Справа №22-ц-4857/2012 Головуючий у суді І інстанції ОСОБА_1
Доповідач у суді ІІ інстанції ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 листопада 2012 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді : Воробйової Н.С.,

суддів : Ігнатченко Н.В., Семенцова Ю.В.,

при секретарі : Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Грін Банк» на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про розірвання договору дарування, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2011 року позивач звернувся до суду з позовом, обґрунтовуючи його тим, що його родина була на обліку у виконавчому комітеті Фастівської міської ради для отримання житла. Рішенням виконавчого комітету № 204 від 07 грудня 1990 року Фастівської міської ради народних депутатів родині у складі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та позивачу була надана квартира АДРЕСА_1. На підставі вказаного рішення 08 грудня 1990 року було видано ордер на вказане житло для вселення відповідачів та позивача.

З 1990 року по 1993 рік позивач навчався у Калінінградському військовому авіаційно технічному училищі. На початку 2011 року, коли стало питання щодо обновлення його документації для квартирного обліку, позивачу стало відомо, що вказана квартира була приватизована відповідачами без його участі. Свідоцтво про право власності на житло відповідачі отримали згідно рішення Фастівської міської ради від 07 вересня 1993 року за № 141/9.

Позивач вказав, що на час оформлення документації для приватизації житла він знаходився на навчанні і його відсутність у м. Фастів була тимчасовою, згідно положень про прописку, яка діяла на то час. В той час відповідачі приватизували вказану квартиру без його участі, а 29 липня 2008 року уклали між собою договір дарування вказаної квартири, а тому ОСОБА_3 просив суд визнати недійсним договір дарування частини квартири АДРЕСА_2 та розірвати його.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2011 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про розірвання договору дарування задоволено.

Розірвано договір дарування 2/3 частини квартири № 16, що знаходиться в буд. № 17 по вул. Куйбишева у м. Фастів укладений між ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 посвідчений Приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу Київської області від 29 липня 2008 року та зареєстрованого в реєстрі за № 2535.

Не погоджуючись вказаним із рішенням суду ПАТ «Грін Банк» подали апеляційну скаргу, в якій просять його скасувати, з мотивів порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі представник апелянта за довіреністю зазначила, що рішення є незаконним, оскільки ПАТ «Грін Банк» є іпотекодержателем спірної квартири і має першочергове право на задоволення своїх вимог за її рахунок згідно укладеного 09 червня 2009 року договору іпотеки між ВАТ Банк «Олімпійська Україна» (правонаступник ПАТ «Грін Банк») та ОСОБА_6 посвідченого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим № 3020. Крім того скаржник не був залучений до розгляду справи і не знав про існування вищевказаного рішення.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить задовольнити, рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2011 року скасувати, та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов міськрайонний суд виходив із ч. 1 ст. 652 ЦК України, якою передбачено, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладанні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобовязання.

Однак погодитись з таким висновком районного суду не можна, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, суд порушив норми матеріального та процесуального права.

Судова колегія вважає, що вказані порушення призвели до неправильного вирішення справи, тому суд апеляційної інстанції на підставі ст. 309 ЦПК України рішення суду першої інстанції скасовує, ухвалює нове рішення із наступних підстав.

Так судом першої інстанції встановлено, що рішенням виконавчого комітету № 204 від 07 грудня 1990 року Фастівської міської ради народних депутатів родині позивача була надана квартира АДРЕСА_1. З 1990 року по 1993 рік позивач ОСОБА_3 навчався у Калінінградському військовому авіаційно технічному училищі. В свою чергу відповідачі приватизували вказану квартиру без його участі, а 29 липня 2008 року уклали між собою договір дарування вказаної квартири.

Суд першої інстанції в рішенні вказав, що при аналізі доказів зібраних по справі, суд вважав їх достовірними, а позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню.

Між тим, такий висновок суду зроблений невірно, без належного дослідження в судовому засіданні обставин справи і перевірки їх доказами.

Відповідно ч. 2 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

По справі встановлено, що 05 червня 2009 року між ВАТ Банк «Олімпійська Україна» (правонаступник ПАТ «Грін Банк») та ОСОБА_6 був укладений договір про відкриття кредитної лінії № 06/09, відповідно до якого Банк надав ОСОБА_6 кредит у національній валюті на суму 465 000, 00 грн. під 25 % річних на термін до 05 червня 2013 року.

З метою забезпечення виконання зобовязань, що випливають з кредитного договору, між ПАТ «Грін Банк» та ОСОБА_6 09 червня 2009 року був укладений договір іпотеки, який засвідчений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_7 та зареєстровано в реєстрі за № 3021. Предметом іпотеки є спірна квартира АДРЕСА_1.

У звязку із систематичним невиконання умов кредитного договору, заочним рішенням Фастівського міськрайонного суду від 29 березня 2011року стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ «Грін Банк» заборгованість за кредитним договором № 06/09 від 05 червня 2009 року в сумі 666631, 88 грн.

У відповідності ст. 589, 590 ЦК України у разі невиконання зобовязання забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави, за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення.

21 квітня 2011 року ВДВС Фастівського міськрайонного управління юстиції було видано Постанову про відкриття виконавчого провадження ВП № 26054066.

Таким чином, зважаючи на те, що спірна квартира була обтяжена правом апелянта звернути на неї стягнення згідно Договору іпотеки, місцевий суд в порушення вимог ст.ст. 212 - 214 ЦПК України належним чином не зясував фактичні обставини справи, від яких залежить правильне вирішення спору щодо вимог ОСОБА_3, яка правова норма підлягає застосуванню для правовідносин, що виникли між сторонами.

Крім того, в мотивувальній частині рішення взагалі не зазначено, у чому полягає істотна зміна обставин, якими керувалися сторони по справі при укладенні оскаржуваного договору, а також не враховано місцевим судом те, що звернутися до суду з вимогою про розірвання договору у звязку істотною зміною обставин має право лише заінтересована сторона по договору при наявності умов зазначених в ст. 652 ЦК України.

В судовому засіданні апеляційної інстанцій представник ПАТ «Грін Банк» пояснив, що останнім нічого не було відомо про цей спір, вони були позбавлені можливості донести до відома суду свою правову позицію, надати суду докази про дійсні обставини справи та спору, а також заперечити проти доводів позивача.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3 про розірвання договору дарування не підлягають задоволенню, оскільки місцевим судом фактично не повністю досліджено матеріали справи та в порушення норм процесуального та матеріального права не зясовано ту обставину, що оскаржуване рішення може суттєво ускладнити процес реалізації предмета іпотеки і зробити неможливим задоволення законних вимог апелянта.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин справи, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції про задоволення позову не відповідає матеріалам справи, ухвалене з порушенням норм матеріального права і підлягає скасуванню із ухваленням нового про відмову в позові, оскільки вимоги позивача про розірвання договору даруванням не ґрунтуються на приписах закону.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 304, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Грін Банк» задовольнити.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 20 травня 2011 року скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді: