Справа № 1003/210/2012
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 січня 2012 року Білоцерківський міськрайоний суд у складі:

головуючого судді Гапоненко А. П. ,

при секретарі Миронова Н. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду м. Біла Церква справу за позовом Публічного акціонерного товариства « ОСОБА_1 ОСОБА_2» в особі Київської регіональної дирекції до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором , -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 22.03.2006 року між ПАТ «ОСОБА_1 ОСОБА_2» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 014/10-01/73/4123 про надання останньому кредиту в сумі 36000,00 дол. США строком на 72 місяці із сплатою 11,50% річних за користування кредитними коштами. Також 22.03.2006р. між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 був укладений договір поруки відповідно до п. 1.2 якого поручитель на добровільних засадах взяв на себе зобов'язання перед кредитором відповідати по зобов'язанням боржника - ОСОБА_3, які виникають з умов кредитного договору № 014/10-01 /73/4123 від 22.03.2006 року в повному обсязі. В звязку з тим, що позичальник не виконав умови договору, своєчасно не повернув банку кредитні кошти та не сплатив відсотки за користування кредитними коштами, просять стягнути солідарно з відповідачів на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 ОСОБА_2», в особі Київської регіональної дирекції Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 ОСОБА_2» заборгованість за кредитним договором № 014/10-01/73/4123 від 22.03.2006 року в сумі 172014, 09 грн. і судові витрати за сплату державного мита у розмірі 1700 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_5 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, пославшись на обставини та підстави, викладені у позовній заяві, просить суд позов задовольнити.

Представник відповідачів за довіреністю ОСОБА_6 в судовому засіданні позов не визнала, надала суду заперечення на позовні вимоги в яких зазначила, що стороною позивача не надано доказів стосовно отримання відповідачем ОСОБА_3 кредитних коштів та відповідач не був вчасно і належним чином повідомленим про дострокове повернення кредиту, що позбавляє права звернення позивача до суду. Крім цього 13.03.2009 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду, без згоди поручителя ОСОБА_4, про збільшення строку погашення кредиту до 22.11.2015 року, чим було збільшено розмір зобовязання відповідача ОСОБА_4, як поручителя, тому договір поруки слід вважати припиненим, а в задоволені позову відмовити.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, оглянувши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов ПАТ «ОСОБА_1 ОСОБА_2» підлягає задоволенню по наступним підставам.

Судом встановлено, що 22.03.2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», назву якого змінено на Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_1 ОСОБА_2» у відповідності до витягу із Статуту та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 014/10-01/73/4123 про надання останньому кредиту в сумі 36000,00 дол. США строком на 72 місяці із сплатою 11,50% річних за користування кредитними коштами для придбання автомобіля.

Банк свої зобовязання виконав, що підтверджується платіжним дорученням №1 від 23.03.2006 року та перерахував кошти у гривневому еквіваленті для придбання автомобіля «Тойота РАВ -4» ОСОБА_3С.( а.с.24).

22.03.2006 року між позивачем у справі та відповідачем ОСОБА_4 був укладений договір поруки відповідно до п. 1.2 якого поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед кредитором відповідати по зобов'язанням боржника - ОСОБА_3, які виникають з умов кредитного договору № 014/10-01 /73/4123 від 22.03.2006р. в повному обсязі.

П.2.1. договору поруки встановлено, що у випадку невиконання боржником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору, поручитель несе солідарну відповідальність перед кредитором відповідати по зобовязанням боржника в повному обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, нарахованих відсотків за користування кредитом та неустойки.

03.03.2009 року з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України між ПАТ«ОСОБА_1 ОСОБА_2», та відповідачем ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 014/10-01/73/4123 від 22.03.2006 року відповідно до п. 1. якої строк кредиту був збільшений на 44 календарних місяці.

12.06.2009 року з метою зменшення фінансового навантаження на позичальника в умовах кризових явищ в економіці України між позивачем ПАТ «ОСОБА_1 ОСОБА_2» та відповідачем ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору № 014/10-01/73/4123 від 22.03.2006 року, відповідно до п. 1., якої тимчасово, на період з 15.06.2009 року до 15.02.2010 року, надані «Кредитні канікули», розмір щомісячного платежу позичальника за кредитним договором був зменшений, відповідно до графіку повернення кредиту та сплати інших платежів.

Відповідно до п. 3.1. Договору кредитор надав позичальнику кредит на умовах його забезпечення, строковості, повернення та плати за користування.

В період дії кредитного договору відповідач не дотримувався умов п.5.1. кредитного договору, а саме: - здійснення безготівковим платежем або готівкою, в касу кредитора щомісячно до 15 числа кожного місяця починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, часткового погашення кредиту та сплати відсотків за фактичне використання кредитних коштів.

Згідно п. 9.1. кредитного договору за порушення строків повернення кредитної заборгованості та відсотків за користування кредитом позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення.

Пунктом 6.5. кредитного договору передбачено право кредитора достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані відсотки за користування кредитом та штрафні санкції у випадках невиконання позичальником умов цього договору та/або договорів іпотеки та інших договорів, що забезпечують погашення кредиту.

Згідно наданих суду доказів позивач надсилав відповідачам повідомлення про виникнення заборгованості та необхідність її погашення, зокрема така вимога була надіслана позичальнику 20.09.2010 року, проте, заборгованість погашена не була( а.с. 25, 85-89).

Позичальник не виконує належним чином зобов'язання за Договором, не здійснює щомісячне погашення кредиту та не сплачує відсотки у розмірах та у строки, визначені Договором. Сума боргу є значною та щоденно збільшується внаслідок нарахування відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій.

Загальна сума боргу ОСОБА_3 перед позивачем станом на 26.04.2011р. складає 21595,16 дол. США або (за курсом НБУ станом на 26.04.2011р.) 172014,09 грн., з яких:

сума непогашеного кредиту - 16661,59 дол. США або 132716,23 грн.;

заборгованість за відсотками - 1607,39 дол. США або 12803,50 грн.;

пеня за порушення строків сплати кредиту - 1977,00 дол. США або 15747,60 грн.;

пеня за порушення строків сплати відсотків - 1349,18 дол. США або 10746,76 грн., що підтверджено наданим суду розрахунком заборгованості ( а.с. 30-31).

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст. 1050 ЦК України встановлено, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання ( неналежне виконання).

Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У відповідності до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 536 Цивільного кодексу України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Згідно ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ст. 554 Цивільного кодексу України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, встановленим договором поруки.

У відповідності до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

При вирішені цивільного спору суд не приймає до уваги заперечення на позовні вимоги позивача, надані стороною відповідачів, оскільки вони не відповідають обставинам справи, а також не відповідають суті укладеного договору поруки ( а.с. 22-23), який відповідно до п. 4.1 втрачає свою дію з моменту закінчення забезпеченого ним зобовязання. При цьому суд також враховує, що вищезазначені додаткові угоди, які не були оскаржені відповідачами, не порушують прав та обовязків сторін, не погіршили становище позичальника і про укладення цих угод поручитель був повідомлений в день їх укладення, тобто 13.03. 2009 року.

На підставі викладеного позов підлягає задоволенню і з відповідачів слід стягнути солідарно заборгованість за зазначеним кредитним договором.

Крім цього, з відповідачів на користь позивача слід стягнути судові витрати в сумі 1 820,00 гривень, які підтверджені квитанціями про сплати судового збору та на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 509,525, 526, 530,536, 553, 554,610,625,1048, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 10,11, 58, 60, 208, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 ОСОБА_2», в особі Київської регіональної дирекції Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 ОСОБА_2» заборгованість за кредитним договором № 014/10-01/73/4123 від 22.03.2006 року в сумі 172014 ( сто сімдесят дві тисячі чотирнадцять) грн. 09 коп. і судові витрати за сплату державного мита у розмірі 1700 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_2