу у
судовому засіданні виникли сумніви
щодо його об»єктивності та
достовірності. Проте представник
позивача не заявляв клопотання про
призначення відповідної експертизи.
Крім того, суд бере до уваги і ту
обставину , що зазначений Звіт було
подано позивачем ОСОБА_3 в
обґрунтування позовних вимог про
заподіяння шкоди внаслідок ДТП.

Отже, суд дійшов до висновку про те, що
позовні вимоги не підлягають
задоволенню.

Керуючись ст. ст. 3, 10, 11, 60, 209, 212, 213, 215,
88 ЦПК України ст.. 11 , 16, 1188 ЦК України ,
суд

Вирішив :

У задоволенні позовних вимог : про
стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
матеріальної шкоди , заподіяної в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
проголошення рішення до Апеляційного
суду Київської області через
Вишгородський районний суд Київської
області.

Суддя