Справа № 22Ц-1950/2012 Головуючий в суді І інстанції ОСОБА_1
Доповідач в суді ІІ інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 березня 2012 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Приходька К.П.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Семенцова Ю.В.,

при секретарі: Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Ставищенського районного суду Київської області від 10 лютого 2012 року у справі за позовною заявою ОСОБА_3 до Ставищенської районної державної нотаріальної контори, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання недійсними заповіту, свідоцтв про право на спадщину та договору купівлі-продажу.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою судді Ставищанського районного суду Київської області від 10 лютого 2012 року відмовлено у відкритті провадження у справі ОСОБА_3 до Ставищенської районної державної нотаріальної контори, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання недійсними заповіту, свідоцтв про право на спадщину та договору купівлі-продажу.

В апеляційній скарзі позивачка просять скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до Ставищанського районного суду Київської області.

Постановляючи ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі, суддя першої інстанції виходив із того, що вищезазначена заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Проте з такими висновками судді не можна погодитись з наступних підстав.

Колегія суддів, перевіряючи законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до розяснень, які містяться в п.7 (абз.1) постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК України.

Згідно з ч.2 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів зв'язку, якщо такі відомі; зміст позовних вимог; ціну позову щодо вимог майнового характеру; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; перелік документів, що додаються до заяви.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом про визнання недійсними заповіту, свідоцтв про право на спадщину та договору купівлі-продажу.

Ухвалою судді Ставищанського районного суду Київської області від 23 січня 2012 року позовну заяву залишено без руху надавши строк для усунення недоліків з підстав невідповідності вимогам ст.119 ЦПК України.

На виконання вимог вказаної ухвали позивач 09 лютого 2012 року подала уточнення до позовної заяви.

Ухвалою судді Ставищанського районного суду Київської області від 10 лютого 2012 року було відмовлено у відкритті провадження у даній справі.

Висновки судді першої інстанції, що оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_5, на імя яких складено спірний заповіт є спадкоємцями першої черги, а позивачка ОСОБА_3 є спадкоємицею другої черги після смерті спадкодавиці ОСОБА_7, - вона (позивачка) не входить до кола осіб, які мають право оскаржити спірний заповіт та договір купівлі-продажу житлового будинку, який успадкували ОСОБА_4 та ОСОБА_5 і згодом продали, не є підставою для відмови у відкритті провадження з урахуванням розяснень, які містяться в п. 4 Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами першою і другою статті 15 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або Господарським процесуальним кодексом України (статті 1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства. Оскільки згідно зі статтею 16 ЦПК не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого судочинства.

Також як вбачається з розяснень, які містяться в п.2 (абз.4) та п.7 (абз.4) постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» про те, що не допускається відмова у відкритті провадження у справі з мотивів недоведеності заявленої вимоги, відсутності доказів, пропуску позовної давності та інших передбачених законом підстав. Подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при предявленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Суд першої інстанції на вказані обставини справи уваги не звернув та дійшов помилкового висновку про повернення позову.

Згідно ч. 4 ст.311 ЦПК України суд скасовує ухвалу суду першої інстанції, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції , якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з передачею справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, відповідно до вимог ст. 311 ЦПК України, оскільки постановлена з порушенням вимог процесуального законодавства.

Керуючись ст.ст. 307, 311, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу судді Ставищенського районного суду Київської області від 10 лютого 2012 року скасувати, передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Головуючий: К.П. Приходько

Судді: Н.В. Ігнатченко

ОСОБА_8