АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія - 32 (ІУ) ОСОБА_1
Доповідач Турік В.П.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

03 серпня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Турік В.П.

суддів - Братіщевої Л.А., Митрофанової Л.В.

при секретарі - Алісовій І.В.

за участю: позивача - ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 28 жовтня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Міський тролейбус», ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Міський тролейбус», третя особа ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що 11 липня 2009 року з вини ОСОБА_4, яка працює водієм КП «Міський тролейбус», сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої його було травмовано.

Уточнивши позовні вимоги й предявивши їх також до ОСОБА_4, позивач просив суд стягнути на його користь з КП «Міський тролейбус» матеріальну шкоду в сумі 6450 грн. та моральну шкоду із ОСОБА_4 в сумі 20000 грн., а також стягнути із КП «Міський тролейбус» судові витрати.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 28 жовтня 2010 року, описку в якому виправлено ухвалою того ж суду від 13.12.2010 року, позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто на користь ОСОБА_2 із КП «Міський тролейбус» 1233,15 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та із ОСОБА_4 10000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Стягнуто з КП «Міський тролейбус» та ОСОБА_4 в рівних частинах на користь ОСОБА_2 3038,50 грн. в рахунок відшкодування судових витрат. Стягнуто з КП «Міський тролейбус» на користь держави 51 грн. державного мита.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4 ставить питання про скасування рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до неї про стягнення моральної шкоди та судових витрат з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову в цій частині, посилаючись на незаконність та необґрунтованість рішення, оскільки судом не врахованого того факту, що вона на момент ДТП перебувала у трудових відносинах з КП «Міський тролейбус», а тому у відповідності до норм ст. 1172 ЦК України відповідальність за завдану шкоду (як матеріальну так і моральну) повинно нести підприємство, у звязку з чим вона не може бути належним відповідачем по справі. Крім того, вважає, що позивачем не доведено факту заподіяння нею моральної шкоди належними та допустимими доказами, а розмір моральної шкоди визначено судом без врахування вимог розумності та справедливості. Не погоджується відповідач і з висновком суду про стягнення з неї судових витрат, вважаючи, що останні документально не підтверджені.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11.07.2009 року приблизно о 08 годині 20 хвилин ОСОБА_4, керуючи тролейбусом марки «ЮМЗ» № 657, рухаючись по проїзній частині по вул. Світлогірській в м. Кривому Розі, за зупинкою «На вимогу», проявила неуважність до дорожньої обстановки й здійснила наїзд на опору освітлення № 193. Внаслідок ДТП потерпілий ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 17.12.2009 року ОСОБА_4 визнано винною у скоєнні злочину за ст. 286 ч. 1 КК України.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 в частині стягнення з КП «Міський тролейбус» матеріальної шкоди, а із ОСОБА_4 моральної шкоди, суд першої інстанції керувався ст. 1167, 1178 ЦК України й виходив з обовязку КП «Міський тролейбус» нести матеріальну відповідальність, а ОСОБА_4, як винної особи нести відповідальність за завдану моральну шкоду.

Однак, колегія суддів не може погодитися з висновком суду першої інстанції про стягнення зі ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП з наступних підстав.

Частина 2 ст. 1187 ЦК України покладає обовязок з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки на особу, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.4 Постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року зі змінами та доповненнями, під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор тощо).

Правило покладення відповідальності на юридичну або фізичну особу у разі завдання шкоди їхнім працівником закріплено й в ч.1 ст. 1172 ЦК України.

Крім того, відповідно до розяснень, наданих Пленумом Верховного Суду України в п.8 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року зі змінами та доповненнями, за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов'язків, відповідальність несе організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу (статті 130, 132-134 КЗпП), якщо спеціальною нормою закону не встановлено іншого.

З матеріалів справи вбачається, що володільцем джерела підвищеної небезпеки тролейбуса марки «ЮМЗ» № 657 є КП «Міський тролейбус», водієм якого й працювала відповідач ОСОБА_4, здійснюючи перевезення пасажирів за маршрутом в день ДТП.

Отже, саме КП «Міський тролейбус», й повинно нести відповідальність за заподіяну позивачу ОСОБА_2 внаслідок ДТП як матеріальну, так і моральну шкоду.

Однак, правильно встановивши обставини справи, суд першої інстанції в порушення зазначених норм закону, необґрунтовано поклав обовязок з відшкодування моральної шкоди на відповідача ОСОБА_4, виходячи з її вини у заподіянні шкоди та того, що вимогу про відшкодування такої шкоди заявлено позивачем саме до ОСОБА_4

Оскільки у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди, то у відповідності до ст. 89 ЦПК України не підлягають стягненню з неї на користь позивача й судові витрати в розмірі 1519,25 грн. (3038,50 грн. : 2).

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_4 підлягає задоволенню, а рішення суду в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди та судових витрат скасуванню на підставі п.3, п.4 ст. 309 ЦПК України у звязку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та порушенням норм матеріального права з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Рішення суду в частині стягнення матеріальної шкоди та судових витрат з КП «Міський тролейбус» не оскаржується.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.1, 4 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - задовольнити.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 28 жовтня 2010 року в частині стягнення із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди в сумі 10000 грн. та судових витрат в сумі 1519,25 грн. - скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення моральної шкоди та судових витрат відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: