АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2012 року м. Дніпропетровськ

колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого: ОСОБА_2

Суддів: ОСОБА_3, ОСОБА_4

при секретарі: Грендач Т.В.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2012 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи приватний нотаріус Вільногірського міського нотаріального округу ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, визнання недійсним договору дарування квартири, визнання права власності на 1/2 частку квартири , -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2012 року у задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири, визнання недійсним договору дарування квартири, визнання права власності на 1/2 частку квартири - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду, яке не відповідає фактичним обставинам справита ухвалити нове, про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія судді вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову встановив, що позивач перебував у шлюбі з ОСОБА_10, яка померла 25.08.2009 року. Відповідачем ОСОБА_6 була придбана за кошти в сумі 15000 доларів США квартира, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1. буд.32, м.Вільногірськ Дніпропетровської області. Кошти на придбання квартири надані нібито ОСОБА_10 В подальшому ОСОБА_6 подарував зазначену квартиру доньці дружини від першого шлюбу відповідачці ОСОБА_7 Договір купівлі-продажу 14.05.2008 року, як і договір дарування від 27.01.2008 року були посвідченні нотаріально. вартість квартири була зазначена за вказівкою сторін, у розмірі 10 000грн.у договорі купівлі продажу, а у договорі дарування 2 321грн. Суд прийшов до висновку, що не надано жодного доказу того, що спірна квартира була придбана за спільні грошові кошти позивача та його померлої дружини ОСОБА_10 За постановою о/у Вільногірського МВ УМВС ОСОБА_11 від 28.01.2011р. про відмову в порушенні кримінальної справи встановлено, що підстав для порушення кримінальної справи за фактом шахрайства не встановлено. У порушені кримінальної справи відносно ОСОБА_6 відмовлено. Зазначена постанова не оскаржена.

Суд обґрунтовано прийшов до висновку, що купівля та продаж спірної квартири фактично відбулися. Дружина позивача - ОСОБА_10 стороною у договорі купівлі-продажу та власником квартири не була, заміна сторони у договорі діючим законодавством не передбачається, тому відсутні правові підстави для визнання права власності за особою, яка померла та відповідно для задоволення позову.

Як вбачається з матеріалів справи, суд правильно встановив вищезазначені обставини справи, дав цим обставинам та доказам по справі правильну правову оцінку і, відповідно до вимог ст. ст. 203, 215 ЦК України, ухвалив законне та обґрунтоване рішення. Належним чином перевірив встановлені фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позову, у зв'язку із чим, обґрунтовано відмовив задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач ОСОБА_6 визнав позов у повному обсязі та надавав пояснення, що купівля оспорюваної квартири відбулася за кошти померлої ОСОБА_10 та саме нею, не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції, оскільки судом правильно встановлено, що покази надані ОСОБА_6 в якості свідка протирічать іншим доказам по справі та не є належною підставою для задоволення позову.

У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержанняв момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частиною першою, третьою, п»ятою та шостою ст.203 цього кодексу.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, ухвалив правильне рішення з дотриманням норм процесуального права.

Зазначені в апеляційній скарзі доводи, що ОСОБА_10 була стороною у договорі купівлі-продажу від 14.05.2008 року та власником квартири належними доказами не підтверджені. Відповідно посилання апелянта на наявність заповіту померлої ОСОБА_10, яким вона заповідала все своє майно дітям, не є підставою для задоволення позову, так як зазначена квартира не визначена, як об»єкт спадкування після померлої ОСОБА_10

Таким чином, наведені в апеляційній скарзі доводи висновків місцевого суду не спростовують, а із матеріалів справи вбачається, що передбачені ст.309 ЦПК України підстави для скасування чи зміни судового рішення відсутні, і оскаржуване рішення судом першої інстанції ухвалене із додержанням норм процесуального та матеріального права. Рішення суду відповідає встановленим обставинам у справі та наданим доказам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2012 року - залишити без змін.

Ухвала чинна з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному прядку протягом двадцяти днів.

Судді :