АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа №22-ц/2690/2329/12 головуючий у 1-й інстанції: Чередніченко Н.П.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Головачова Я.В. суддів: Шахової О.В., Поливач Л.Д.

при секретарі: Кононенко В.А.

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 Абдолалі, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 травня 2010 року,

встановила:

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 19 травня 2010 року позов AT «УкрСиббанк» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь AT «УкрСиббанк» в рахунок стягнення заборгованості по кредиту 422 443 грн. коп., державне мито в розмірі 1700 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Апелянт зазначає, що судом розглянуто справу за його відсутністю, його не було належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи, тому він не мав можливості скористатися своїми процесуальними правами щодо подання заперечень; письмова вимога про необхідність дострокового повернення кредиту йому не направлялась.

Представник ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції підтримав апеляційну скаргу з наведених в ній підстав.

Представник AT «УкрСиббанк» заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вважав, що спір судом вирішений правильно.

Інші особи, які беруть участь у справі, в суд апеляційної інстанції не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. З урахуванням положень ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розглядові справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом установлено, що 5 грудня 2005 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 127-71/12-2005А, за умовами якого банк надав останньому кредитні кошти в сумі 72000 доларів США на строк до 5 грудня 2011 року зі сплатою 12,5 % річних.

5 грудня 2005 року у рахунок забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 127-71-1/10-2005А, за яким поручитель зобовязався солідарно відповідати перед банком по зобовязаннях ОСОБА_1 за кредитним договором № 127-71/12-2005А від 5 грудня 2005 року.

5 грудня 2005 року у рахунок забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором банком та ОСОБА_3 укладений договір поруки № 127-71-2/10-2005А, за яким поручитель зобовязався солідарно відповідати перед банком по зобовязанням ОСОБА_5 за кредитним договором № 127-71/12-2005А від 5 грудня 2005 року.

Відповідно до даних розрахунку заборгованості станом на 15 березня 2010 року сума заборгованості за кредитним договором № 127-71/12-2005А від 5 грудня 2005 року складає 52951,07 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 422443 грн. 65 коп., з яких: заборгованість по кредиту 37 999,49 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 303159 грн. 93 коп., заборгованість по відсотках - 5 162,68 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 41187 грн. 86 коп., пеня за прострочення сплати процентів 1 921,27 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 15327 грн. 91 коп., пеня за прострочення сплати кредиту 7867,63 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 62767 грн. 95 коп.

Установлено, що найменування АКІБ «УкрСиббанк» змінено на AT «УкрСиббанк».

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст.ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно з ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так ім. від будь-кого з них окремо.

Отже, правовими наслідками порушення основного зобовязання, забезпеченого порукою, є солідарна відповідальність або додаткова (субсидіарна) відповідальність, якщо така відповідальність встановлена договором поруки.

Солідарна відповідальність означає, що у разі невиконання боржником основного зобовязання, кредитор має право вимагати виконання зобовязання в повному обсязі або частково як від боржника, так і від поручителя, або від них обох.

Установлено, що умовами договору поруки від 5 грудня 2005 року, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк», ОСОБА_1 та ОСОБА_3, передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й позичальник. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною.

Тому кредитор мав право виконання зобовязання як від боржника, так і від поручителя ОСОБА_3

18 серпня 2006 року АКІБ «»УкрСиббанк» направив вимогу про виконання зобовязання за кредитним договором як боржнику, так і поручителю.

За таких обставин банком вчинено всі дії, згідно із законом та умовами договорів кредиту та поруки, для досудового врегулювання спірних правовідносин.

Установивши, що відповідачі не виконують умови взятих на себе зобовязань, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач має право на стягнення вказаних коштів в солідарному порядку з боржника та його поручителів.

Під час установлення зазначених фактів судом першої інстанції не було порушено норм процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права та встановленим обставинам справи.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції представником апелянта була подана копія вступної та резолютивної частини рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 березня 2012 року, що не набрало законної сили, відповідно до якого договір поруки № 127-71-2/10-2005А від 5 грудня 2005 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк», ОСОБА_1 та ОСОБА_3 визнано недійсним, а також окрема ухвала Печерського районного суду м. Києва від 12 березня 2012 року.

Із змісту мотивувальної частини окремої ухвали вбачається, що договір поруки, № 127-71-2/10-2005А від 5 грудня 2005 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк», ОСОБА_1 та ОСОБА_3, визнано недійсним, оскільки договір поруки ОСОБА_3 не підписувався.

Проте, колегія суддів вважає, що наявність вказаного рішення суду, яке не набрало законної сили, не може підставою для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Не підписання ОСОБА_3 договору поруки не є предметом даного спору, доводи з цього приводу не містяться в його апеляційній скарзі (на час її подання йому мало бути відомо про цю обставину), рішення Печерського районного суду м. Києва від 12 березня 2012 року не набрало законної сили, а тому з урахуванням принципу диспозитивності й вимог ст. 303 ЦПК України наведені обставини не відносяться до тих підстав, з якими процесуальне законодавство повязує можливість ухвалення рішення щодо скасування або зміни оскаржуваного судового рішення.

Ураховуючи, що суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції на момент його ухвалення та недопустимість виходу за межі апеляційного розгляду справи, вказана обставина може бути підставою для перегляду оскаржуваного рішення лише за нововиявляними обставинами.

За таких обставин підстави для скасування рішення суду першої інстанції і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313,314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 19 травня 2010 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого судуУкраїни з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий Я.В. Головачов

Судді: О.В. Шахова

ОСОБА_6