АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №22 ц/2090/7986/2012р.
Справа №2020/4744/2012 Головуючий 1 інст. Курганнікова А.О.
Категорія: трудові Доповідач Кіпенко І.С.
РІШЕННЯ

іменем України

25 грудня 2012 р. Судова колегія судової

палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі: головуючого - Кіпенка І.С., суддів - Шаповал Н.М., Котелевець А.В., при секретарі -Макаренко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційними скаргами Харківської міської ради, ОСОБА_1 на заочне рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 2^ жовтня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Харківського комунального підприємства «Міськелектротранс», третя особа: Харківська міська рада, про стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку та відшкодування моральної та матеріальної шкоди, -

встановила:

15 травня 2012р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до комунального підприємства «Міськелектротранс», третя особа: Харківська міська рада, про стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку та відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

В обґрунтування позову вказував, що він працював в ХКП «Міськелектротранс» на посаді майстра цеха лінійних споруд.

30.01.2012 року його було звільнено з ініціативи роботодавця у зв'язку з скороченням штатів. Однак на день звільнення з ним не було проведено остаточного розрахунку. Остаточно ХКП «Міськелектротранс» розрахувався лише 14.09.2012 року.

Крім того, позивач посилається на те, що з вини відповідача, який не надіслав до Пенсійного фонду кошти з 01 листопада 2009 року, йому було відмовлено в перерахунку пенсії та не було зараховано пенсійний стаж.

Посилаючись на вказані обставини, просив з урахуванням уточнень позовних вимог стягнути з відповідача на його користь суму середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку у розмірі 25709,86 коп., моральну шкоду у розмірі 152640.00 грн.. в яку входить сума заборгованості перед УПФ України в Комінтернівському районі м. Харкова, а всього у розмірі 178349.86 грн.

В судовому засіданні суду першої інстанції позивач позов підтримав, представник третьої особи, проти позову заперечував посилаючись на відсутність вини підприємства.

Справу розглянуто за відсутності представника відповідача, повідомленого про час та місце розгляду справи.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2012 року позов задоволено частково.

Суд стягнув з Харківського комунального підприємства «Міськелектротранс на користь ОСОБА_2 18991грн.. 80 коп. середнього заробітку нас затримки розрахунку при звільнені, на користь держави судовий збір у розмірі 214 ( двісті чотирнадцять) грн. 60 коп. В задоволенні позову в іншій частині відмовлено.

В апеляційній скарзі Харківська міська рада просить рішення змінити, постановити нове рішення про повну відмову у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення змінити, постановити нове рішення про повне задоволення позову.

В обґрунтування апеляційних скарг сторони посилаються на невідповідність висновків суду обставинам справи.

Перевіряючи законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України - в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга Харківської міської ради підлягає задоволенню, а апеляційна скарга ОСОБА_2 частковому задоволенню з наступних підстав.

При цьому колегія суддів виходить із наступного.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з доведеності вини ХКП «Міськелектротранс» щодо затримки розрахунку ::озивача у день звільнення, не виплати всіх сум, що належать працівникові при звільненні.

Проте погодитися з таким висновком суду не можна, оскільки він дійшов його з лорушенням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що з 8 жовтня 1986 року по ЗО січня 2012 року ОСОБА_2 працював на посаді майстра цеха лінійних споруд в ХКП Міськелектротранс» (а.с.3-4). 30.01.2012 року був звільнений з підприємства за п. 1 ст. 40 КЗпП України за скороченням штату.

Відповідно до положень до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства , установи, організації, провадиться в день звільнення.

Матеріали справи свідчать, що остаточний розрахунок ХКП «Міськелектротранс- проведений з ОСОБА_2 лише 14 вересня 2012 року (а.с.41).

При звільненні 30.01.2012 року ОСОБА_2, всупереч вимогам ст. 116 КЗпП України заробітна плата у розмірі 9100 грн. виплачена не була.

Ці кошти були перераховані на його рахунок тільки 14 вересня 2012 року (а.с. 46).

Згідно вимог ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Судом встановлено, що КП «Міськелектротранс» засновником якого є Харківська міська рада на даний час є збитковим підприємством. За результатами роботи підприємства за 2011р. збитки становлять 114,2 млн грн..

На день звільнення позивача з роботи на рахунках ХКП «Міськелектротранс»' грошових коштів для виплати заробітної плати звільненим працівників не було.

Виходячи із наявності тяжкого фінансового становища підприємства рішенням Харківської міської ради від 20 серпня 2012 року здійснено надання КП «Міськелектротранс» фінансової допомоги у сумі 4 563 900 грн. за рахунок інших пріоритетних галузей.

Завдяки саме цих коштів була погашена заборгованість КП «Міськелектротранс» колишнім працівникам по заробітній платі, що не оспорюється позивачем, який підтвердив, що заборгованість по заробітній платі їй виплатили саме з наданих Харківською міською радою коштів.

Прокуратурою міста Харкова проводилась перевірка по факту невиплати заробітної плати у зв'язку з перевіркою підприємства Територіальною державною інспекцією праці в Харківській області і в порушенні кримінальної справи відмовлено, що також свідчить про відсутність вини підприємства у невиплаті заробітної плати.

Матеріалами справи підтверджено, що ХКП «Міськелектротранс» з 15.08.2011 року по цей час фактично не працює, доходів від господарської діяльності не отримує, надання послуг з перевезення пасажирів здійснюють новостворені комунальніпідприємства на підставі рішення Харківської ради від 06.04.2011 року і доходні кошти від перевезень пасажирів переходять до них.

За таких обставин, судова колегія приходить до висновку про відсутність вини ХКП «Міськелектротранс» у невиплаті належної суми заробітної плати ОСОБА_2 при його звільнені у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, оскільки відсутність коштів на рахунках підприємства є негативним наслідком обставин, незалежних від волі відповідальних осіб відповідача.

Отже, підстав для стягнення коштів за час затримки розрахунку не вбачається.

Що стосується апеляційної скарги ОСОБА_2 про задоволення позову про відшкодування моральної шкоди, то підстав для задоволення позову в цій частині також не вбачається.

Відповідно до вимог ст.2371 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Вимогами ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може Грунтуватися на припущеннях.

Позивачем не надано жодного доказу щодо спричинення йому моральної шкоди: погіршення стану здоров'я саме у звязку з цими обставинами; руйнування суспільних життєвих звязків та звичок; втрата нормальних стосунків у сімї і таке інше, на що посилався позивач в позовній заяві.

З огляду на це судова колегія вважає за необхідне рішення суду першої інстанції змінити з підстав, передбачених п.п. З, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України скасувавши рішення в частині задоволення позову та в задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 304. п.п. З, 4 ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія. -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково, апеляційну скаргу Харківської міської ради задовольнити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29 жовтня 2012 року скасувати, в задоволенні позову ОСОБА_2 , - відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набранні ним законної сили.

Головуючий -

Судді -