РІШЕННЯ

іменем України

Справа № 429/7007/12

05 вересня 2012 року м. Павлоград

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Кононенко Т.О.

за участю секретаря: Кисіль Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Павлограді Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіальної громади м.Павлограда в особі Павлоградської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом

встановив:

03.07.2012 року ОСОБА_1 звернулася до Павлоградскького міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до Територіальної громади в особі Павлоградської міської ради Дніпропетровської області в якому просила суд: визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 13.11.2011 року на квартиру № 49 в житловому будинку № 16 по вул. Ленінградській в м. Павлоград Дніпропетровської області.

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначив, що ОСОБА_2 померла 13.11.2011 року, за свого життя згідно заповіту від 26 квітня 2008 року, зареєстрованому в реєстрі за № 1330 від 26.04.2008 року приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу ОСОБА_3, ОСОБА_2 все своє майно заповідала ОСОБА_1. Спадщина після смерті спадкодавиці ОСОБА_2 складається з житлової квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ій, відповідно до свідоцтва про право власності, виданого 22.05.1997 року Павлоградським житвідділом за № 1081. Право приватної власності зареєстроване в КП Павлоградське міжміське БТІу реєстровій книзі № 10-9 за реєстровим № 201, реєстраційний номер № 22979934. Після смерті спадкодавці ОСОБА_1 своєчасно звернулась з письмовою заявою про прийняття спадщини за заповітом до Першої Павлоградської державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини, після чого їй було запропоновано надати правовстановлюючі документи про належність спадкового майна спадкодавиці та витяг з реєстру прав власності. Оскільки оригіналів технічного паспорту та свідоцтва про право власності на вказану квартиру в неї не було, ОСОБА_1 звернулась до КП Павлоградське БТІ, де їй було вказано про необхідність проведення обстеження вказаної квартири для виготовлення витягу. Техніком-експертом КП Павлоградське МБТІ було призначено обстеження квартири, але у визначений, належно повідомлений час особи, що без будь-яких законних підстав перебувають у спірній квартирі допуску для проведення обстеження не надали і категорично відмовились відчиняти двері квартири, про що в присутності техніка-експерта КП Павлоградське МБТІта голови ОСББ Ленінградська 16було складено відповідні акти стосовно створених перешкод у доступі до спірної квартири.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, підтримала позовні вимоги посилаючись на доводи наведені в позовній заяві та на свої пояснення надані в судовому засіданні.

Представник позивача ОСОБА_4, за довіреністю від 13.06.2012 року, в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, 25.07.2012 року через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, при винесенні рішення покладається на розсуд суду.

Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановивши відповідні обставини і визначивши відповідно до них правовідносини, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за законом або за заповітом.

Згідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 ЦК України.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, померла 13.11.2011 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-КИ за № 431408, від 06.12.2011 року (а.с.6).

26 квітня 2008 року ОСОБА_2 склала заповіт, яким зробила розпорядження, що вона заповідає ОСОБА_1 належну їй по праву приватної власності квартиру № 49 в житловому будинку № 16 по вул. Ленінградській в м. Павлограді Дніпропетровської області, а також все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, всі майнові права та обовязки, які належать їй на день складання заповіту та всі ті майнові права та обовязки, які належатимуть їй на випадок її смерті (а.с. 6).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина у вигляді квартири № 49 в житловому будинку № 16 по вул. Ленінградській в м. Павлоград Дніпропетровської області яка належала їй на праві приватної власності, що вбачається з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.9).

Позивач, як спадкоємець спадкування після смерті ОСОБА_2 звернулася до Першої Павлоградської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, однак нотаріусом у видачі свідоцтва було відмовлено, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на квартиру.

Згідно довідки КП Павлоградське МБТІ№ 11592 від 10.08.2012 року право власності на квартиру № 49 в житловому будинку № 16 по вул. Ленінградській в м. Павлоград Дніпропетровської області зареєстровано за ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності виданого 22.05.1997 року житвідділом (а.с.30).

Судом було направлено запит до Першої Павлоградської державної нотаріальної контори про надання інформації зі спадкового реєстру чи відкривалася спадкова справа після померлої 13.11.2011 року ОСОБА_2 та на кого із спадкоємців видані свідоцтва про прийняття спадщини.

З наданої суду відповіді Першої Павлоградської державної нотаріальної контори № 3124/0116 від 22.08.2012 року встановлено, що після смерті померлої 13.11.2011 року ОСОБА_2, заведено спадкову справу за № 230/2012 від 22.03.2012 року на підставі заяви №551 від 22.03.2012 року про прийняття спадщини за заповітом від гр. ОСОБА_1, також звернулася з заявою № 930 від 25.04.2012 року, ОСОБА_5 - онука померлої, інших заяв у справі немає, свідоцтва про право на спадщину не видавались (а.с.29).

З пояснень позивача та досліджених матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_5 є онукою померлої, за заявою № 44491403 від 14.04.2008 року, ОСОБА_2, було скасовано заповіт, який останньою раніше був складений на імя онуки.

Відповідно до ст. 1241 ЦК України право на обовязкову частку у спадщині мають малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка).

Відповідно до довідки про склад сімї виданої Павлограджитлосервіс № 2 від 10.05.2012 року, померла ОСОБА_2 була зареєстрована одна до дня своєї смерті 13.11.2011 року за адресою АДРЕСА_2, в квартирі ніхто не зареєстрований (а.с.8).

Так як, ОСОБА_5 не відноситься за законом до осіб, які мають право на обовязкову частку на спадкування, а з заявами ніхто більше не звертався, то суд приходить до висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі.

Таким чином, суд вважає можливим визнати за позивачем ОСОБА_1 право власності на квартиру № 49 в житловому будинку № 16 по вул. Ленінградській в м. Павлоград Дніпропетровської області.

На підставі викладеного, керуючись ст. 392, 1217, 1223, 1268, 1270 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 60, 131, 137, 212 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, померлої 13.11.2011 року на квартиру № 49 в житловому будинку № 16 по вул. Ленінградській в м. Павлоград Дніпропетровської області.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті, є оригіналом.

Мотивований текст рішення виготовлений 10.09.2012 року.

Суддя Павлоградського

міськрайонного суду

Дніпропетровської області ОСОБА_6