Справа № 2609/7979//12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

09 квітня 2012 року м. Київ

Соломянський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Царіциній Я.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди,

в с т а н о в и в:

06 березня 2012 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 та просить суд ухвалити рішення яким стягнути з ОСОБА_2 на її користь кошти за:

- користування кімнатою площею 14,9 кв. метри в квартирі АДРЕСА_1 в сумі 4803 гривні 84 копійки за період з 06 березня 2009 року по 06 березня 2012 року з розрахунку 133 гривні 44 копійки плати за квартиру за 1 місяць;

- користування телефонною лінією (телефоном), встановленим в кімнаті 14,9 кв. метри зазначеної квартири в сумі 962 гривні 74 копійки за період з 06 березня 2009 року по 06 березня 2012 року з розрахунку 26 гривень 74 копійки за 1 місяць;

- за оренду нею, ОСОБА_5, кімнати в сумі 12000 гривень за період з 06 березня 2011 року по 06 березня 2012 року з розрахунку 1000 гривень за 1 місяць (згідно договору оренди житла);

- витрати на правову допомогу;

- судові витрати;

Свої вимоги мотивує тим, що вона та треті особи є співвласниками 51/100 частин квартири АДРЕСА_1 та у їх власності знаходиться ізольована кімната площею 14,9 кв. метри.

Співвласником іншої частини квартири є відповідач ОСОБА_2, і у її власності знаходиться кімната площею 14,1 кв. метри в квартирі АДРЕСА_1.

З березня 2006 року ОСОБА_2 чинить їй перешкоди в користуванні квартирою.

Рішенням Соломянського районного суду міста Києва від 18 квітня 2011 року задоволено її позовні вимоги до ОСОБА_2 про вселення в кімнату площею 14,9 кв. метри та зобовязано останню не чинити перешкод у користуванні кімнатою 14,9 кв. метри та місцями загального користування.

Вважає, що діями відповідача їй спричинена майнова шкода на суму, зазначену в позовних вимогах, оскільки вона вносила плату за обслуговування своєї частки квартири та телефон, змушена була орендувати кімнату для проживання та понесла такі витрати.

У судовому засіданні позивач підтримала заявлений позов з підстав, зазначених у позовній заяві, та просила його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась.

Третя особа ОСОБА_4 підтримала заявлений позов.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся.

Суд за згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 і треті особи ОСОБА_4 та ОСОБА_3 є співвласниками в рівних долях 51/100 квартири АДРЕСА_2. Вони займають житлову площу 14,9 кв. метри, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 22 березня 2004 року (а.с. 5).

Згідно довідки форми № 3 в квартирі зареєстровані позивач ОСОБА_1 та третя особа ОСОБА_3 (а.с. 6).

Співвласником іншої частини квартири є ОСОБА_2

Крім позивача та третіх осіб в квартирі зареєстровані мати відповідача ОСОБА_6, сестри відповідача ОСОБА_7, ОСОБА_8 та дві племінниці відповідача ОСОБА_8 і ОСОБА_9, що підтверджується довідкою форми № 3 (а.с. 7).

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У статті 4 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Частиною 3 ст. 386 ЦК України визначено, що власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Позивач просить стягнути з ОСОБА_2 майнову шкоду, яка складається зі сплаченої нею плати на утримання 51/100 частини квартири, яка належить в рівних долях їй та третім особам, внесеної нею плати за телефон та плати за орендовану кімнату.

На підтвердження своїх доводів надала суду як докази: свідоцтво про право власності на житло (а.с. 5), довідки форми № 3 (а.с. 6, 7), заочне рішення Соломянського районного суду міста Києва від 18 квітня 2011 року за її позовом до ОСОБА_2 про вселення та усунення перешкод у користуванні квартирою (а.с. 8), акт державного виконавця від 11 листопада 2011 року про виконання рішення суду (а.с. 9), договір оренди жилого приміщення (а.с. 16).

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Вбачається, що плату за користування житлом та комунальні послуги позивач вносить на підставі договору про надання цих послуг, що підтверджується довідкою про нарахування та оплату по особовому рахунку № 460718 за 2011 рік, виданої ВСП «Відрадненський» КП «Дирекця з управління та обслуговування житлового фонду».

З наданої довідки вбачається, що плата внесена за користування послугами двох осіб і лише за 2011 рік (а.с. 13).

На підтвердження своїх вимог щодо сплати за користування телефоном позивач надала квитанції Київської міської філії ПАТ «Укртелеком»за жовтень, листопад, грудень 2011 року та січень 2012 року, всього 4 платіжні документи, які також не свідчать про спричинену позивачу майнову шкоду відповідачем.

Плата за надані комунальні послуги та телефон не повязана з діями відповідача і не має причинного звязку, який є безумовною підставою для відшкодування шкоди.

Щодо необхідності орендувати житло з вини відповідача, то наданий суду договір оренди житла також не свідчить про те, що позивач внесла плату за оренду в розмірі 12000 гривень.

Зі змісту наданого договору оренди вбачається лише умови на яких сторони уклали цей договір оренди.

При цьому позивач не надала жодного доказу про реєстрацію договору оренди, як того вимагає закон, факту передачі майна та ключів від орендованої квартири, як те визначено пунктами 1.3, 1.4 договору оренди, внесення орендної плати.

Частиною 1 ст. 58 ЦК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Таких доказів позивач суду не надала.

Крім того, позивач не була позбавлена можливості і в 2006 року ставити питання про вселення в спірну квартиру, якщо її право на проживання в квартирі було порушене відповідачем у 2006 році.

З огляду на наведене, в задоволенні позову слід відмовити в звязку з недоведеністю.

Керуючись статтями 3, 4, 15, 358, 368, 386 ЦК України статтями 3, 4, 10, 11, 57-60, 88, 169, 209, 212-215, 218, 223-226 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: