Справа № 1913/909/12
РІШЕННЯ

Іменем України

"22" листопада 2012 р. м. Підгайці

Підгаєцький районний суд Тернопільської області

в складі: головуючої судді Грицай К.М.

за участю секретаря Лежигубської О.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Підгайці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 районної державної адміністрації, ОСОБА_5 сільської ради, відділу Держземагенства у ОСОБА_4 районі про визнання власником в порядку спадкування земельної ділянки (паю) та зобовязання видати державний акт, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідачів ОСОБА_4 державної адміністрації, ОСОБА_5 сільської ради, відділу Держземагенства у ОСОБА_4 районі про визнання власником в порядку спадкування земельної ділянки (паю) та зобовязання видати державний акт. В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що їїмати ОСОБА_6 за життя постійно працювала в колгоспі «Правда» та вийшла на пенсію у 1969 році, вона залишилась членом даного колгоспу і після виходу на пенсію. 01.08.1995 року сільгосппідприємству «Степове», членом якого була ОСОБА_7, був виданий державний акт на право колективної власності на землю на території ОСОБА_5 сільської ради, однак на момент паювання землі ОСОБА_7 не була внесена до списку, що додавався до державного акта на право колективної власності на землю з невідомих причин. У звязку з тим, що вона не була включена у списки, вона не отримала сертифіката на земельну частку (пай), хоча мала таке право як член сільськогосподарського підприємства. Позивач як єдиний спадкоємець має право на земельну частку (пай) в порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_7 та просить визнати її власником земельної ділянки (паю) в умовних кадастрових одиницях з земель ОСОБА_5 сільської ради та зобовязати ОСОБА_4 РДА видати позивачу державний акт.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала з підстав, викладених в позовній заяві та суду пояснила, що вона прийняла спадщину після смерті матері, подавши заяву до Першої тернопільської державної нотаріальної контори та отримавши свідоцтво про право на спадщину за заповітом на частину житлового будинку в м. Тернополі по вул. Зелена, 10.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, пояснивши суду, що померла ОСОБА_7 мала право на земельну частку (пай) в сільгосппідприємстві «Степове» на підставі Указу Президента України від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», тому вважає, що необхідність доводити її членство у с/с «Степівське», яке є правонаступником колгоспу «Правда», немає необхідності.

Представник відповідача ОСОБА_4 РДА в судовому засіданні позов не визнав, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог та суду пояснив, що померла ОСОБА_7 не була внесена у списки, що додавався до державного акта на право колективної власності на землю, виданого с/с «Степівське» та їй не був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай), тому підстави для визнання за позивачем ОСОБА_1 права на земельну частку (пай) в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7 немає та для видачі державного акту відсутні.

Представник відповідача ОСОБА_5 сільської ради в судовому засіданні позов визнала, пояснивши суду, що у випадку задоволення позову сільською радою буде виділено земельну ділянку із земель запасу чи резервного фонду.

Представник залученого до участі у справі у якості співвідповідача відділу Держземагенства у ОСОБА_4 районі в судовому засіданні позов не визнав, подавши суду письмові заперечення. Крім того, суду пояснив, що позивачем не подано документів на підтвердження факту членства померлої ОСОБА_7 у селянській спілці «Степівська», тому просить суд відмовити задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю.

Заслухавши пояснення, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав:

ОСОБА_6 померла 09.06.1995 року в м. Тернополі, про що видане свідоцтво про смерть серії І-ИД № 267244.

Позивач ОСОБА_8 є дочкою ОСОБА_6, що підтверджено свідоцтвом про народження серії І-ИД № 322149, та відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР 1963 року є спадкоємцем першої черги за законом.

Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського товариства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 16 квітня 2004 року N 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_7 перебувала членом колгоспу «Правда» Бережанського району Тернопільської області та працювала в колгоспі з 15 квітня 1949 року по 31 грудня 1968 року, що підтверджено довідкою від 29.07.1999року № 11.

У листі ОСОБА_4 районної державної адміністрації від 06.07.2012 року № с-13/39-02-021, вказано, що селянській спілці «Степівська» розташованій на території ОСОБА_5 сільської ради 01 серпня 1995 року, було видано державний акт на право колективної власності на землю серії ТР № 1. В список працівників селянської спілки «Степівська», який додається до згаданого вище державного акта на право колективної власності на землю, прізвище ОСОБА_7 не було внесене і їй не видавався сертифікат направо на земельну частку (пай), оскільки у книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), які видаються ОСОБА_4 районною державною адміністрацією у селянської спілки «Степівська» відсутній запис про видачу вказаній громадянці сертифіката на право на земельну частку (пай).

У відповідності до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Позивач та її представник обґрунтовують свої вимоги, тим, що ОСОБА_6 була членом колгоспу «Правда», який пізніше був реорганізований у сільськогосподарське підприємство «Степівське», правонаступником якого є селянська спілка «Степівська».

Однак, доказів, які підтверджують те, що колгосп «Правда» був реорганізований у селянську спілку «Степівська» подано не було.

Також, позивачем не було доведено, що померла ОСОБА_7 залишалась членом зазначеної селянської спілки «Степівська» та у звязку з цим мала право на внесення її у списки працівників даної селянської спілки, які подавались для видачі державного акта на право колективної власності на землю.

На підставі ч. 1 ст. 1 Закону України від 05.06.2003, № 899-IV "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом.

Оскільки судом не було подано доказів про те, що ОСОБА_7 мала право на земельну частку (пай) у вищевказаних сільськогосподарських товариствах, та її право не було посвідчене сертифікатом, тому суд вважає, що позивач ОСОБА_1 як спадкоємець не набула права на земельну частку (пай) після смерті своєї матері ОСОБА_7

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 державної адміністрації, ОСОБА_5 сільської ради, відділу Держземагенства у ОСОБА_4 районі про визнання власником в порядку спадкування земельної ділянки (паю) та зобовязання видати державний акт слід відмовити за недоведеністю позовних вимог.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215, 294 ЦПК України, ст.ст. 529, 549 Цивільного Кодексу УРСР 1963 року, Пунктом 1 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. N 720/95 "Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям, ст. 1 Закону України від 05.06.2003, № 899-IV "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 державної адміністрації, ОСОБА_5 сільської ради, відділу Держземагенства у ОСОБА_4 районі про визнання власником в порядку спадкування земельної ділянки (паю) та зобовязання видати державний акт відмовити за недоведеністю позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Підгаєцький районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий підпис ОСОБА_9

Згідно з оригіналом:

Суддя К.М. Грицай