Справа №2-902/12
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2012 року Соломянський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Макухи А.А.,

при секретарі Лісовій Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради, треті особи: ОСОБА_3 управління земельних ресурсів, ОСОБА_2 міська державна адміністрація про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 міської ради, треті особи: ОСОБА_3 управління земельних ресурсів, ОСОБА_2 міська державна адміністрація про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що будинок по вул. Бориславській, 69 в м. Києві належав по праву власності її матері ОСОБА_5 та брату ОСОБА_6, опікуном якого вона була.

ОСОБА_5 володіла ? частини будинку, а брату належала ? частини будинку. Для обслуговування будинку була виділена земельна ділянка загальною площею 0,0580 га.

Розпорядженням ОСОБА_2 міської державної адміністрації від 06.02.1998 року за №220 земельна ділянка була передана у спільну власність ОСОБА_5 та ОСОБА_6, про що видані державні акти 15.12.2009 року і зареєстровані в книзі записів за ОСОБА_5 під №69-2-00251 та ОСОБА_6 під №69-2-00252.

ОСОБА_5 належав державний акт III КВ №156381, ОСОБА_6 належав державний акт III КВ №156382.

29.10.2010 року її мати померла, підтвердженням є свідоцтво про смерть.

Після смерті матері вона отримала свідоцтво про право власності на спадщину по заповіту і стала власником ? частини будинку з надвірними забудовами по вул. Бориславській, 69.

Свідоцтво про право власності на земельну ділянку цього двору їй не видали, так як акти на право приватної власності на землю видані її матері і брату не в дольовому відношенні кожному з них, а надані у спільну приватну власність.

24 травня 2011 року помирає її брат ОСОБА_6, а 1 грудня 2011 року вона отримує свідоцтво про право власності на спадщину по Закону на ? частини будинку по вул. Бориславській, 69 в м. Києві.

Вважає, оскільки вона є єдиним спадкоємцем після смерті матері та брата і отримала після їх смерті право власності на будинок вул. Бориславській, 69 в м. Києві по заповіту та по закону, то вона має право власності як спадкоємець і на інше майно, яке належало спадкодавцям, а саме на земельну ділянку власниками якої вони були.

Однак нотаріальна контора не видає їй свідоцтво про право власності в порядку спадкування на земельну ділянку, з посиланням на відсутність оригіналів державних актів на землю, а ксерокопії не визнає, а в свою чергу ОСОБА_3 управління земельних ресурсів не повертає їй державні акти оригінали яких були здані її померлою матір`ю.

Вважає, дії управління земельних ресурсів та Одинадцятої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори незаконними, що і стало причиною звернення з позовом до суду.

04.04.2012 року судом в судовому засіданні за клопотанням представника відповідача ОСОБА_7 було замінено відповідача ОСОБА_3 управління юстиції в м. Києві на належного відповідача ОСОБА_2 міську раду, а ОСОБА_3 управління юстиції в м. Києві з відповідача на третю особу.

Позивач в судовому засіданні позов з викладених у ньому підстав підтримав, просив задовольнити та не заперечував проти розгляду справи в заочному порядку.

Відповідач ОСОБА_2 міська рада позовні вимоги визнала частково, заперечуючи з підстав визнання їх дій незаконними.

Представник 3-ої особи Головного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, у наданих до суду письмових поясненнях просив слухати справу у його відсутності .

Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи Розпорядженням ОСОБА_2 міської державної адміністрації від 06.02.1998 року за №220 земельна ділянка була передана у спільну власність ОСОБА_5 та ОСОБА_6, про що видані державні акти 15.12.2009 року і зареєстровані в книзі записів за ОСОБА_5 під №69-2-00251 та ОСОБА_6 під №69-2-00252.

Матері позивача ОСОБА_5 належав державний акт III КВ №156381, брату позивача ОСОБА_6 належав державний акт III КВ №156382.

Ще за життя мати та брат позивача звернулась з відповідною заявою до ОСОБА_2 міської ради про внесення змін в розпорядження КМДА від 06.02.1998 року про встановлення меж та розміру часток земельної ділянки кожному із співвласників згідно належної долі будинку кожному по праву власності, що підтверджується матеріалами справи.

Рішенням ОСОБА_2 міської ради від 14.10.2010 року за №156/4968 в п. 4.3 були внесені зміни де вказано, що в розпорядження ОСОБА_2 міської державної адміністрації від 06.02.1998 р. №220 внесені зміни у четверту графу цифра 0,06 замінити словами та цифрами: ? від 0,0580 та ? від 0,0580 та слова у приватнузамінити словом частковувласність.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що відповідно до ст.ст.373, 374, 392, 1225 ЦК України позов обґрунтований і підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні встановлено, що 29 жовтня 2010 року померла її мати ОСОБА_8 та 24 травня 2011 року брат ОСОБА_6, після смерті яких залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки розташованої в м. Києві по вул. Борисоглібській, 69 загальною площею 0,0580 га. Отримати свідоцтво про право власності на земельну ділянку не може, так як Державні акти на право власності на земельну ділянку по вул. Борисоглібській, 69 загальною площею 0,0580 га. ОСОБА_3 управління земельних ресурсів не повертає.

Таким чином, суд дійшов висновку, вимоги позивачки про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Згідно ст. 392 ЦК України, передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

На підставі ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 88 ЦПК України, витрати понесені позивачем зі сплати судового збору в розмірі 1500 грн. 00 коп. та державне мито в розмірі 94 грн. 10 коп. підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 209 ЦПК України, ст.392 ЦК України, ст.ст. 80,81,125,160,140 ЗК України, р.5 Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю за № 1444 від 23.08.2001 року, суд, -

в и р і ш и в :

Позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Визнати в порядку спадкування право власності на земельну ділянку розташованої в м. Києві по вул. Борисоглібській, 69 загальною площею 0,0580 га., за ОСОБА_1, та стягнути з відповідача витрати понесені позивачем зі сплати судового збору в розмірі 1500 грн. 00 коп. та державне мито в розмірі 94 грн. 10 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду м. Києва через Солом`янський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особою яка була відсутня при проголошенні рішення протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя А.А. Макуха