№ 4-с-1416-48-2012
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 серпня 2012 року Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді Кокорєва В. В., при секретарі Антоненко А. С., за участі представника заявника ОСОБА_1 за довіреністю - ОСОБА_2, представника Управління Державної виконавчої служби головного управління юстиції в Миколаївській області (далі за текстом - УДВС) за довіреністю ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Миколаєві скаргу ОСОБА_1 на рішення органу державної виконавчої служби -

ВСТАНОВИВ:

В липні 2012 року заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на рішення в. о. начальника УДВС, в якій просив визнати неправомірною та скасувати постанову УДВС від 06.07.2012, зобовязати Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області повернути матеріали виконавчого провадження до Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції.

В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 у своїй скарзі зазначив, що 15.07.2012 у поштовому конверті отримав копію постанови УДВС за № 11-59/5/317 від 06.07.2012 про зобовязання Ленінського ВДВС ММУЮ передати матеріали виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-1095, виданим 30.08.2011 Ленінським районним судом м. Миколаєва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 1 489 936,48 грн., до відділу примусового виконання рішень ДВС ГУЮ в Миколаївській області. Вважає таке рішення УДВС перевищенням наданих йому повноважень, а тому змушений звернутися до суду з даною скаргою.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_2 підтримав вимоги скарги з підстав викладених в ній і пояснив, що ч. 2 ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено підвідомчість виконавчих проваджень відділу примусового виконання рішень. Вказує, що інших підстав для передачі виконавчих проваджень відділу примусового виконання рішень не має.

Представник УДВС ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечував. Пояснив, що постанова винесена на підставі ч. 3 ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» з дотриманням порядку, визначеного розділом 6 Інструкція з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини.

29 вересня 2011 року постановою державного виконавця Ленінського ВДВС відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 2-1095 виданого Ленінським районним судом м. Миколаїв про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсиббанк» заборгованості за кредитним договором в розмірі 1 489 936,48 грн.

Постановою в. о. начальника УДВС від 06.07.2012 за № 11-59/5/317 було вказано передати виконавче провадження по вказаному виконавчому листу з Ленінського ВДВС до відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби головного управління юстиції у Миколаївській області. Начальнику Ленінського ВДВС доручено забезпечити передачу до 13.07.2012.

Частиною 2 ст. 21 Закону визначено підвідомчість виконавчих проваджень відділам примусового виконання рішень управлінь державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, головного управління юстиції в областях, містах Києві та Севастополі, а саме: за якими боржниками є територіальні підрозділи центральних органів виконавчої влади, місцеві суди, міські, районні або селищні ради чи районні державні адміністрації та їх структурні підрозділи, міські, районні, міжрайонні, інші прирівняні до них прокуратури, військові прокуратури гарнізонів, інші територіальні підрозділи органів державної влади та їх посадові особи або якщо сума зобов'язання становить від трьох до десяти мільйонів гривень або еквівалентну суму в іноземній валюті.

Частиною 3 ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що інші виконавчі провадження, що перебувають на виконанні в органах державної виконавчої служби, можуть передаватися до відділів примусового виконання рішень в установленому Міністерством юстиції України порядку.

Виходячи з системного тлумачення ч. 2, 3 ст. 21, ч. 3 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», суд вважає, що вказівка в ч. 3 ст. 21 вказаного закону на інші провадження, які можуть бути передані до відділів примусового виконання, встановлює, що в порядку визначеному Міністерством юстиції України до відділу примусового виконання рішень можуть бути передані й інші виконавчі провадження, які не охоплюються ч. 2 ст. 21 вказаного закону.

Відповідно до підпункту «г» п. 6.3 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 за N 512/5, передача виконавчих проваджень на виконання може здійснюватися до відділу примусового виконання рішень регіонального органу ДВС - за рішенням начальника цього відділу щодо виконавчих проваджень, які перебувають на виконанні в територіальних органах ДВС.

Пунктом 6.5 Інструкції визначено, що у постанові обов'язково зазначаються обставини, які обумовили передачу виконавчого провадження, особа, якій передаються матеріали виконавчого провадження (керівник виконавчої групи), а також встановлюються строки передачі, які не можуть перевищувати п'яти робочих днів.

Як вбачається з постанови від 06.07.2012 за № 11-59/5/317 виконавче провадження передано з метою забезпечення неупередженого, своєчасного і в повному обсязі вчинення виконавчих дій, оптимізації навантаження виконавчих проваджень на державних виконавців Ленінського ВДВС, за результатами визначення обсягу кількості виконавчих проваджень та вивчення категорій виконавчих проваджень, які можливо та доцільно передати з Ленінського ВДВС для подальшого виконання до відділу примусового виконання рішень УДВС.

За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що в оскаржуваній постанові зазначено обставини, які обумовили передачу, вказано особу (начальник відділу), відповідальну за прийняття, а також встановлено строк передачі, що відповідає вимогам вказаної Інструкції. Отже, підстав для визнання постанови УДВС ГУЮ в Миколаївській області за № 11-59/5/317 від 06.07.2012 неправомірною та її скасування не має.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Представник скаржника вказує, що оскаржуваною постановою порушується право скаржника на безстороннє та обєктивне проведення виконавчого провадження.

Права боржника, як сторони виконавчого провадження визначені зокрема ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження».

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши скаргу та додані документи, суд не вбачає порушень прав боржника винесенням оскаржуваної постанови.

Враховуючи те, що суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для скасування оскаржуваної постанови, вимога скаржника про зобовязання Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Миколаївській області повернути матеріали виконавчого провадження до Ленінського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції також є безпідставною.

При розгляді скарги суд також враховував приписи ч. 1 ст. 14 ЦПК України, якою встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною ОСОБА_2 України, - і за її межами.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що в задоволенні скарги належить відмовити в повному обсязі за необґрунтованістю.

Керуючись ст. 14, 208, 209, 383-389 ЦПК України, ст. 21 Закону України «Про виконавче провадження» суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову Управління Державної виконавчої служби головного управління юстиції в Миколаївській області за № 11-59/5/317 від 06.07.2012 відмовити за необґрунтованістю.

Ухвала може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя В. В. Кокорєв