Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Справа № 22-97/12 Головуючий у 1 інстанції: Світлицька В.М.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2012 року м . Запоріжжя

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

Головуючого: Гончара О.С.

суддів : Воробйової І.А.

ОСОБА_2

при секретарі Черненко А.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 31 березня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Філії Запорізьке обласне управління Відкритого акціонерного товариства Державний ощадний банк, Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про зобовязання виконати обовязок в натурі, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2011 року ОСОБА_3 з вказаним позовом звернулась до суду.

В позовній заяві зазначала, що позивач має майнові права на грошовий вклад у ВАТ «Держощадбанк», наявність якого підтверджується ощадною книжкою з розрахунком № 915510758.

07 грудня 2010 року позивач звернулась до відповідача з вимогою про видачу грошей з ощадної книжки, однак відповідач до теперішнього часу гроші позивачу не повернув.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила суд, визнати за нею право на отримання грошей від відповідача по вкладу в ощадній касі в м. Запоріжжя в розмірі 4 111, 25 грн., зобовязати відповідача виконати обовязок в натурі, а саме стягнути солідарно з відповідачів на її користь суму у розмірі 4 111, 25 грн. та судові витрати.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 31 березня 2011 року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення, ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст..308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон який їх регулює.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вимоги позивача задоволені бути не можуть, бо грошові внески позивач робив в установах Ощадбанку СРСР, а не України.

Спір вирішено за Законом України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України».

На підставі зазначеного Закону встановлюється зобовязання держави перед громадянами України, які внаслідок знецінення втратили грошові заощадження, поміщені в період до 02 січня 1992 року в установи Ощадного банку СРСР та державного страхування СРСР, що діяли на території України, а також у державні цінні папери.

Стаття 7 Закону України «Про державні гарантії відновлення заощаджень громадян України» ( в редакції згідно з Рішенням Конституційного Суду України від 10.10.2001р. №13-рп/2001 п передбачає повернення вкладів поетапно, залежно від суми вкладу, в межах коштів, передбачених для цього Державним бюджетом України на поточний рік, а не одночасно і повністю, як того вимагав позивач.

Доводи апеляційної скарги про порушення права на вільне володіння своїм майном не можуть бути прийняті до уваги.

Вказаним законом Держава встановила порядок і запровадила компенсаційні рахунки на захист інтересів своїх громадян, які є обєктом права приватної власності громадян, при цьому обмежила право володіння, користування та розпорядження цим майном, що не суперечить вимогам Конституції України, а тому немає підстав вважати, що права позивача порушені вказаним ним у позові відповідачем. Держава з власної волі взяла на себе зобовязання відшкодувати громадянам ці витрати і тому мала право, на те, щоб передбачити порядок виплати цієї компенсації.

Право держави обмежити володіння, користування та розпорядження майном визначено і Першим протоколом до Конвенції про захист прав та основних свобод 1950 року. Кожна фізична або юридична особа, зазначається в цьому документі, має право мирно володіти своїм майном. Проте держава має право «вводити в дію такі закони, які на її думку, є необхідними для здійснення контролю за користування майном відповідно до загальних інтересів…» (ст..1)

Ці обставини знайшли своє підтвердження і в рішення Конституційного суду України від 10.10.2001 року та остаточному рішенні Європейського суду з прав людини Ради Європи щодо неприйнятності заяв громадян України проти України від 02.07.2002 року.

Позивач не може претендувати на негайну виплату коштів з компенсаційних рахунків в обсязі йому необхідному, оскільки це не передбачено законодавством України. А в разі невиконання Ощадбанком, де відкритий компенсаційний рахунок, відповідних постанов Уряду про повернення частин коштів з компенсаційних рахунків, позивач не позбавлений можливості звернутись до суду за захистом своїх прав.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції.

Разом з тим, колегія вважає за необхідне звернути свою увагу на наступне.

Так, відповідно до ст. 30 ЦПК відповідачем у цивільній справі можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Проте ОСОБА_3 подано позов до Філії Запорізьке обласне управління Відкритого акціонерного товариства Державний ощадний банк, який не є юридичною особою, а тому не може бути відповідачем у справі. В звязку з чим, позовне провадження, щодо нього підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 205, 307, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Закрити провадження у цій справі в частині позовних вимог до Філії Запорізьке обласне управління Відкритого акціонерного товариства Державний ощадний банк.

В решті рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 31 березня 2011року по даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: