ун. № 2-7177/11
пр. № 2/2608/1670/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 лютого 2012 року

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Коваль О.А.

при секретарі Лазаренко Г.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

в с т а н о в и в :

У серпні 2011 року ОСОБА_1 звернулась до Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 13.10.2008 року відповідач взяв у неї в бог 500 доларів США, які зобов»язався повернути до 01.01.2009р. про що написав відповідну розписку. Оскільки, відповідач взяті на себе зобов»язання не виконав, гроші не повернув, просить стягнути їх в судовому порядку разом із відповідним індексом інфляції в сумі 1088,07 грн. та трьома відсотками річних від простроченої суми боргу у розмірі 298грн. 92 коп.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 31.10.2011р. справу направлено за підсудністю до Святошинського районного суду м.Києва.

Ухвалою 30.11.2011р. справа прийнята у провадження судді Коваль О.А.

Представник позивачки у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх повністю задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, суду пояснив, що гроші в борг не брав, розписку написав, бо позивачка, яка є його тещею витратила 500 доларів США на його дружину, а він зобов»язувався їх їй повернути. Крім того, ці гроші він вже повернув, представнику позивачки, яка є його колишньою дружиною.

Вислухавши пояснення представника позивачки, відповідача, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною першою ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст.ст. 58-59 ЦПК України докази повинні бути належними та допустимими.

Відповідач у своїх запереченнях посилався на те, що у позивачки грошей в борг не брав, тоді як написання ним розписки та взяті на себе зобов»язань по ній щодо повернення 500 доларів США до 01.01.2009р. не заперечував. Крім того, зазначав, що ці гроші він повертав представнику позивачці, яка є його колишньою дружиною.

Отже, пояснення відповідача щодо не отримання коштів в борг протирічать його поясненням щодо написання ним спірної розписки, визнання взятих по ній зобов»язаннь та поясненням в частині повернення ним цих коштів представнику позивача.

З огляду на викладене, із наданих сторонами доказів та пояснень, зокрема відповідача, вбачається отримання ОСОБА_2 в борг у ОСОБА_1 грошових кошти в розмірі 500 доларів США, зобовязання щодо їх повернення до 01.01.2009року про, що відповідачем і було написано відповідну розписку.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона /позикодавець/ передає у власність другій стороні /позичальникові/ грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів /суму позики/ або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Щодо повернення відповідачем коштів, то представник позивачки суду пояснила, що відповідач давав їй кошти не в рахунок повернення боргу, а на утримання їх спільного сина ОСОБА_3, про що і писалось в наданих відповідачем записах.

Дійсно, із наданих відповідачем записів вбачається, що суми різної величини надавались не позивачці ОСОБА_1, а ОСОБА_4, яка є колишньою дружиною відповідача, в рахунок утримання дитини, про що в них і зазначалось, а тому вказана виплата не може вважатись поверненням боргу.

Отже, в порушення умов договору відповідач не повернув позивачці взяті у борг кошти.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов»язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Оскільки відповідач в односторонньому порядку порушив умови договору, суд вважає за необхідне стягнути з нього заборгованість у повному обсязі відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Позивачка надала суду розрахунок 3 % річних від простроченої суми боргу, суми інфляційних витрат, який відповідає чинному законодавству, а тому приймається судом.

Таким чином, 3 % річних від простроченої суми боргу за період з січня 2009 р. по липень 2011р. становить 298 грн. 92 коп.

Індекс споживчих цін на товари та послуги у грудні 2009р. до грудень попереднього року становив 12,3% річних, у грудні 2010р. 9,1% річних, у червні 2011р. 5,9 % річних, а тому всього інфляція за період з січня 2009 р. по липень 2011р. становить 1088грн. 07 коп.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума основного боргу в розмірі 500 доларів США, що за курсом НБУ на день розгляду справи становить 3990 грн., 3% річних від простроченої суми у розмірі 298 грн. 92 коп., сума інфляційних витрат у розмірі 1088 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 525, 526, 625, 1046 ЦК України, ст.ст. 10, 57, 60, 76, 88, 209, 212- 215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу в розмірі 3990 грн., суму інфляційних витрат у розмірі 1088 грн., 3% річних від простроченої суми у розмірі 298 грн. 92 коп., в рахунок повернення судових витрат по сплаті судового збору у розмірі 53 грн. 72 коп. і витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. 00 коп., а всього підлягає стягненню: 5550 (п»ять тисяч п»ятсот п»ятдесят) грн. 64 коп.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення через Святошинський районний суд м.Києва.

Суддя: