ун. № 2608/6067/12
пр. № 2-о/2608/189/12
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2012 року

Святошинський районний суд м.Києва в
складі:

головуючого-судді: Шум Л.М.

при секретарі:
Прокопенко Н.М.

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Києві заяву
ОСОБА_1 в інтересах малолітньої ОСОБА_2,
заінтересовані особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4
про встановлення факту проживання
однією сім'єю , суд, -

В С Т А Н О В И В:

Заявниця ОСОБА_1 у квітні 2012 р.
звернулася до суду з зазначеною вище
заявою, посилаючись на те, що з 18
березня 1999 р. вона проживала з
громадянином ОСОБА_5 однією сім'єю за
адресою: АДРЕСА_1 без реєстрації шлюбу
та були пов'язані спільним побутом,
мали взаємні права та обов'язки. Далі
заявниця зазначає, що у липні 1999 р.
ОСОБА_5 продав належну йому на праві
приватної власності квартиру в якій
вони разом проживали та 03.09.1999 р.
останній в присутності заявниці та
громадянки ОСОБА_6 придбав за спільні з
нею кошти іншу квартиру по АДРЕСА_3.
Заявниця зазначає, що 17.10.2003 р. вона та
громадянин ОСОБА_1 зареєстрували шлюб
та від цього шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1
заявниця народила дочку ОСОБА_2. Далі
заявниця вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5
помер.

Заявниця ОСОБА_1 зазначає, що їй
необхідно встановити факт проживання
однією сім'єю без шлюбу з ОСОБА_5 за
період з 18.03.1999 р. по 17.10.2003 р. для
можливості оформлення права на
спадщину та одержання відповідного
свідоцтва після смерті чоловіка, даний
факт, на думку останньої може бути
підтверджено показами свідків ОСОБА_8
та ОСОБА_6, а тому просила заяву
задовольнити.

Заявниця та її представник в судовому
засіданні заяву підтримали та просили
її задовольнити в повному обсязі.

Заінтересовані особи: ОСОБА_3,
його представник та ОСОБА_4 в судовому
засіданні проти заяви заперечували,
надали письмові заперечення та просили
у задоволенні заяви відмовити в
повному обсязі (а.с. 26-27).

Суд, заслухавши пояснення
заявниці, її представника,
заінтересованих осіб, представника
ОСОБА_3, свідків ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_9
та дослідивши матеріали справи,
прийшов до висновку, що у задоволенні
заяви необхідно відмовити з таких
підстав.

В судовому засіданні встановлено,
що ОСОБА_5 та ОСОБА_1 17 жовтня 2003 р.
уклали шлюб (а.с. 4).

Встановлено, що від зазнченого
вище шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася
ОСОБА_2 (а.с. 5).

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2
ОСОБА_5 помер (а.с. 6).

В судовому засіданні свідок
ОСОБА_6 пояснила, що товаришує з
заявницею ОСОБА_1 тривалий час і їй
відомо, що остання з 1999 р. проживала з
ОСОБА_5 однією сім'єю без реєстрації
шлюбу, часто бувала у гостях заявниці
за часів коли вони проживали ще в
квартирі по АДРЕСА_1, яку в подальшому
ОСОБА_5 продав. Свідок пояснила, що їй
відомо, що за спільні кошти заявниці та
ОСОБА_5 була придбана квартира по
АДРЕСА_3, оскільки заявниця позичила
ОСОБА_5 близько 2000 доларів США. При
цьому, свідок зазначила, що не
дивлячись на різницю вартості цих
квартир у договорах, відповідно до яких
квартира по АДРЕСА_3 коштувала більше
ніж продана квартира по АДРЕСА_1,
зазначені суми вказані символічно з
огляду на те, що квартира по АДРЕСА_1
розташована у Печерському р-ні, а
квартира по АДРЕСА_3, у Святошинському
районі м. Києва.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні
пояснив, що проживає по АДРЕСА_3, та є
сусідом заявниці ОСОБА_1 Свідок
зазначив, що заявниця та громадянин
ОСОБА_5 у 2003-2004 р.р. проводили ремонт в
квартирі за зазначеною вище адресою,
яка до придбання нині покійним ОСОБА_5
була у дуже занедбаному стані та
потребувала значного ремонту. При
цьому показав, що з якого часу заявниця
та громадянин ОСОБА_5 проживали однією
сім'єю, йому, свідку, не відомо, як і
будь-яких інших обставин їх
подружнього життя.

Суд не приймає до уваги покази
зазначених вище свідків, оскільки їх
свідчення не підтвердили факт
проживання з березня 1999 р. заявниці та
громадянина ОСОБА_5 однією сім'єю без
реєстрації шлюбу, так свідок ОСОБА_6
повідомила обставини, які їй відомо зі
слів заявниці ОСОБА_1, тобто вказаний
свідок не була свідком будь-яких
обставин, які б свідчили та підтвердили
перебування заявниці у фактичних
шлюбних стосунках з ОСОБА_5 з березня 1999
р. (ведення спільного господарства,
придбання предметів домашнього вжитку,
спільні поїздки, святкування, тощо), при
цьому, свідок ОСОБА_8 повідомив, що йому
відомо про спільний ремонт квартири
заявниці та ОСОБА_5 у 2003 р.чи 2004 р., тобто
після реєстрації шлюбу останніх.

Свідок ОСОБА_9 в судовому засіданні
пояснив, що був однокласником
померлого ОСОБА_5 та разом проходили
службу в Збройних Силах України. Свідку
відомо, що до січня-березня 1999 р. ОСОБА_5
підтримував шлюбно-сімейні стосунки не
з заявницею, а з іншою громадянкою на
ім'я - «ОСОБА_12», проте, в подальшому ці
стосунки були припинені, після чого
приблизно з квітня 1999 р. ОСОБА_5
переїхав проживати в квартиру своїх
батьків за адресою: АДРЕСА_2, де разом
проживав з ним, свідком, до кінця 1999 р.,
після чого на початку 2000 р., здійснивши
ремонт в новопридбаній квартирі по
АДРЕСА_3, ОСОБА_5 переїхав до вказаного
вище приміщення. Лише після переїзду
ОСОБА_5 у 2000 р. з батьківської квартири,
свідок дійзнався, що останній
зустрічається з заявницею та підтримує
з нею шлюбно-сімейні стосунки, які у 2003
р. були оформленні офіційно.

Як пояснили в судовому засіданні
заінтересовані особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4,
їх син лише у лютому 2002 р. познайомив їх
з заявницею з якою мав намір в
подальшому створити сім'ю, при цьому,
заінтересовані особи вказують, що з
покійним сином ОСОБА_5 у них були
довірительські стосунки та дуже теплі
відносини, проте, останній жодного разу
не обмовився, що тривалий час підтримує
шлюбні стосунки з заявницею, а саме: з
1999 р. Також, заінтересовані особи
зазначають, що їх син ОСОБА_5,
проживаючи у 1999 р. в квартирі по
АДРЕСА_2, влаштовував гучні вечірки,
пиячив, запрошував різних жінок, у
зв'язку з чим сусіди неодноразово
скаржились заінтересованим особам, а
тому останні вважають, що така
поведінка їх сина аж ніяк не свідчила
про постійні та серйозні
шлюбно-сімейні стосунки з однією
жінкою, в даному випадку, з заявницею.

В судовому засіданні встановлено, що
заявниця ОСОБА_1 перебувала в
зареєстрованому шлюбі з громадянином
ОСОБА_11, який рішенням Радянського
(нині Святошинського) районного суду м.
Києва від 24.09.1998 р. був розірваний (а.с.
44), при цьому, заявниця зазначила, що
реєстрацію розірвання зазначеного
вище шлюбу оформила лише у 2001 р.

Таким чином, в судовому засіданні
заявниця ОСОБА_1 та її представник в
супереч ст. 60 ЦПК України, не надали
суду письмових доказів в підтвердження
перебування заявниці у фактичних
шлюбних стосунках з ОСОБА_5 саме за
період з 18 березня 1999 р. по 17 жовтня 2003 р.

Також, суд, відмовляючи у задоволенні
заяви, виходив з того, що заявниця
ОСОБА_1 не вказала правову норму, на
підставі якої вона просить встановити
вищевказаний факт, що має юридичне
значення. При цьому, судом встановлено,
що на час виникнення спірних
правовідносин, в Україні діяв Кодекс
про шлюб та сім'ю України, який не
містив терміну «проживання однією
сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу».
Таким чином, оскільки спірні
правовідносини виникли до набуття
чинності Сімейного Кодексу України від
2004 р., застосуванню підлягає Кодекс про
шлюб та сім'ю України в редакції 1969 р.

Так, згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 6 Кодексу про
шлюб та сім'ю України (в редакції 1969 р.),
правове регулювання шлюбних і
сімейних відносин в Україні
здійснюється тільки державою.
Визнається тільки шлюб, укладений у
державних органах реєстрації актів
громадянського стану. Релігійний обряд
шлюбу, так само, як і інші релігійні
обряди, не має правового значення і є
особистою справою громадян.

Згідно ч. 1 ст. 158 Кодексу про шлюб та
сім'ю України (в редакції 1969 р.),
народження, смерть, одруження,
розірвання шлюбу, встановлення
батьківства, переміна прізвища,
імені, по батькові підлягають
реєстрації в державних органах
реєстрації актів громадянського стану.

Таким чином, оскільки заявлені вимоги
підпадають під застосування Кодексу
про шлюб та сім'ю України (в редакції 1969
р.), нормами якого чітко визначено
реєстрація шлюбу у державних органах
реєстрації актів громадянського стану,
при цьому, зазначений Кодекс не
передбачав право встановлення факту
проживання однією сім'єю без
реєстрації шлюбу, вимоги заяви ОСОБА_1
не підлягають задоволенню.

З урахуванням вищевикладеного,
враховуючи дослідженні матеріали
справи в їх сукупності та
співставленні, суд прийшов до висновку
про безпідставність заявлених вимог, а
тому у задоволенні заяви необхідно
відмовити.

Керуючись ст.ст. 6, 158 Кодекс про
шлюб та сімью України (в редакції 1969 р.),
ст.ст. 10, 11 60, 179, 209, 212-215, 234-235, 256, 259, 294 ЦПК
України, суд-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні заяви ОСОБА_1 в інтересах
малолітньої ОСОБА_2, заінтересовані
особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення
факту проживання однією сім'єю -
відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
Апеляційного суду м. Києва шляхом
подачі до районного суду апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення або отримання копії
рішення.

Суддя :