Справа № 2-820/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2012 року Золочівський районний суд Львівської області

в складі судді Постигача Б.А.

при секретарі Мацайло О.М.

з участю адвоката ОСОБА_1

розглянувши в судовому засіданні в м. Золочеві справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування ,

В С Т А Н О В И В :

11 жовтня 2005 року ОСОБА_3 подарував ? частину жилого будинку з відповідною часчьтиною господарських споруд , що знаходиться в с. Єлихогвичі Золочівського району Львівської області по вул. Бродівській 2 «а»своєму братові позивачу ОСОБА_2

Цей договір був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Золочівського нотаріального округу ОСОБА_5

22 грудня 2007 року все той же ОСОБА_3 уклав другий договір дарування по якому цю ж саму ? частину жилого будинку і господарських споруд в с. Єлиховичі по вул. Бродівській 2 «а»подарував своїй племінниці ОСОБА_4

Цей договір також був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Золочівського нотаріального округу ОСОБА_6

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом в якому просить визнати недійсним другий договір дарування від 22.12.2007 року

Позов обґрунтовує тим , що станом на 22 грудня 2007 року його договір дарування ? частини будинку по вул. Бродіській 2 «а»від 11.10.2005 року був чинний , ніким не скасований і не відмінений. , а тому його брат ОСОБА_3 не мав права повторно дарувати цю ж ? частину будинку , котра йому вже не належала.

Тому договір від 22.12..2007 року має бути визнаний недійсним у відповідності до вимог ст. 215, 230 ЦК України.

В судовому засіданні , уточнивши позовні вимоги , представник позивача просила визнати недійсним договір не тільки що стосується жилого будинку , але і господарських споруд і лише на тій підставі , що він не відповідав вимогам закону, без врахування посилання на ст. 230 ЦК України.

Відповідач ОСОБА_3 позову не визнав і пояснив , що він в 2005 році своєї частки у будинку по вул. Бродівській 2 «а»брату ОСОБА_2 не дарував і у нотаріуса не був .

В 2007 році він подарував цю свою ? частину будинку своїй племінниці ОСОБА_4 і цей другий договір дарування він вважає законним.

Представник відповідачки ОСОБА_4 її мати ОСОБА_7 позову не визнала і пояснила , що рішенням Перемишлянського районного суду Львівської області після смерті їх батька за братами ОСОБА_2 і ОСОБА_3 було визнано право власності за кожним на 1/4 частину будинку по вул. Бродівській 2 «а». Вона ж своє право на ? частину оформили в нотаріальному порядку .

Дальше вона вирішила цю свою ? частину подарувати своїй дочці ОСОБА_4

В БТІ їй підказали , щоб добре було щоб і хтось з братів також подарував дочці свою частку. Тому вона попросила брата ОСОБА_3 , щоб він свою частину подарував її дочці. Він погодився. Вони почали збирати необхідні документи , пішли в БТІ за витягом з реєстрації про право власності .

Спочатку цього витягу в БТІ їм не дали а пояснили , що хтось з братів вже брав такий витяг , а тому необхідно написати в газету оголошення , що він втрачений , а тоді їм видадуть другий витяг , що вони і зробили.

Отримавши його , вони пішли до приватного нотаріуса ОСОБА_6 і вона оформила договір дарування по якому брат ОСОБА_3 подарував її дочці свою ? частину будинку.

Оцінивши подані сторонами докази суд прийшов до переконання , що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Як убачається до договору дарування від 11 жовтня 2005 року , то по цьому договору ОСОБА_3 та ОСОБА_8 подарували ОСОБА_2 2/4 частини жилого будинку з відповідною господарських будівель та дворових споруд , що знаходиться в с. Єлиховичі Золочівського району Львівської області по вул. Бродівській 2 «а».

Цей договір нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Золочівського районного нотаріального округу ОСОБА_5

Дарувальникам ці 2/4 частини будівель в рівних частках належали на підставі рішення місцевого суду Перемишлянського району Львівської області від 15.07.2002 року.

Отже по цьому договору відповідач ОСОБА_3 відчужив братові ОСОБА_2 свою ? частину будівель і перестав були їх власником.

Допитаний судом як свідок брат сторін ОСОБА_8 пояснив , що ще до рішення суду він і брат ОСОБА_3 домовилися про те , що свої частини подарують брату ОСОБА_2.

Це було викликано тим , що брат проживав у батьківському будинку , похоронив батька і він іншого житла не мав.

Тому вони в 2005 році всі пішли до нотаріуса і оформили договір дарування по якому вони з братом ОСОБА_3 подарували брату ОСОБА_2 свої частки у будівлях .

ОСОБА_9 ОСОБА_3 особисто був присутній при цьому у нотаріуса ОСОБА_5, сам особисто підписав договір дарування . Після оформлення цього договору вони ще випили по чарці за мирне вирішення спору.

З копії рішення Золочівського районного суду від 13 травня 2008 року видно , що ОСОБА_4 зверталась тоді в суд з позовом про визнання недійсним договору дарування від 11.05.2005 року , але судом в задоволенні її позову було відмовлено .

З ухвали Золочівського районного суду від 20 серпня 2010 року убачається , що тоді в суд з позовом до ОСОБА_2 про визнання недійсним цього ж договору дарування звертався ОСОБА_3 Судом його позов було залишено без розгляду.

Отже на сьогодні договір дарування від 11.10.2005 року не скасований і не розірваний.

Хоча відповідач ОСОБА_3 після того , як 11.05.2005 року подарував свою ? частину будинку ОСОБА_2 і перестав бути її власником , він 22 грудня 2007 року дарує цю ж ? частину цих же будівель ОСОБА_4

Але він не вправі був це робити , оскільки вже відчужив належну йому частку в будівлях і не був їх власником , а право на розпорядження майном належить лише власнику ( ст.317 ч.1 ЦК України ). .

У відповідності до ст. 722 ч.1 ЦК України право власності обдарованого на дарунок виникає з моменту його прийняття.

Частина 4 ст. 722 ЦК передбачає , що прийняття обдарованим документів , що посвідчують право власності на річ , інших документів , які посвідчують належність дарувальникові предмета договору , або символів ( ключів , макетів , тощо) є прийняттям дарунка.

В судовому засіданні встановлено , що позивач прийняв дарунок.

З метою встановлення того факту чи дійсно відповідач ОСОБА_3 підписав договір дарування від 11.10.2005 року , суд запропонував відповідачам призначити судово-почеркознавчу експертизу.

Але ОСОБА_3 і ОСОБА_7 від такої експертизи відмовились. Вони , як убачається з копії рішення суду від 13.05.2008 року , і тоді відмовились від такої експертизи.

Тому суд у відповідності до ст. 146 ЦК України визнає встановленим факт підпису ОСОБА_3 договору дарування від 11.10.2005 року.

Керуючись ст. 209, 212 - 215 ЦПК України , ст. 203 ч.1 і 215 ч.3 ЦК України суд ,

В И Р І Ш И В :

позов задовольнити. Визнати недійсним договір в частині дарування ? частини жилого будинку , який знаходиться в с. Єлиховичі Золочівського району Львівської області по вул. Бродівській 2 «а», що був укладений 22 грудня 2007 року між ОСОБА_3 і ОСОБА_4.

Стягнути з ОСОБА_3 і ОСОБА_4 51 грн. судових витрат в користь ОСОБА_2 і 168 грн. судового збору в дохід держави.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області на протязі 10

днів з дня його проголошення .

Суддя ОСОБА_10