Справа № 2 - 4096/11 р.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 травня 2012 року Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Спінчевської Н.А.,

при секретарі - Ковальовій С.В.,

за участю позивач ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики.

Позивач вказує на те, що 26 липня 2011 року між ним та ОСОБА_4 укладено договір позики, за яким він передав відповідачу 4400 дол. США, про що останній написав розписку та зобовязався повернути зазначені кошти до 1 вересня 2011 року.

Відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав, у встановлений строк суму позики не повернув, у звязку з чим існує заборгованість перед ним в сумі 4400 дол. США, що еквівалентно 35068 грн. 00 коп.

Посилаючись на викладене, а також на положення ст.ст. 629, 1049 України, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу у розмірі 35068 грн. 00 коп., а також понесені судові витрати, а саме 350 грн. 68 коп. судового збору, 120 грн. ІТЗ та 2000 грн. витрат на правовому допомогу.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлений позов, просили про його задоволення.

Представник відповідача заперечував проти позову. Вказував на те, що боргу перед позивачем відповідач не має, оскільки він частинами повернув позику.

Відповідач в судове засідання не зявився. Про час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. В судовому засіданні 5 квітня 2012 року відповідач позов не визнав, заперечуючи проти наявності боргу за договором позики.

Заслухавши пояснення позивача, представника позивача та представника відповідача, враховуючи пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного.

Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно із ч.2 ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Як вбачається з матеріалів справи, 26 липня 2011 року відповідачем було надано розписку про отримання ним від позивача грошових коштів у розмірі 4400 дол. США на строк до 1 вересня 2011 року. Зазначений факт визнаний сторонами.

Факт отримання грошових коштів за розпискою відповідачем не заперечується та підтверджується поясненнями його представника в судовому засіданні.

Частина 2 ст.1047 ЦК України допускає предявлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей.

Отже, між сторонами було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов договору позики й розписка від 26 липня 2011 року свідчить про його укладення відповідно до вимог ст.1046 ЦК України.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається.

За таких обставин суд вважає, що позов ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики в сумі 35068 грн. 00 коп. є обгрунтованим і підлягає задоволенню в межах заявлених вимог.

Що стосується заперечень представника відповідача щодо відсутності боргу за договором позики, то вони не можуть бути взяті до уваги оскільки, доказів про повернення грошових коштів позивачу відповідачем суду не надано.

Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені при подачі позову судові витрати, а саме 350 грн. 68 коп. судового збору і 120 грн. інформаційно-технічних витрат. З врахуванням положень Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20 грудня 2011 року на користь позивача з відповідача слід стягнути 1000 грн. витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 35068 грн. 00 коп. боргу, 1470 грн. 68 коп. судових витрат, а всього 36538 (тридцять шість тисяч пятсот тридцять вісім) грн. 88 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Н.А. Спінчевська