_____________________________________________________________________________
Справа№2-7720/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.03.2012 року,

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді Куриленко О.М.,

за участю секретаря - Фірко Ю.В.,

розглянув в відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль», третя особа ОСОБА_3 Мітушаєвич про визнання недійсним договору поруки,

В С Т А Н О В И В :

19 грудня 2011 позивач звернувся до суду з позовом та просив постановити рішення, згідно якого визнати договір поруки, укладений 20.07.2007 року недійсним.

Свої вимоги мотивував тим, що 20.07.2007 року між ВАТ «ОСОБА_2 Аваль»та ОСОБА_3 був укладений договір кредиту, відповідно до якого останній отримав 65000 доларів США.У якості забезпечення виконання зобовязання за вказаним кредитом договором між ВАТ «ОСОБА_2 Аваль»та ОСОБА_1 20.07.2007 року був укладений договір поруки №014/79729/8578577/2, відповідно до якого позивач зобовязалась відповідати по зобовязаннях ОСОБА_3 за кредитним договором № 014/79729/85/78577. Позивач вважає, що договір поруки від 20.07.2007 року № 014/79729/8578577/2, укладений між нею та відповідачем, підлягає визнанню недійсним, посилаючись на наступне.

15.06.2007 року між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір на надання інформаційно-посередницьких послуг, відповідно до якого позивач зобовязалась надати замовнику інформаціно-посредницькі послуги, повязані з придбанням замовником обєкта нерухомості ділянки, яка розташована за адресою с. Малодолинське, вул. Зелена, діл. № 99.

Відповідно до п. 2 Кредитного договору № 014/79729/85/78577 кредитні кошти призначені для використання на споживчі цілі, а саме придбання земельної ділянки за адресою Од. Область, м.Іллічівськ, с. Малодолинське, вул. Зелена, діл. № 99, тобто саме тієї ділянки, щодо якої позивачка зобовязалась надати інформаційно-посередницькі послуги ОСОБА_3

Перед підписанням кредитного договору та договору купівлі-продажу зазначеної земельної ділянки у нотаріуса співробітники відповідача, які брали участь у підписанні цього договору, зажадали укладання додаткового договору поруки в забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_3 за кредитним договором, погрожуючи в противному випадку відмовити в наданні коштів за кредитним договором. Позивач вказувала в своїх поясненнях, що співробітники відповідача зажадали від неї підписати вказаний договір поруки, завіряючи, що підписання такого договору поруки не може потягнути за собою ніяких негативних наслідків та являється просто формальністю. Позивач, переконана що ніяких наслідків не буде, не читаючи договір, підписала його.

Позивач вважає, що підписуючи договір вона перебувала під впливом тяжких обставин, а саме необхідності не допустити порушення нею договору про надання послуг, відповідно до якого серед обовязків позивача були організація, проведення, укладання та нотаріальне посвідчення договору відчуження обєкта, створення умов для проведення переговорів, розрахунку, укладення необхідних договорів між замовником та продавцем обєкту. Позивач вважає,що вона була введена в оману співробітниками відповідача щодо правової природи договору поруки та відповідальності, яку він тягне за собою для особи, що його підписала. У звязку з наведеним, просила визнати вказаний договір поруки, укладений 20.07.2007 року - недійсним.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового засідання повідомлялися судом належним чином у порядку ст.74,76,77 ЦПК України.

Представник позивача ОСОБА_4 у судове засідання з`явився, підтримав позовні вимоги позивача, просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_5 у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, просив у позові відмовити.

Третя особа в судове засідання не з`явилась, сповіщалась належним чином, заяв та клопотань про відкладання не зявляла.

Вислухавши осіб, яки приймають участь у справі, дослідив докази, вивчив матеріали справи, суд доходить до висновку про те, що заявлений позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Правовідносини між сторонами є цивільно-правовими, стосуються договірних зобовязань та врегульовані нормами ЦК України.

В судовому засіданні встановлено, що 20.07.2007 року між ОСОБА_3 та ВАТ «ОСОБА_2 Аваль»було укладений кредитний договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого ОСОБА_3 отримав споживчий кредит у розмірі 65600 доларів США (а.с.2).

Невід`ємною умовою укладання вказаного договору став договір поруки №01479729/85/78577/2, укладений 20.07.2007 року між ВАТ „ОСОБА_2 Аваль та позивачем, відповідно до п.1.2 якого ОСОБА_1 на добровільних засадах взяла на себе зобовязання перед банком відповідати по борговим зобовязанням боржника ОСОБА_3, які виникають з кредитного договору, а саме повернути кредит, в розмірі 66584,00 доларів США, неустойку, пеню, штрафи в розмірі та строки, передбачені кредитним договором, а також відшкодувати можливі збитки та виконати інші умови кредитного договору у повному обсязі.

Відповідно до п. 1.5. вказаного договору поруки поручитель підтверджує, що він ознайомлений з положеннями кредитного договору, цілком розуміє його зміст та згоден виступати поручителем за борговими зобов`язанням.

Відповідно до п 5.4 сторони договору визначили, що цей договір підписаний сторонами на добровільних засадах та відповідає намірам сторін по взятим на себе зобов`язанням.

Суд вважає, що посилання позивача на введення його в оману та тиск при укладанні вказаного договору поруки 20.07.2007 року з боку працівників банку не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, та не приймаються судом як доказ по справі, у звязку з тим, що позивач була ознайомлена зі вказаним договором, власноруч підписувала його, а у разі провадження у її відношення шахрайських дій, вона повинна була звернутися до органів міліції, однак, доказів такого звернення до органів міліції у судовому засіданні надати не змогла, інших дій, направлених на розірвання договору протягом майже п`яти років не здійснювала.

На підставі ст. 203 ЦК України зміст правочину не можу суперечити цивільному Кодексу, та іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог встановлених ч. 1-3, 5,6 ст. 203 ЦК України.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ст. 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст.546 ЦК України, виконання зобовязання може забезпечуватись зокрема неустойкою. ст.549 ЦК України встановлює, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання; пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Частиною 1 ст. 554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальності поручителя.

Згідно ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст.543 ЦК України, у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від всіх боржників разом, так і від будь кого з них окремо; солідарні боржники залишаються зобовязаними доти, доки їхній обовязок не буде виконаний у повному обсязі.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це не встановлено договором або законом, або розірвання договору, сплата неустойки.

Згідно до ст. 623 ЦК України боржник який порушив зобовязання має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобовязання, доказується кредитором. Збитки визначаються з урахуванням ринкових цін, що існували на день добровільного задоволення боржником вимоги кредитора у місці, де зобов`язання має бути виконане, а якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 13.09.2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 26.05.2011 року, позовні вимоги ПАТ «ОСОБА_2 Аваль»були задоволені, з ОСОБА_3М, ОСОБА_6, ОСОБА_1 у солідарному порядку стягнута заборгованість за кредитним договором.

Суд вважає, що позивач не довела ті обставини, на які вона посилається в позові, у звязку з чим, у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Крім того, суд звертає увагу на те, що позивач при поданні позовної заяви не сплатив судовий збір, мотивуючи це тим, що позов поданий на підставі Закону України „Про захист прав споживачів, однак, у тексті позовної заяви посилання на норми вказаного закону відсутні, а у судовому засіданні представник позивача не зміг пояснити суду у чому саме полягає порушення прав ОСОБА_1 як споживача послуг. Зважаючи на вказане, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з позивача суми судового збору, яка повинна була бути ним сплачена при подання даного позову у розмірі 100грн.40 коп.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 203, 215, 526, 553, 554, 1048, 1054 ЦК України, ст. 59,60,88,157,208,209,212,213,214,215, 223,294 ЦПК України , суд ,-

ВИРІШИВ :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Аваль», третя особа ОСОБА_3 Мітушаєвич про визнання недійсним договору поруки відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1, м.Одеса. вул. Костанді, 17а на користь держави судовий збір у розмірі 100,4 гривень.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Київський районний суд м. Одеси шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя : Куриленко О. М.