Провадження №6-502/12
УХВАЛА

13 вересня 2012 року м. Одеса

Суддя Приморського районного суду м. Одеси Івченко В.Б., розглянувши цивільну справу за поданням Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про заборону виїзду за кордон громадянина ОСОБА_1,-

ВСТАНОВИВ:

До Приморського районного суду м. Одеси надійшло подання Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про заборону виїзду за кордон громадянина ОСОБА_1.

Суд, дослідивши зміст подання, вважає за необхідне відмовити у відкритті провадження у справі за наступних підстав.

Згідно ч.1ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби. Суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України»(зі змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Згідно із п.1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Статтею 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу». П. 18 ч.3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням. Тобто, зазначене звернення здійснюється в межах повноважень державного виконавця, як посадової особи органу державної влади.

Проте, виконавче провадження за ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» визначається, як завершальна стадія судового провадження. Якщо судове провадження у справі здійснювалось в порядку цивільної юрисдикції, то, відповідно, судовий контроль за виконанням судових рішень здійснюється також в порядку цивільного судочинства, що прямо встановлено Розділом VII ЦПК України.

Якщо виконавче провадження було відкрито на виконання судових рішень судів загальної юрисдикції при розгляді кримінальних, господарських, адміністративних справ (ч. 1 ст. 18 Закону України «Про судоустрій і статус суддів») чи рішень інших органів (посадових осіб) суду необхідно вирішити питання щодо можливості розмежування цивільної, кримінальної, господарської чи адміністративної юрисдикції при розгляді справ про обмеження права боржника на виїзд за межі України.

Слід виходити з того, що процесуальний порядок обмеження права боржника на виїзд за кордон прямо встановлений виключно нормами ЦПК України (ст.377-1 ЦПК України).

Застосування процесуальних норм по аналогії при здійсненні судочинства не допускається, а тому обмеження боржника у праві виїзду за межі України можливе лише в порядку цивільної юрисдикції на підставі ст. 377-1 ЦПК України, якщо здійснюється виконання судових рішень у цивільних справах.

Розділ VI ЦПК України «Процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень в цивільних справах та інших органів (посадових осіб)»передбачає вирішення судами в порядку цивільної юрисдикції процесуальних питань, пов'язаних з виконанням судових рішень виключно у цивільних справах.

Відповідно, вирішення процесуальних питань, в тому числі обмеження права на виїзд боржника за кордон, пов'язаних з виконанням рішень, ухвал, постанов в господарських та адміністративних справах та постанов органів в порядку цивільного судочинства не допускається.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо подання не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Враховуючи те, що на виконанні Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції знаходиться зведене виконавче провадження, до складу якого входить: наказ №13-31/48-10-2820 від 14.12.2010 року Господарського суду Одеської області про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь Бюро естетики міського середовища та зовнішньої реклами при управлінні архітектури та містобудування ВК ОМР у розмірі 3380,08 грн., наказ №13-31/48-10-2820 Господарського суду Одеської області про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь держави плату з ІТЗ судового процесу у розмірі 236 грн.; наказ №13-31/48-10-2820 від 14.12.2010 року Господарського суду Одеської області про стягнення з ФОП ОСОБА_1 на користь держави держмита у розмірі 102 грн., питання щодо виконання зазначених судових наказів повинен вирішувати господарський суд, тому що відповідно до вимог ЦПК України, загальні суди здійснюють контроль за виконанням судових рішень загальних судів.

Оскільки подання державного виконавця щодо тимчасового обмеження виїзду за межі України боржника у виконавчому провадженні за рішенням господарського суду не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, то відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суд відмовляє у відкритті провадження у справі.

Керуючись вимогами ст.ст.122, 209, 210 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження у цивільній справі за поданням Першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про заборону виїзду за кордон громадянина ОСОБА_1 відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Івченко В.Б.