Справа № 2-1654/11
РІШЕННЯ

іменем України

15 листопада 2012 року Вінницький районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Бондаренко О.І.

при секретарі Головач Н.А.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника ІІІ-ї особи ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

представника відповідача ОСОБА_5

представника ІІІ-ї особи ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_7, третьої особи без самостійних вимог виконавчого комітету Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області до ОСОБА_4, третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_8 про встановлення факту спільного проживання, прийняття спадщини та визнання права на спадщину на частку в квартирі, позовом третьої особи ОСОБА_8 до ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_7 про визнання права власності в порядку спадкування за законом , -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_7 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права на спадщину на частку в квартирі.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 являється дружиною ОСОБА_9, від спільного проживання у них є син, ОСОБА_7.

20.09.2010 року ОСОБА_9 помер.

На момент смерті ОСОБА_9, і на даний час, ОСОБА_1 та їх син, ОСОБА_7 зареєстровані та постійно проживають за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Померлий ОСОБА_9 являється спадкоємцем майна ОСОБА_10, яка померла у вересні 2006 року і має право на 1/6 частку квартири АДРЕСА_1. Заповіт померлою не укладався, а тому спадкування здійснюється за законом.

Тобто, право на спадкування мають: син померлої, ОСОБА_9 та її чоловік, відповідач ОСОБА_4

Оскільки ОСОБА_9 не подавав до державної нотаріальної контори заяви про відмову від спадщини, тому він фактично вступив в управління спадковим майном після смерті матері та вважається таким, що прийняв спадщину після її смерті, а так як він не встиг прийняти спадщину, в зв`язку із смертю, то право на отримання його частки в спадщині має його малолітня дитина та відповідач по справі, по 1/8 на кожного.

Дружина померлого ОСОБА_9, ОСОБА_1 подала до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті чоловіка на користь свого сина, ОСОБА_7, а тому він має право на спадщину в розмірі 2/18 частки квартири АДРЕСА_1. Крім того, ОСОБА_9 являвся і власником 1/3 частки квартири АДРЕСА_2. Оскільки заповіт спадкодавцем не укладався, то спадкування здійснюється за законом.

Таким чином, право на спадкування після смерті ОСОБА_9 мають син померлого, малолітній ОСОБА_7, дружина ОСОБА_1 та батько, відповідач ОСОБА_4

Оскільки частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними, то вони отримують право на спадщину у рівних частках, по 1/9 частки кожен.

ОСОБА_1 відмовилася від своє частки у спадщині на користь малолітнього сина, тому його частка має становити 2/9 4/18. Отже, загальна частка у спадковому майні ОСОБА_7 становить: 4/18+2/18+6/18 часток (1/3).

Однак, державною нотаріальної конторою Вінницького району ОСОБА_1, як законному представнику малолітнього сина, було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а тому вона звертається до суду з даним позовом за захистом прав свого малолітнього сина.

Ухвалою суду від 27.12.2011 року до участі у справі в якості третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог на предмет спору залучено виконавчий комітет Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області як орган, що здійснює функції опіки та піклування.

В ході судового розгляду ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_7 позовні вимоги уточнила та просила встановити факт спільного проживання, на час відкриття спадщини, в квартирі АДРЕСА_3 ОСОБА_9 з ОСОБА_10, яка померла 15.09.2006 року; встановити факт прийняття ОСОБА_7 спадщини після смерті ОСОБА_9, який помер 20.09.2010 року на 1/6 частки квартири АДРЕСА_3 по праву представлення; встановити факт прийняття ОСОБА_7 спадщини після смерті ОСОБА_9, який помер 20.09.2010 року на 1/6 частки квартири АДРЕСА_3; визнати право власності в порядку спадкування за законом за ОСОБА_7 на 1/3 частки квартири АДРЕСА_3 та стягнути з відповідача ОСОБА_4 на її користь, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_7 судові витрати в сумі 5235 грн. 35 коп.

ОСОБА_8 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_7 про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Ухвалою суду від 27.11.2012 року ОСОБА_8 надано процесуальний статус третьої особи із самостійними вимогами на предмет спору.

Позов ОСОБА_8 мотивувала тим, що вона являється дочкою померлої ОСОБА_10 та відповідача ОСОБА_4

На підставі свідоцтва про право власності на житло від 29.04.1994 року, квартира АДРЕСА_1 належала її батькові - ОСОБА_4, матері ОСОБА_10 та братові ОСОБА_9

ОСОБА_10 з 1995 року перебувала на диспансерному обліку в поліклініці Вінницької ЦРКЛ з діагнозом: хвороба Верльгофа, стан після спленектомія, хронічна залізодефіцитна анемія, гіпертонічна хвороба ІІ ступеня. З 2000 року матері встановлено діагноз: розсіяний множинний склероз, цереброспінальна форма. У 2000 році ОСОБА_10 отримала І-у групу інвалідності та потребувала стороннього догляду і протягом більше, як 10 років до своє смерті знаходилася у нерухомому, лежачому стані. ОСОБА_8, як єдиній особі жіночої статі у сім`ї, доводилося практично постійно проживати у спірній квартирі та доглядати матір, слідкувати за її гігієною, змінювати памперси. Лікування матері, придбання ліків проводилося за кошти її сім`ї. За сином ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2, доглядала бабуся її чоловіка, а після народження 18.11.2001 року її дочки, остання проживала з нею у квартирі.

ОСОБА_4 працював на посаді головного агронома Вінницької області, постійно знаходився у відрядженнях (конференції, огляд посівів області, тощо), а тому не мав можливості здійснювати догляд за важко хворою дружиною.

Брат ОСОБА_9 також працював в державній структурі, одружений не був, пізно повертався додому.

За наведених обставин ні батько, ні брат не мали об`єктивної можливості доглядати матір, а тому погодилися з її рішенням, що 1/3 частка квартири АДРЕСА_1, яка належала матері, в подальшому буде належати ОСОБА_8

Крім того, матір неодноразово просила викликати до неї нотаріуса для посвідчення заповіту, за яким вона бажає, щоб її частку квартири успадкувала донька. Насамперед та турбувалася здоров`ям матері, заспокоювала її, вважала, що оформлення заповіту вона сприйме як те, що дочка змирилася з її смертю, і тому ці прохання не виконувала.

Незадовго до своєї смерті ОСОБА_10 передала ОСОБА_8 ощадні книжки бабусі (своєї матері), вклади по яких мала право отримати, а також свої золоті вироби.

Після смерті матері ОСОБА_8 та її чоловік оплатили всі ритуальні послуги, а батько поминальний обід. З часу смерті матері ОСОБА_8 практично проживала у квартирі, оскільки батько та брат потребували підтримки та жіночого догляду (готування їжі, прання, прасування, прибирання у квартирі, тощо). Також, вона зробила ремонт у кімнаті, яка за домовленістю та згодою між матір`ю, батьком, братом та нею, складала частку у житловій площі квартири, тобто фактично прийняла спадщину.

Батько до цього часу, а брат з дня смерті матері і по день свої смерті не заявляв до будь яких державних органів про свої права на частку квартири матері чи частину цієї частки.

18.11.2007 року брат ОСОБА_9 одружився та через деякий час попросив покористуватися її кімнатою. Оскільки на той час вона мала своє житло, то дозволила брату користуватися своєю кімнатою. ОСОБА_1 знала, що користується її кімнатою і з 2007 року ні вона, ні ОСОБА_9 не заявляли про свої права на частку матері у квартирі.

20.09.2010 року ОСОБА_9 помер, а тому в цей день припиналася його здатність мати право на спадщину після смерті матері, за життя він не отримував свідоцтва про право на спадщину, з відповідними заявами про своє право не звертався, чим визнав прийняття сестрою спадщини після смерті матері.

Таким чином, ОСОБА_8 вважає, що будь яких законних підстав вважати, що ОСОБА_9 прийняв спадщину після смерті своєї матері ОСОБА_10, немає, а викладені вище обставини свідчать про те, що вона постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, не зверталася до державних органів з приводу відмови від її прийняття, фактично прийняла спадщину, а тому просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_10 право власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1.

В судовому засіданні ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_7 та її представники ОСОБА_11 та ОСОБА_2 уточнені позовні вимоги підтримали, мотивуючи обставинами, викладеними в позовній заяві, просили уточнені позовні вимоги задоволити; позов ОСОБА_8 не визнали, посилаючись на його безпідставність, просили в його задоволенні відмовити.

Представники третьої особи без самостійних вимог виконавчого комітету Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області, ОСОБА_12 та ОСОБА_3 в судовому засіданні уточнений позов ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_7 підтримали та просили його задоволити, зокрема, ОСОБА_12 суду пояснив, що після смерті ОСОБА_9 у ОСОБА_1 зі свекром склалися неприязні стосунки і вона з дитиною зимою виїхали з цієї спірної квартири.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_5, позов ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_7 не визнали, заперечували проти його задоволення зазначивши, що твердження про те, що покійний ОСОБА_9 є спадкоємцем своєї матері ОСОБА_10 і має право на 1/6 частку квартири, є незаконним та необґрунтованими, так як в їх сім`ї існувала домовленість, що 1/3 частка, яка належала ОСОБА_10, належатиме дочці ОСОБА_8, проти чого не заперечував син, а тому і не подавав до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті матері. Така домовленість пояснюється тим, що ОСОБА_10 з 1995 року перебувала на диспансерному обліку в поліклініці Вінницької ЦРКЛ з діагнозом: хвороба Верльгофа, стан після спленектомія, хронічна залізодефіцитна анемія, гіпертонічна хвороба ІІ ступеня, з 2000 року встановлено діагноз - розсіяний множинний склероз, цереброспінальна форма. В 2000 році ОСОБА_10 отримала І-у групу інвалідності та потребувала стороннього догляду. Такий догляд своїй матері забезпечувала її дочка ОСОБА_8 В зв`язку зі своїми хворобами, протягом більше 11 років до смерті, ОСОБА_10 знаходилася у нерухомому, лежачому стані. Дочці доводилося практично постійно проживати у спірній квартирі та доглядати за своєю матір`ю, слідкувати за її гігієною, змінювати памперси, оскільки в родині не було інших членів сім`ї жіночої статі. Вважаючи, що після смерті матері вона є фактичним спадкоємцем, ОСОБА_8 зробила ремонт у своїй кімнаті. 18.11.2007 року його син ОСОБА_9 одружився та через деякий час попросив покористуватися кімнатою сестри, яка, на той час маючи житло, дозволила брату користуватися своєю кімнатою. Таким чином, вважати, що ОСОБА_9 прийняв спадщину після смерті матері, немає. 20.09.2012 року ОСОБА_9 помер, а тому в цей день припиналася його здатність мати право на спадщину після смерті матері, за життя він не отримував свідоцтва про право на спадщину, а отже вимога про встановлення факту прийняття ним спадщини після смерті матері є безпідставною та необґрунтованою, як і вимога про визнання права власності в порядку спадкування за законом. В послідуючому, відповідач та його представник уточнені позовні вимоги визнали частково, зазначивши про те, що визнають право малолітнього ОСОБА_7 лише на 22%, а не 33% частки квартири.

Представник третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_8 ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги своєї довірительки підтримав, мотивуючи їх обставинами, викладеними в позовній заяві, просив їх задоволити, позов ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_7 не визнав, заперечував проти його задоволення. Будучи допитаною в судовому засіданні сама ОСОБА_8 пред`явлений до неї позов не визнала, свій підтримала і пояснила, що в 2006 році проживала в с. Агрономічне і у власному будинку, і в квартирі батьків. Коли родилися діти, то в декретній відпустці вона не перебувала, а виховувати та доглядати дітей їй допомагала свекруха. В той час вона працювала фармацевтом, по графіку роботи з 09.00 год. до 16.00 год., а після роботи доглядала хвору матір.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснив, що він являється знайомим ОСОБА_4 та коли допомагав йому копати картоплю, чув, що його дружина ОСОБА_10 говорила, щоб той не образив доньку ОСОБА_8, що її частка квартири має належати дочці. Чи жила ОСОБА_8 постійно в квартирі, він не бачив, чи були її речі там, теж не знає. Руслан завжди жив там, а ОСОБА_8 жила у своїй хаті.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що вона являється сусідкою сторін по с. Агрономічне. ОСОБА_4 говорив, що не може вжитися з невісткою і сплатить їй гроші за частку сина і, щоб вона йшла з квартири, звільнила її. Знає, що ОСОБА_8 вийшла заміж і жила в м. Вінниці, потім побудували хату і живуть в ній. Коли ОСОБА_10 хворіла, то ОСОБА_8 з Вінниці приїздила один раз на тиждень. Коли жила в с. Агрономічне, то часто приходила до матері, допомагала. Після смерті ОСОБА_10, ОСОБА_4 та ОСОБА_9 жили вдвох у квартирі, ніхто ремонт в квартирі не робив, тільки після весілля молодих зробили парове опалення.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснила, що вона являється сусідкою сторін по справі та знає, що відповідач ОСОБА_4 завжди кричав на невістку. Після смерті дружини ОСОБА_10 в квартирі жили він та син, ОСОБА_9, а дочка ОСОБА_16 вийшла заміж та поїхала жити в м. Вінницю, потім побудувала з чоловіком будинок в с. Агрономічне. Приїжджала один раз на тиждень, навідувалася. Щоб в квартирі хтось робив ремонт, вона не знає.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснила, що являється сусідкою сторін по справі та знає, що ОСОБА_17, коли вийшла заміж, жила з чоловіком в м. Вінниці, на Старому місті. Коли захворіла ОСОБА_10, то ОСОБА_17 приходила до неї: купала, допомагала, але не щодня, а по вихідних. Коли прийшла ОСОБА_1 в сім`ю, то зробили опалення. До смерті ОСОБА_18 жили втрьох: вона, ОСОБА_4 та син ОСОБА_9, а потім син з батьком жили вдвох. Чи робила ОСОБА_17 ремонт, вона не бачила. Коли ОСОБА_18 хворіла, то була закрита в хаті.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_19 пояснив, що він добре знає відповідача ОСОБА_4 тай його дочку, ОСОБА_17, з ОСОБА_1 не знайомий. Знає, що ОСОБА_4 в 1980 році отримав квартиру, яка являється предметом спору, часто бував у ній та чув, що покійна ОСОБА_18 говорила чоловікові, щоб той не образив дочку ОСОБА_16. На момент смерті ОСОБА_20 в квартирі жили ОСОБА_7 та ОСОБА_9, ОСОБА_17 жила зі своєю сім`єю в хаті в с. Агрономічне, однак приходила дуже часто, прибирала, прала. За хворою ОСОБА_18 здійснювали догляд всі члени сім`ї.

Заслухавши пояснення сторін по справі, покази свідків, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Як встановлено по справі, 18.11.2007 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_15 /Дяченко/ ОСОБА_21, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-АМ № 043497 від 18.11.2007 року (а.с.8).

Згідно свідоцтва про народження серії І-АМ № 106749 від 04.06.2008 року, 28.05.2008 року народився ОСОБА_7, батьками якого являються ОСОБА_9 та ОСОБА_1 (а.с.9).

20.09.2010 року ОСОБА_9 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-АМ № 180781 від 21.09.2010 року (а.с. 10).

Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Як вбачається з довідки Агрономічної сільської ради Вінницького району Вінницької області № 654 від 07.09.2011 року, ОСОБА_9 з 06.03.1980 року до дня своєї смерті був зареєстрований та проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.11).

Відповідно до довідки ПП ВКП ВінЦент№ 591 від 09.09.2011 року, ОСОБА_1 постійно прописана та проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з нею проживає малолітній син, ОСОБА_7, який перебуває на утриманні матері (а.с.12).

Згідно п.1 ч.1 та ч.2 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, а також про встановлення інших фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 29.04.1994 року, квартира АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_4, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 (а.с.50).

Відповідно до ст. 1226 ЦК України, частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Частиною 1 ст. 1267 ЦК України передбачено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Згідно ч.2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у праві спільної сумісної власності, вважається, що частки співвласників є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Тобто, частки співвласників квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_4, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 є рівними.

З копії спадкової справи Вінницької районної державної нотаріальної контори вбачається, що після смерті ОСОБА_9, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 зверталися до нотаріальної контори: ОСОБА_1 з заявою з заявою про відмову від належної їй частки у спадщині, яка залишилася після смерті чоловіка на користь малолітнього сина померлого ОСОБА_7, а ОСОБА_4 з заявою про прийняття спадщини після смерті сина (а.с. 27 - 34).

Згідно ч.4 ст. 1268 ЦК України, малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків встановлених ч.ч. 2 - 4 ст. 1273 цього Кодексу, згідно яких фізична особа, цивільна дієздатність якої обмежена, може відмовитися від прийняття спадщини за згодою піклувальника і органу опіки та піклування; неповнолітня особа віком від 14 до 18 років може відмовитися від прийняття спадщини за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальника і органу опіки та піклування; батьки (усиновлювачі), опікун можуть відмовитися від прийняття спадщини, належної малолітній, недієздатній особі, лише з дозволу органу опіки та піклування.

Відповідно до ч.2 ст. 1274 ЦК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Згідно свідоцтва про смерть серії І-АМ № 050368 від 18.09.2006 року, 15.09.2006 року в с. Агрономічне Вінницького району Вінницької області померла ОСОБА_10 (а.с.51).

Як вбачається з акту від 06.11.2011 року, ОСОБА_10 була важко хвора, являлася інвалідом І-ї групи та потребувала стороннього догляду, з 1995 року по 15.09.2006 року такий догляд за нею здійснювала дочка, ОСОБА_8 (а.с.52).

Згідно ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття спадщини належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Відповідно до висновку судової будівельно технічної експертизи № 612/12-21 від 26.09.2012 року, проведеної Вінницьким відділенням КНДІСЕ, ринкова вартість квартири АДРЕСА_1, на час проведення дослідження, становить 176103 грн. 00 коп. (а.с.129 - 140).

Розглядаючи дану цивільну справу, визначаючись щодо заявлених позивачем вимог суд виходив з того, що відповідно до ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Оскільки в ході судового розгляду знайшли своє підтвердження ті факти, що ОСОБА_9 спільно проживав, на час відкриття спадщини, в квартирі АДРЕСА_3 з ОСОБА_10, яка померла 15.09.2006 року; малолітній ОСОБА_7 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_9, який помер 20.09.2010 року на 1/6 частки квартири АДРЕСА_3 по праву представлення; малолітній ОСОБА_7 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_9, який помер 20.09.2010 року на 1/6 частки квартири АДРЕСА_3, а тому спадкові права малолітнього ОСОБА_7 підлягають судовому захисту шляхом визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом після смерті батька на 1/3 частки квартири АДРЕСА_3.

Відмовляючи в задоволенні повозу ОСОБА_8 суд виходив з того, що останньою не доведено ті обставини, на які вона посилалася як на підставу своїх вимог. Зокрема, суд не бере до уваги як доказ постійного проживання ОСОБА_8 зі спадкодавицею ОСОБА_10 акт від 06.11.2011 року, складений та підписаний ОСОБА_22, ОСОБА_23, ОСОБА_24, підписи яких завірені секретарем сільської ради в змісті якого зазначено, що ОСОБА_8 в період з 1995 року по 15.09.2006 року здійснювала догляд за померлою ОСОБА_10.

Згідно ч.1 ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Факт здійснення догляду ОСОБА_8 за хворою матір`ю ОСОБА_10 не заперечується сторонами, однак, дана обставина не свідчить про постійне проживання в одній квартирі зі спадкодавицею та фактичне прийняття спадщини після смерті останньої.

Як було з`ясовано в судовому засіданні, ОСОБА_8 на час відкриття спадщини 15.09.2006 року була зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3, фактично проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 разом зі своїм чоловіком, за якого вийшла заміж 07.08.1993 року та виховують двох дітей: ОСОБА_25, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_26, ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.48 49, 52 - 54).

Крім того, як вбачається з повідомлення Медичного науково виробничого центру Біосан№5 від 20.02.2012 року, ОСОБА_8 працювала в ТОВ МНВЦ Біосанз 19.03.1997 року по 31.10.2009 року, в період з 05.02.2002 року по 08.10.2002 року перебувала у відпустці по догляду за дитиною і з 09.10.2002 року приступила до виконання службових обов`язків (а.с. 103 а). Тобто, зазначена інформація спростовує твердження ОСОБА_8 про те, що вона не перебувала в декретній відпустці і постійно проживала та постійно здійснювала догляд за матір`ю.

Визначаючись щодо стягнення судових витрат, суд встановив, що відповідно до ст.79 ЦПК України до судових витрат відносяться: судовий збір та витрати повязані з розглядом справи. До витрат повязаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу, витрати повязані з явкою до суду, витрати повязані з залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведення судових експертиз, а також витрати, повязані з проведенням огляду доказів та вчиненням інших дій.

Як встановлено по справі, ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_7 було понесено судові витрати, зокрема, у зв`язку із зверненням до суду сплачено судовий збір в сумі 1145 грн. 75 коп. та за надання правової допомоги сплачено 4089 грн. 60 коп., що підтверджується відповідними письмовими доказами (а.с. 1-2, 81, 101, 160 - 164).

За ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно задоволеним вимогам.

Беручи до уваги повне задоволення вимог ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_7, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_4 на її користь 5235 грн. 35 коп. в рахунок відшкодування судових витрат, що відповідає вимогам ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст. 1220, 1261, 1267, 1268, 1269, 1270, 1272, 1274, 1276, 1296 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 27, 31, 60, 79, 84, 88, 131, 208, 209, 213, 214, 215, 223, 256 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_7 задоволити.

Встановити факт спільного проживання, на час відкриття спадщини, в квартирі АДРЕСА_3 ОСОБА_9 зі спадкодавицею ОСОБА_10, яка померла 15.09.2006 року.

Встановити факт прийняття ОСОБА_7 спадщини після смерті ОСОБА_9, який помер 20.09.2010 року на 1/6 частки квартири АДРЕСА_3 по праву представлення.

Встановити факт прийняття ОСОБА_7 спадщини після смерті ОСОБА_9, який помер 20.09.2010 року на 1/6 частки квартири АДРЕСА_3.

Визнати право власності в порядку спадкування за законом за ОСОБА_7 на 1/3 частки квартири АДРЕСА_3.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_7, судовий збір в сумі 1145 грн. 75 коп. та судові витрати за надання правової допомоги в сумі 4089 грн. 60 коп., а всього: 5235 грн. 35 коп.

В позові ОСОБА_8 до ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_7 про визнання права власності в порядку спадкування за законом відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з моменту проголошення.

Суддя :