Головуючий суддя в суді І інстанції ОСОБА_1А
Єдиний унікальний № 1020/315/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2012 року Ржищівський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді: Шумка В.А.

при секретарі: Яровій О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ржищів цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Ржищівської міської ради, ОСОБА_3, третя особа Ржищівський міський відділ земельних ресурсів про визнання незаконним та скасування рішення, про усунення перешкод у здійсненні права власності земельною ділянкою,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом в якому з уточненими позовними вимогами (а.с.110) просить скасувати рішення виконкому Ржищівської селищної ради від 12.07.1991 року № 43 в частині надання ОСОБА_3 у постійне користування земельної ділянки, площею 0,15 га, розташованої в м.Ржищів, вул..8-го Березня,45, для ведення городництва.

Скасувати рішення виконавчого комітету Ржищівської селищної ради Київської області від 25.11.1993 року №9 в частині передання ОСОБА_3 у приватну власність земельної ділянки площею 0,15100 га, розташованої по вул..8-го Березня,45, в місті Ржищів, для ведення особистого підсобного господарства, з яких: орних - 0,1010 га, саду - 0,0500 га.

Зобов'язати ОСОБА_3 та Ржищівську міську раду усунути перешкоди в здійсненні ОСОБА_2 права власності земельною ділянкою, розташованою за адресою м.Ржищів Київської області, вулиця 8-го Березня,45, право володіння, користування та розпоряджання на площу 0,1500 га якої набуто ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 29.05.1991 року, на площу 0,1586 га - на підставі рішення Ржищівської селищної ради Київської області від 25.11.1993 року за №9.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 29.05.1991 року між ним та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого ОСОБА_4 продала, а він придбав індивідуальний житловий будинок за адресою м.Ржищів, вул..8-го Березня,45. У п.1 вищевказаного договору зазначено, що цей будинок розташований на присадибній земельній ділянці розміром 1500 кв.м, виділених з земель держземфонду.

Рішенням Ржищівської селищної ради за №9 від 25.11.1993 року, ОСОБА_2 передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1586 га розташовану по вул.8-го Березня,45, в м.Ржищеві, для ведення особистого підсобного господарства.

Вказує, що рішення виконкому Ржищівської селищної ради від 12.07.1991 року № 43 в частині надання ОСОБА_3 у постійне користування земельної ділянки, площею 0,15 га, розташованої в м.Ржищів, вул..8-го Березня,45, для ведення городництва та рішення Ржищівської селищної ради Київської області від 25.11.1993 року №9 в частині передання ОСОБА_3 у приватну власність земельної ділянки площею 0,15100 га, розташованої по вул..8-го Березня,45, в місті Ржищів, для ведення особистого підсобного господарства, з яких: орних - 0,1010 га, саду - 0,0500 га є незаконними, так я. Рішенням колегії в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 14.09 2011 року, визнано недійсним державний акт на право приватної власності серії Р2 № 389115 від 16.09.2003 року виданий на ім'я ОСОБА_3 на підставі рішення Ржкщівськоі селищної ради Київської області від 25.11.1993 року №9. Проте ОСОБА_3 незважаючи на дане рішення, яке набрало законної сили, продовжує користуватися спірною земельною ділянкою.

Вважає, що ОСОБА_3 та Ржищівська міська рада перешкоджає йому у здійсненні права власності на земельною ділянкою, розташованою за адресою м.Ржищів Київської області, вулиця 8-го Березня,45, право володіння, користування та розпоряджання на площу 0,1500 га якої набуто ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 29.05.1991 року, на площу 0,1586 га - на підставі рішення Ржищівської селищної ради Київської області від 25.11.1993 року за №9. Також вказує на те, що рішенням виконавчого комітету Ржищівської міської ради №9 від 25.11.1993 року ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було надано одну і ту саму земельну ділянку.

В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_6 М,М. та ОСОБА_7 позовні вимоги підтримали посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_8 позовні вимоги позивача не визнали, вказують на те, що позов не обгрунтований, просять застосувати строки позовної давності.

Представник Ржищівської міської ради в судовому засідання не прибув, до суду надав заяву, в якій просить справу слухати в його відсутність. В судовому засіданні, яке відбулось 17.10.2012 року позовні вимоги позивача не визнав, просить застосувати строки позовної давності.

Представник Ржищівського міського відділу земельних ресурсів в судове засідання не прибув, до суду надав заяву, в якій просить справу слухати в його відсутність.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення представників позивача, відповідача ОСОБА_3 її представника, представника Ржищівської міської ради відповідача, третьої особи, свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає позов не обґрунтований, виходячи з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 29.05.1991 року між позивачем ОСОБА_2 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого ОСОБА_4 продала, а він придбав індивідуальний житловий будинок за адресою м.Ржищів, вул..8-го Березня,45. У п.1 вищевказаного договору зазначено, що цей будинок розташований на присадибній земельній ділянці розміром 1500 кв.м, виділених з земель держземфонду.

Рішенням виконкому Ржищівської селищної ради від 12.07.1991 року № 43 ОСОБА_3 надано у постійне користування земельну ділянку, площею 0,15 га, розташованої в м.Ржищів, вул..8-го Березня,45, для ведення городництва.

Рішення виконавчого комітету Ржищівської селищної ради Київської області від 25.11.1993 року №9 ОСОБА_3 надано у приватну власність земельної ділянки площею 0,15100 га, розташованої по вул..8-го Березня,45, в місті Ржищів, для ведення особистого підсобного господарства, з яких: орних - 0,1010 га, саду - 0,0500 га., а ОСОБА_2 надано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1586 га, розташованої в м.Ржищів по вул..8-го Березня,45, з яких: орних - 0,09 га, саду - 0,025 га. угідь - 0,0374 га, під забудовою - 0,0062 га.

Позивач вважає, що йому перейшла у власність дана земельна ділянка у відповідності до статті 30 Земельного кодексу Української PCP, яка діяла на момент придбання житлового будинку. Даною статтею було визначено, що при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право ,щтнрсп або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. У разі зміни цільового призначення надання земельної ділянки у власність або користування земельною ділянкою, у

Проте з даними твердженнями позивача не можливо погодитись. Як встановлено, до надання у власність ОСОБА_2 земельною ділянки, площею 0,1586 га по вул..8-го Березня,45, в м.Ржищів, ОСОБА_3 набула права постійного користування земельною ділянкою для городництва розміром 0,15 га. відповідно до Рішенням виконкому Ржищівської селищної ради від 12.07.1991 року № 43. Рішенням №9 від 25.11.1993 року ОСОБА_3 було надано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1510 га по вул..8-го Березня,45, тобто ту саму земельну ділянку, яку вона отримала у постійне користування у 1991 році.

Разом з придбанням 29.05.1991 року будинком, ОСОБА_2 не мав права отримати у власність земельну ділянку розміром 0,15 га. Відносячи земельну ділянку до об'єктів права приватної власності, позивач не врахував, що момент укладання договору купівлі-продажу будинку Земельним кодекс Української СРС не передбачав інституту права приватної власності на землю. Право приватної власності громадян України на землю встановлено лише з набранням чинності змін і доповнень, внесених ЗУ «Про внесення змін і доповнень до Земельного кодексу Української СРС» від 13.03.1992 року.

Твердження представника позивача про те, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було надана одна і та сама земельна ділянка не заслуговує до уваги, так як в ОСОБА_3 перебувала земельна ділянка у постійному користуванні в м.Ржищів по вул..8-го Березня,45, площею 0,15 га. Вказана земельна ділянка не вилучалась в ОСОБА_3 для передачі ОСОБА_2

Згідно ст..60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 ЦПК України.

ОСОБА_2 в позовній заяві не називає жодних підстав визначених законодавством, зокрема ст..140 чинного Земельного кодексу України від 25.10.2001 року № 2768-ІН, яка передбачає виключний перелік підстав, за яких особу може бути позбавлено права власності на земельну ділянку.

Позивач також не називає підстав за яких оскаржувані рішення можуть бути визнанні незаконними. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 14.09.2011 року було скасовано Державний акт ОСОБА_3 з тих підстав, що землевпорядною організацією при виготовлені Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку було помилково включено частину земельної ділянки, яка перебуває у користуванні ОСОБА_2, чим порушується його право користування та право на отримання у власність земельної ділянки площею 0,1586 га.. Дана обставина також дає вважати, що ОСОБА_2 має право на користування земельною ділянкою лише площею 0,1586 що в м.Ржищів по вул..8-го Березня,45.

Відповідно до ст.. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Оскільки, позивач не довів в чому саме полягає незаконність рішення виконкому Ржищівської селищної ради від 12.07.1991 року № 43 в частині надання ОСОБА_3 у постійне користування земельної ділянки, площею 0,15 га, розташованої в м.Ржищів, вул..8-го Березня,45, для ведення городництва та незаконність рішення виконавчого комітету Ржищівської селищної ради Київської області від 25.11.1993 року №9 в частині передання ОСОБА_3 у приватну власність земельної ділянки площею 0,15100 га, розташованої по вул..8-го Березня,45, в місті Ржищів, для ведення особистого підсобного господарства, з яких: орних - 0,1010 га, саду - 0,0500 га., його право на користування та право на отримання у власність земельної ділянки площею 0,1586 га було відновлено Рішенням Апеляційного суду Київської області, тому у позові слід відмовити незалежно від спливу строку позовної давності, оскільки пропуск строку позовної давності є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст.60, 66, 88, 208,209,213,215,218 ЦПК України, ст.. 152 ЗК України України, суд-

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до РжищівсьшЦ міської ради, ОСОБА_3, третя особа Ржищівський міський відділ земельний ресурсів про визнання незаконним та скасування рішеннялтро усунення перешкод у здійсненій права власності земельною ділянкою відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його

проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: