АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/1690/1983/2012
Головуючий по 1-й інстанції Шаповал Т.В.
Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2012 року м.Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Корнієнка В.І.,

Суддів: Винниченка Ю.М., Абрамова П.С.,

При секретарі: Коротун І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільної справи за апеляційною скаргою Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції

на ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 28 березня 2012 року

у справі за скаргою ОСОБА_2 на дії державного виконавця Київського ВДВС Полтавського МУЮ, скасування постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 28 березня 2012 року поновлено строк ОСОБА_2 на оскарження дій державного виконавця.

Скаргу бережної ОСОБА_3 задоволено.

Визнано дії державного виконавця Київського ВДВС Полтавського МУЮ щодо відмови у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-203/2011 року неправомірними.

Скасовано постанову державного виконавця Київського ВДВС Полтавського МУЮ від 18 січня 2012 року про відмову у відкритті виконавчого провадження за виконавчим листом № 2-203/11, який було видано Київським районним судом м. Полтави 03 жовтня 2011 року.

З даною ухвалою не погодився Київський ВДВС Полтавського МУЮ та подав на неї апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову.

Апелянт вважає ухвалу такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права, вказуючи на те, що у виконавчому листі вказано, що рішенням суду визначено місце проживання неповнолітньої ОСОБА_4, примусове виконання чого не може бути виконано, виходячи з норм ст. 32 Закону України Про виконавче провадження, згідно якої передбачено перелік заходів примусового виконання рішення суду, до числа яких визначення проживання не входить.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за наступних підстав.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши апеляційну скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Матеріалами справи підтверджується, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 19 липня 2011 року визначено місце проживання неповнолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, неповнолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 з матірю ОСОБА_2.

03 жовтня 2011 року Київським районним судом м. Полтави виданий виконавчий лист № 2-203/2011 на виконання рішення суду.

Судом встановлено, що 18 січня 2012 року державним виконавцем Київського ВДВС Полтавського МУЮ ОСОБА_6 винесено постанову про відмову у прийнятті до провадження виконавчого документ та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа з підстав відсутності дії примусового виконання рішення суду та неможливістю виконання даного рішення.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості скарги, суд першої інстанції правомірно виходив з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Згідно ч. 2 ст. 368 ЦПК України, за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, видається один виконавчий лист.

У відповідності до статті 1 Закону України Про виконавче провадження, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів ( посадових осіб ) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів( посадових осіб), які поводяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятим відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню .

Частиною 1 ст. 17 вказаного Закону визначено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 Закону державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону: за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Згідно ст. 25 Закону України Про виконавче провадженнядержавний виконавець зобовязаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк предявлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і предявлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

З урахуванням викладеного, суд дійшов правомірного висновку відносно того, що державний виконавець неправомірно відмовив у відкритті виконавчого провадження, вказуючи на те, що відсутні дії примусового виконання рішення суду, внаслідок чого виконання судового рішення є неможливим.

При цьому суд вірно звернув увагу на те, що державний виконавець не скористався своїм правом, передбаченим ст. 34 Закону України Про виконавче провадженняі не звернувся до органу, який видав виконавчий документ, про його розяснення чи про розяснення рішення суду.

В свою чергу, доводи апеляційної скарги, не доводять неправомірності висновків суду, оскільки норми Закону України Про виконавче провадженнявизначають обовязок державного виконавця прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження за виконавчим документом, якщо не закінчився строк предявлення такого документа до виконання та він відповідає вимогам Закону. Окрім того, стаття 32 Закону, згідно якої визначено перелік заходів примусового виконання рішення суду, містить не вичерпний їх перелік, а вказує на можливість виконання і інших заходів, передбачених рішенням.

З цих підстав, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції зясовано всі обставини та надано їх належну правову оцінку. Порушень норм процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування ухвали Київського районного суду м. Полтави від 28 березня 2012 року судовою колегією не встановлено.

Керуючись п. 1 ч.2 ст.307, п. 1 ч. 1 ст. 312, 313, 314, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Київського відділу державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м. Полтави від 28 березня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ ОСОБА_7 /підпис/ ОСОБА_8

КОПІЯ

ВІРНО: Суддя апеляційного суду

Полтавської області _________ ОСОБА_1

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: