Справа № 2-4989/11
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

25.11.2011 року Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

Головуючого судді Шестакової З.С.

при секретарі Пометій Є.Т.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору міни нерухомості дійсним та визнання права власності на квартиру у порядку спадкування за законом,

встановив:

Позивач звернулась до суду із позовом про визнання договору міни нерухомості дійсним та визнання права власності на квартиру у порядку спадкування за законом.

Свої вимоги мотивує тим, що, 05 березня 2005 року помер її чоловік ОСОБА_4. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входило спадкове майно, яке складається з квартири №74, що розташована у будинку №2/2 по вул. Краснодонська у місті Нікополі Дніпропетровської області, що належав спадкодавцю на підставі договору обміну нерухомості, що виданий Нікопольською філією товарної біржі „Українська від 14 вересня 2000 року за реєстраційним №102485, зареєстрований КП „НМБТІ від 27 вересня 2000 року за реєстровим №59.

Під час життя чоловік не розпорядився своїм майном, однак вона прийняла спадщину фактичну, бо на момент смерті проживала разом із спадкодавцем та поховала його за власні кошти.

У встановлений законом строк вона звернулась до Другої Нікопольської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій у звязку з тим, що не було предявлено правовстановлюючого документу на спадкову квартиру, саме нею був предявлений договір обміну нерухомого майна, виданий Нікопольським філіалом товарної біржі „Україна від 14 вересня 2000 року, який нотаріально не посвідчувався і пояснено, що згідно чинного законодавства договір міни нерухомості повинен бути нотаріально посвідчений.

Крім того позивач посилається на те, що вона на той час важко хворіла, внаслідок чого отримала інвалідність другої групи загального захворювання довічно, тому 04 серпня 2005 року оформила у нотаріуса заяву про відмову від своїх спадкових прав на користь сина ОСОБА_5, однак син не виявив бажання прийняти спадщину після смерті батька у встановлений законом термін.

На підставі вищевикладеного, позивач просить суд, визнати договір міни нерухомості дійсним та визнати право власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом.

В судовому засіданні позивач позов підтримала, на його задоволенні наполягала.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову та визнання за ОСОБА_6 права власності на спадкову квартиру не заперечує.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився від нього надійшла заява про розгляд справи без його участі проти задоволення позову не заперечує.

Заслухавши позивача, розглянувши заяви відповідачів, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно ч.2 ст.220 ЦК України якщо сторони домовились відносно всіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами та відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки.

Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.

Як було встановлено судом, 05 березня 2005 року помер ОСОБА_4. Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входило спадкове майно, яке складається з квартири №74, що розташована у будинку №2/2 по вул. Краснодонська у місті Нікополі Дніпропетровської області, що належала спадкодавцю на підставі договору обміну нерухомості, укладеному на Нікопольській філії товарної біржі „Українська від 14 вересня 2000 року за реєстраційним №102485, зареєстрований КП „НМБТІ від 27 вересня 2000 року за реєстровим №59.

За життя ОСОБА_4 не залишив жодних заповідальних розпоряджень стосовно належного йому майна. Спадкоємцями першої черги за законом після його смерті є позивач та відповідач по справі ОСОБА_2, інших спадкоємців немає.

Позивач на момент смерті проживала разом із спадкодавцем, розпорядилась його майном, поховала його за власні кошти, але на той час важко хворіла, внаслідок чого отримала інвалідність другої групи загального захворювання довічно, тому 04 серпня 2005 року оформила у нотаріуса заяву про відмову від своїх спадкових прав на користь сина ОСОБА_2, однак син не виявив бажання прийняти спадщину після смерті батька у встановлений законом термін. Виходячи із змісту заяви відповідача по справі ОСОБА_2 він немає наміру приймати спадщину після смерті батька.

Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так при укладенні договору обміну між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було досягнуто згоди з приводу усіх його істотних умов і він відповідав їх справжній волі, тому предмет договору було виконано сторонами у повному обсязі, а саме: сторони домовились про вчинення факту міни та передачі ключів від обмінних квартир, вселилися в придбані квартири та на протязі тривалого часу відкрито і добросовісно користувалися ним. До того ж на момент укладення спірного договору діюче на той час законодавство дозволяло реєстрацію договорів, повязаних з нерухомістю товарними біржами на підставі ст. 15 ЗУ „Про товарну біржу від 10 грудня 1991 року., а тому позовні вимоги в частині визнання договору міни нерухомості квартири №74, що розташована у житловому будинку №2/2 по вул. Краснодонській у місті Нікополі, є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання права власності в порядку спадкування за законом, після смерті чоловіка ОСОБА_4, на квартиру №74, що розташована у житловому будинку №2/2 по вул. Краснодонській у місті Нікополі, також підлягають задоволенню, оскільки позивач ОСОБА_1 правомірно володіє спадковим майном є спадкоємцем першої черги за законом, фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, заява про відмову від прийняття спадщини була написана позивачем під час хвороби внаслідок якої вона отримала другу групу інвалідності, а тому відмовлялась на той час від прийняття спадщини на користь сина ОСОБА_2, який спадщину не прийняв і не має наміру приймати її в подальшому.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 10,11,14,15,212,213-215,218 ЦПК України, ст.ст.1261,1268 ЦК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору міни нерухомості дійсним та визнання права власності на квартиру у порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати дійсним договір міни нерухомості квартири №74, що розташована у житловому будинку №2/2 по вулиці Краснодонській у місті Нікополі Дніпропетровської області, укладений між ОСОБА_3 і ОСОБА_4, виданий Нікопольською філією товарної біржі „Українська від 14 вересня 2000 року за №102485, зареєстрований в КП „НМБТІ від 27 вересня 2000 року за реєстровим №59 (записаний у книзі за №10).

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на квартиру №74, що розташована у будинку №2/2 по вулиці Краснодонській у місті Нікополі Дніпропетровської області у порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка, ОСОБА_4, який помер 05 березня 2005 року.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Нікопольський міськрайонний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя:

ОСОБА_7