АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/2090/6230/2012 Головуючий 1 інст.: Іванова І.В.
Справа №2012/3771/2012 Доповідач: Піддубний Р.М.
Категорія: «житлові правовідносини»
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2012 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді: Піддубного Р.М.,

суддів: Малінської С.М., Швецової Л.А.,

при секретарі: Колісник Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 липня 2012 року та за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на додаткове рішення цього ж суду від 12 жовтня 2012 року по справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю, визнання права користування, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, виселення, зняття з реєстраційного обліку, відшкодування матеріальної та моральної шкоди та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_1, третя особа: державний нотаріус П'ятої Харківської державної нотаріальної контори Кожушна Лілія Миколаївна, про визнання договору дарування недійсним, визнання права власності, усунення перешкод у користуванні житловими приміщеннями, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом, в обґрунтування якого зазначили, що відповідно до договору дарування від 23 грудня 2010 року, ОСОБА_1 подарувала, а ОСОБА_2 прийняла в дар та з цього часу є власником житлового будинку АДРЕСА_1. Посилаючись на те, що відповідач протягом останніх семи років в будинку постійно не мешкає, але в кімнатах 1-5 та 1-6 вказаного будинку облаштував малярну майстерню та встановив замки на вхідних дверях, чим перешкоджає їм користуватися цими житловими приміщеннями, крім того не сплачує комунальні послуги та не приймає участі у проведенні поточного ремонту будинку, позивачі просили визнати їх право користування житловим будинком АДРЕСА_1, усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом демонтажу замків на вхідних дверях житлових кімнат 1-5 та 1-6 будинку, стягнути з ОСОБА_3 на їх користь 4700 грн. 20 коп. заборгованості з оплати комунальних послуг, визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням, зобов'язати КП «Жилкомсервіс» виселити ОСОБА_3 з будинку, зняти його з реєстраційного обліку, а також стягнути на їх користь по 3 000 грн. на відшкодування завданої неправомірними діями відповідача моральної шкоди.

У червні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом, мотивуючи який зазначив, що у вказаному будинку він проживає з народження, зареєстрований в ньому, тривалий час займає кімнати площею 14,1 та 14,3 кв.м. У квітні 2012 року позивачі за первісним позовом змінили замки на вхідних дверях будинку та вказаних кімнатах, чим створили йому перешкоди у користуванні цими приміщеннями. Посилаючись на те, що договір дарування, за яким його мати ОСОБА_1 23 грудня 2010 року подарувала будинок ОСОБА_2, укладений ОСОБА_1 в стані, в якому вона не усвідомлювала значення своїх дій, крім того, уклала договір без його, позивача, згоди, ОСОБА_3 просив визнати вищевказаний договір дарування недійсним, визнати за ним в порядку набувальної давності право власності на 1/3 частину зазначеного будинку та зобов'язати відповідачів не чинити йому перешкоди у користуванні житловими кімнатами площею 14,1 та 14,3 кв.м.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 липня 2012 року позов ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а також зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати, пов'язані з оплатою комунальних послуг у розмірі 2245 грн. 29 коп., зобов'язано ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_3 користуватися житловими кімнатами 14,1 та 14,3 кв.м. в буд. АДРЕСА_1. В іншій частині у задоволенні первісного та зустрічного позовів відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Додатковим рішенням цього ж суду від 12 жовтня 2012 року позовні вимоги ОСОБА_2 про усунення перешкод у користування жилими приміщеннями задоволено, вирішено демонтувати замки на вхідних дверях кімнат 1-5, 1-6 в будинку АДРЕСА_1. У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання права користування та усунення перешкод у користуванні жилими приміщеннями 1-5, 1-6 вказаного будинку відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, з урахуванням доводів, викладених у судовому засіданні, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, просили рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 липня 2012 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про усунення перешкод у користування житловими приміщеннями скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову в цій частині відмовити.

ОСОБА_3 в апеляційній скарзі просив додаткове рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 12 жовтня 2012 року змінити, відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про усунення перешкод у користування жилими приміщеннями шляхом демонтажу замків на вхідних дверях кімнат 1-5, 1-6 в будинку АДРЕСА_1.

Заслухавши доповідь судді, пояснення ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їх представників, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Частково задовольняючи позов ОСОБА_2 та зустрічний позов ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 законно, з дозволу попереднього власника, вселився до будинку АДРЕСА_1, протягом тривалого часу займав кімнати 1-5 та 1-6 вказаного будинку, що є підставою для зобов'язання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 усунути позивачу перешкоди у користуванні зазначеними житловими приміщеннями, але з урахуванням того, що встановлені ОСОБА_3 замки на дверях вказаних кімнат створюють перешкоди у користуванні ними новому власнику будинку - ОСОБА_2, додатковим рішенням задовольнив аналогічні позовні вимоги останньої.

Проте погодитись з висновками суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 не можна з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що на підставі договору дарування від 23 грудня 2010 року ОСОБА_2 є власником житлового будинку АДРЕСА_1, в якому з народження проживає та зареєстрований її брат ОСОБА_3

Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб.

Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Статтею 155 ЖК України закріплені гарантії прав громадян, які мають у власності жилий будинок, квартиру, згідно яких жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою).

Наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов'язки наймодавця і наймача та інші умови найму (ст. 158 ЖК).

Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Встановивши, що, право користування ОСОБА_2 належним їй на праві власності будинком порушено відповідачем ОСОБА_3, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що порушене право підлягає судовому захисту шляхом демонтажу замків на вхідних дверях кімнат 1-5 та 1-6 вказаного будинку.

Оскільки правових підстав для позбавлення ОСОБА_3 права користування жилим будинком АДРЕСА_1 не встановлено, житлове приміщення, яке він має право займати, повинно бути визначено його власником - ОСОБА_2

З огляду на викладене, висновок суду в частині зобов'язання ОСОБА_1 та власника будинку ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_3 у користування конкретними житловими приміщеннями, зокрема кімнатами 1-5 та 1-6, не можна вважати законним та обґрунтованим, у зв'язку з чим апеляційна скарга ОСОБА_2 та ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду в цій частині - скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні зазначених позовних вимог.

В іншій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржене, у зв'язку з чим його законність та обґрунтованість не перевірялась.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 липня 2012 року в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про зобов'язання ОСОБА_1 та ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні житловими кімнатами площею 14,1 кв.м. та 14,3 кв.м. в будинку АДРЕСА_1, а також в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судового збору в сумі 107 грн. 30 коп. - скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 в цій частині відмовити.

В іншій частині рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 26 липня 2012 року та додаткове рішення цього ж суду від 12 жовтня 2012 року залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді