АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/9297/12 Справа № 412/3452/12 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Макаров М.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 грудня 2012 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Макарова М.О.

суддів - Волошина М.П., Міхеєвої В.Ю.

при секретарі - Завідоновій К.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2012 року по справі

за позовом ОСОБА_2 до Дніпропетровської міської ради, третя особа: Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації»про визнання права власності на самовільно збудовану частину житлового будинку,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Дніпропетровської міської ради, третя особа: Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації»про визнання права власності на самовільно збудовану частину житлового будинку, в якому просила визнати за нею право власності на самовільно збудовані 37/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташовані по вул. 9 Січня, 1 в м. Дніпропетровську.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2012 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення про задоволення позову у повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що батькові позивача ОСОБА_3, згідно рішення виконкому Жовтневої районної ради депутатів трудящих м. Дніпропетровська від 16 серпня 1974 року належало 63/100 частини домоволодіння за адресою вул. 9 Січня, 1 у м. Дніпропетровську (а.с. 15).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Жовтневої районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська від 13 грудня 1984 року № 1293, будинок № 1 по вул. 9 Січня у м. Дніпропетровську було зобовязано знести, а на підставі довідки № 3 від 02 січня 1985 року, виданої начальником ЖЕУ6, у звязку із неможливістю знесення 1/2 частини будинку № 1 по вул. 9 Січня у м. Дніпропетровську, через наявність спільної центральної внутрішньої стіни будинку, місце, де знаходилась ця частина будинку, у якій проживала ОСОБА_4, надано ОСОБА_5 під сарай (а.с. 16, 18).

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_6 помер 10 січня 2010 року та після його смерті позивачем 26 березня 2011 року було отримано свідоцтво про право на спадщину за законом на 63/100 частини домоволодіння, розташованого на земельній ділянці площею 730 кв.м. по вул. 9 Січня, 1 в м. Дніпропетровську, який складається з житлового будинку літ. А1, житловою площею 27,8 кв.м., загальною площею 40,4 кв.м., будівель та споруд, а саме: сарай літ. Б,; навіси літери Д, Ж; вбиральня літ. З, сарай літ. К, душ літ. Е, споруди № 1-16, замощення І, ІІ (а.с. 6).

Проте відповідно до технічного паспорту, виготовленого станом на 24 грудня 2010 року на садибний (індивідуальний) житловий будинок по вул. 9 Січня, 1 у м. Дніпропетровську літня кухня літ-Г зазначена як самочинне будівництво (а.с. 9-14).

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

В ч. 2 ст. 376 ЦК України передбачено, що особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво, лише у випадках, передбачених ст.376 ЦК, а саме: за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно (ч. 3 ст. 376 ЦК); за особою - власником (користувачем) земельної ділянки, яка здійснила самочинне будівництво на цій ділянці, якщо це не порушує права інших осіб (ч. 5 ст. 376 ЦК).

Судом встановлено, що в матеріалах справи немає належного підтвердження того факту, що позивач є власником або користувачем земельної ділянки, на якій було здійснено перебудову сараю на літню кухню. В судовому засіданні позивач також не надала ніяких документів, що підтверджували б право власності позивача на зазначену земельну ділянку або право на користування земельною ділянкою, яку було виділено під будівництво літньої кухні.

У звязку з чим суд першої інстанції, зясувавши достатньо в повному обсязі права та обовязки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінку, обгрунтовано відмовив у задоволенні позову.

Доводи ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на те, що завершення процедури набуття права власності на самочинно збудовані обєкти нерухомості є державна реєстрація права власності на таку нерухомість, а судове рішення про визнання права власності на самочинно збудоване майна має силу правовстановлюючого документа, на підставі якого здійснюється державна реєстрація нерухомого майна, а також права та інтереси третіх осіб не порушено, а тому вона має право на визнання за нею права власності на самочинно збовану літню кухню, суд вважає безпідставними, оскільки відповідно до вимог ч. 2 ст. 6 Конституції України за якими органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України, а тому суд не повинен заміняти органи, на які покладені обов'язки по видачі дозволів на будівництво й узгодження забудови, оформлення права власності.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судове рішення ухвалене з додержанням норм процесуального права та у відповідності з нормами матеріального права і відсутні передбачені ст.309 ЦПК України підстави для скасування або його зміни.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 липня 2012 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді