КОМПАНІЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
КІРОВОГРАДСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2 -21/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2011 року
селище Компаніївка

Компаніївський районний суд
Кіровоградської області у складі:

головуючої судді
Варакіної Н.Б.

при секретарі Степановій
Л.Г.

розглянув у відкритому судовому
засіданні в селищі Компаніївка
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи орган опіки
та піклування Компаніївської РДА
Кіровоградської області, приватний
нотаріус Компаніївського районного
нотаріального округу Солодова Л.А. про
визнання недійсним договору дарування
житлового будинку з надвірними
спорудами

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з
позовом до ОСОБА_2, треті особи ОСОБА_3,
орган опіки та піклування
Компаніївської РДА Кіровоградської
області, приватний нотаріус
Компаніївського районного
нотаріального округу Солодова Л.А. про
визнання недійсним договору дарування
житлового будинку з надвірними
спорудами. Після доповнення позовних
вимог просив визнати договір дарування
житлового будинку з надвірними
спорудами нікчемним та недійсним
правочином.

Ухвалою суд від 28 грудня 2010 року
ОСОБА_3 залучена до участі в справі в
якості відповідача.

В обґрунтування вимог позивач
зазначає, що перебуваючи в шлюбі з
ОСОБА_3, придбав у 1999 році будинок,
розташований по АДРЕСА_3, де проживав з
дружиною та синами ОСОБА_2 та ОСОБА_6
Вироком суду від 12 грудня 2005 року,
неповнолітній ОСОБА_6 засуджений до 9
років позбавлення волі та з нього на
користь потерпілої стягнуто у
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди 10 786 грн. Оскільки він
та ОСОБА_3 на той час були законними
представниками сина, обов'язок по
відшкодуванню шкоди, у разі
відсутності майна у неповнолітнього,
покладався на них. З метою уникнути
конфіскації будинку, який знаходився у
їх власності вирішив переоформити
будинок на сестру ОСОБА_7, але
погодившись на пропозицію дружини 19
травня 2006 року подарував будинок сину -
ОСОБА_2 Вважає, що договір дарування
вчинений під впливом обману зі сторони
ОСОБА_3 та під впливом тяжкої обставини,
з цих підстав просить визнати його
недійсним.

Крім того, посилається на те, що на
момент укладення договору дарування
вони з відповідачем мали
неповнолітнього сина - ОСОБА_6, але не
отримали дозвіл органу опіки та
піклування на відчуження будинку. З цих
підстав просить визнати договір
дарування нікчемним та застосувати
наслідки недійсності нікчемного
правочину.

В судовому засіданні позивач та його
представники ОСОБА_8 та ОСОБА_9 вимоги
підтримали. Суду пояснили, що позивач
вважає договір дарування будинку,
розташованого по АДРЕСА_3 нікчемним,
оскільки при його укладенні вони з
відповідачем не отримали дозвіл на
відчуження будинку у органу опіки та
піклування, чим порушили права
неповнолітнього ОСОБА_6, який на той час
знаходився у місцях позбавлення волі.

Крім того, зазначив, що опинився під
впливом тяжкої обставини, а саме
можливості конфіскації будинку, в
рахунок відшкодування шкоди
заподіяної неповнолітнім сином.
Скориставшись цим, ОСОБА_3 ввела його в
оману, умовивши подарувати будинок,
усиновленому ним сину -ОСОБА_2, з умовою,
що після виконання рішення суду
останній переоформить будинок знову на
нього.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_2 та
його представник ОСОБА_10 позов не
визнали суду пояснили, що будинок по
АДРЕСА_3 подарований їй та позивачу у 2004
році ОСОБА_11 В зазначеному будинку,
який був сумісною власністю подружжя,
проживали родиною, а саме вона,
відповідач, з яким на той час була
одружена, сини ОСОБА_6., ОСОБА_2 При цьому
всі члени родини були зареєстровані за
адресою АДРЕСА_1, в квартирі, яка
приватизована на неї, відповідача та
синів, та в подальшому продана
ОСОБА_12 На продаж зазначеної квартири
отримали згоду органу опіки та
піклування Компаніївської РДА
Кіровоградської області, оскільки вона
була власністю неповнолітніх дітей.
Спірний будинок власністю дітей не був,
вони навіть не були зареєстровані за
цією адресою. Рішення про дарування
будинку синові приймали вдвох з
позивачем, волевиявлення його було
вільне, в оману позивача не вводила,
збігу тяжких обставин не було. Вважає,
що подарувавши будинок синові ОСОБА_2,
частково виконали розпорядження
Компаніївської РДА, щодо придбання
житла у власність дітей. Оскільки на
той час ОСОБА_6 був засуджений до 9 років
позбавлення волі і відбував покарання,
вважали, що забезпечувати його житлом
потреби немає, оскільки це можливо
зробити після його звільнення.
ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_6 помер.

Представник ОСОБА_2 зазначила, що
позивачем пропущений строк позовної
давності, щодо визнання договору
дарування недійсним.

Представник Компаніївської РДА
Кіровоградської області Піскун С.М.
вимоги підтримала, вважає, що договір
дарування будинку по АДРЕСА_3 укладений
з порушенням норм закону, які
передбачають отримання дозволу органу
опіки та піклування на відчуження
майна, що є власністю неповнолітніх
дітей.

Третя особа приватний нотаріус
Солодова Л.А. в судове засідання не
з`явилась, про час та місце слухання
справи повідомлена належним чином.

Свідок ОСОБА_7 суду повідомила, що в 2006
році ОСОБА_1 звернувся до неї з
пропозицією подарувати їй будинок,
розташований по АДРЕСА_3, з метою
уникнути його конфіскації в зв'язку з
виконанням вироку суду про стягнення
шкоди, заподіяної його неповнолітнім
сином, а після відшкодування шкоди
знову переоформити будинок на нього.
Пізніше сторони по справі вирішили
подарувати будинок ОСОБА_2

Свідки ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16,
ОСОБА_17, ОСОБА_18 суду
повідомили, що були сусідами та
товаришами сторін та їм відомо, що
сторони подарували будинок,
розташований по АДРЕСА_3 ОСОБА_2, з метою
уникнути конфіскації в зв'язку з
виконанням вироку суду про стягнення
шкоди, заподіяної їх неповнолітнім
сином. Крім того, ОСОБА_15 та ОСОБА_16
зазначили, що їм невідомо, щоб ОСОБА_1
мав намір подарувати будинок сестрі -
ОСОБА_7

Свідок ОСОБА_11 повідомив, що подарував
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 будинок по
АДРЕСА_3, а вони йому квартиру АДРЕСА_1,
про що була тільки усна домовленість.
Сторони залишались власниками
квартири до того, як він вирішив
продати її ОСОБА_12

Свідок ОСОБА_12 повідомила, що придбала
квартиру АДРЕСА_1 у ОСОБА_1, ОСОБА_3 та їх
дітей, але гроші за неї віддала ОСОБА_11

Заслухавши пояснення сторін, їх
представників, представника
Компаніївської РДА Кіровоградської
області, дослідивши письмові матеріали
справи, суд вважає, що позов
задоволенню не підлягає з наступних
підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3
перебували у зареєстрованому шлюбі 23
травня 1989 року по 17 березня 2010 року (а.с.
20, 39).

Від шлюбу мають двох синів ОСОБА_2
ІНФОРМАЦІЯ_2, який усиновлений
позивачем, та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 19,
38).

Відповідно до свідоцтва про право
власності на житло від 17 січня 1997 року
ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_2 та ОСОБА_6 на
праві спільної сумісної власності
належала квартира АДРЕСА_1 (а.с. 42).

Зазначену квартиру, зі згоди
Компаніївської РДА Кіровоградської
області 16 липня 2003 року продали
ОСОБА_12 (а.с. 147).

29 грудня 2004 року ОСОБА_11 подарував
ОСОБА_1 та ОСОБА_3 будинок з надвірними
спорудами, розташований за адресою
АДРЕСА_3 (а.с. 65).

В судовому засіданні вставлено, що
сторони фактично проживали за адресою
АДРЕСА_3, а зареєстровані були за
адресою АДРЕСА_1

Вироком Компаніївського районного
суду Кіровоградської області від
12 грудня 2005 року неповнолітній
ОСОБА_6 засуджений до 8 років
позбавлення волі та у відшкодування
матеріальної та моральної шкоди з
нього на користь потерпілої стягнуто 10
786 грн., обов'язок по відшкодуванню яких,
в разі відсутності майна у
неповнолітнього, покладений на
законних представників ОСОБА_1 та
ОСОБА_3 (а.с. 10).

19 травня 2006 року ОСОБА_1 та ОСОБА_3
подарували будинок по АДРЕСА_3 синові
ОСОБА_2, з метою уникнути відшкодування
шкоди, за рахунок його продажу.

Зазначене підтверджується поясненнями
позивача та показами свідків,
допитаних в судовому засіданні, які
спростовують пояснення відповідача, що
будинок подарований синові, на
виконання розпорядження
Компаніївської РДА, щодо придбання
житла у власність дітей, яких вони
позбавили права власності на квартиру
АДРЕСА_1.

Позивач просить визнати недійсним
договір дарування будинку по
АДРЕСА_3, з тих підстав, що він
вчинений під впливом тяжких обставин, а
саме усвідомлення можливості втрати
права власності на зазначений будинок.

Відповідно до ст. 233 ЦК України
правочин, який вчинено особою під
впливом тяжкої для неї обставини і на
вкрай невигідних умовах, може бути
визнаний судом недійсним незалежно від
того, хто був ініціатором такого
правочину.

З твердженнями позивача погодитися не
можна, оскільки в судовому засіданні
встановлено, що на час виконання вироку
суду, в частині відшкодування шкоди,
позивач працював у Обласній
організації українського тваринництва
та відрахування проводились з його
заробітної плати.

Крім того, як на одну з підстав визнання
договору недійсним позивач
посилається на те, що договір дарування
укладений під впливом обману зі
сторони ОСОБА_3

Постановою Пленум Верховного Суду
України № 9 від 06 листопада 2009 року (п. 20)
роз'яснив, що правочин визнається
вчиненим під впливом обману у випадку
навмисного введення іншої сторони в
оману щодо обставин, які впливають на
правочин. Ознакою обману є умисел у
діях однієї із сторін правочину.

Наявність умислу в діях відповідача,
істотність значення обставин, щодо
яких особу введено в оману, і сам факт
обману повинна довести особа, яка діяла
під впливом обману.

В судовому ОСОБА_3 повідомила, що на час
укладення договору вони з позивачем
проживали однією сім'єю, розумілися
один з одним, всі питання вирішували
спільно. Рішення про дарування будинку
синові приймали також спільно.
Зазначене підтвердили свідки, допитані
судом за клопотанням позивача.

Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивач не надав суду доказів, які б
підтвердили факт ведення його в оману
ОСОБА_3

Разом з цим позивач просить визнати
договір дарування зазначеного будинку
нікчемним та застосувати наслідки
недійсності нікчемного правочину з тих
підстав, що на момент укладення
договору дарування вони з ОСОБА_3 мали
неповнолітнього сина - ОСОБА_6, але не
отримали дозвіл органу опіки та
піклування на відчуження будинку.

Посилається на ч. 6 ст. 203 ЦК України, в
якій зазначено, що правочин, що
вчиняється батьками не може суперечити
правам та інтересам їхніх малолітніх,
неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Також позивач посилається на ст. 17
Закону України «Про охорону
дитинства»та ст. 12 Закону України «Про
основи соціального захисту бездомних
громадян і безпритульних дітей».

Так ч. 3 ст. 17 Закону України «Про
охорону дитинства»визначає, що батьки
або особи, що їх замінюють, не мають
права без дозволу органу опіки та
піклування, наданого відповідно до
закону укладати договори, які
підлягають нотаріальному посвідченню
та/або державній реєстрації,
відмовлятися від належних дитині
майнових прав, здійснювати поділ,
обмін, відчуження житла,
зобов'язуватися від імені дитини
порукою, видавати письмові
зобов'язання.

Частиною 4 статті 12 передбачено, що для
вчинення будь-яких правочинів щодо
нерухомого майна, право власності на
яке або право користування яким мають
діти, необхідний попередній дозвіл
органів опіки та піклування, що
надається відповідно до закону.

Згідно ст. 224 ЦК України правочин,
вчинений без дозволу органу опіки та
піклування є нікчемним.

В зазначених нормах закону йдеться
мова про охорону права дітей на
нерухоме майно на яке вони мають право
власності або право користування.

Спірний будинок подарований тільки
позивачу та ОСОБА_3 під час шлюбу, є
об'єктом спільної сумісної власності
подружжя, діти (ОСОБА_2 та
ОСОБА_6.) права власності на нього не
мають.

Крім того, станом на 19 травня 2006 року
(день дарування будинку) діти за цією
адресою зареєстровані не були.

Сторони в судовому засіданні пояснили,
що всі члени родини були зареєстровані
за адресою АДРЕСА_1, хоча фактично
проживали АДРЕСА_3.

Таким чином дозволу органу опіки та
піклування на відчуження будинку
непотрібно, оскільки майнові права
дітей (право володіння чи користування
нерухомістю) не порушувались.

Син сторін - ОСОБА_6, права якого, на
думку позивача, були порушені при
укладенні договору дарування,
ІНФОРМАЦІЯ_6 помер.

Суд звертає увагу що в одній позовній
заяві ОСОБА_1 просить визнати один і той
самий правочин нікчемним та недійсним,
що суперечить нормам цивільного
законодавства.

Нікчемний правочин не вимагає визнання
його недійсним судом, оскільки його
недійсність встановлена законом (ч. 2
ст. 215 ЦК України).

За умови нікчемності правочину, він не
може бути одночасно визнаний недійсним
з інших підстав, на які посилається
позивач, оскільки недійсний правочин
це оспорюваний правочин, який не
відповідає вимогам закону.

Нікчемний та недійсний правочин
взаємовиключні поняття.

Відповідно до ст. 60, 70 СК України майно,
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності, частки в
майні дружини та чоловіка є рівними,
якщо інше не визначено домовленістю
між ними або шлюбним договором.

Суд звертає увагу на те, що позивач
ставить питання про визнання правочину
нікчемним та недійсним без врахування
того, що будинок був спільною сумісною
власністю подружжя, і він та ОСОБА_3
мали право власності на нього по Ѕ
кожний. ОСОБА_3 правочин не оспорює та
погоджується з тим, що подарувала
синові свою частку. Тому позивач міг
оспорювати договір дарування тільки
щодо своєї Ѕ частки, яка належала йому
на праві спільної сумісної власності
подружжя.

Крім того, позивачем пропущений
трирічний строк позовної давності для
звернення до суду за захистом своїх
прав.

В зв'язку з вищевикладеним позовні
вимоги ОСОБА_1 безпідставні, не
ґрунтуються на законні, а тому
задоволенню не підлягають.

На підставі ст.ст. 203, 215, 216, 224, 230, 233, 258, 267
ЦК України, керуючись ст.ст. 208-215 ЦПК
України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
ОСОБА_3, треті особи орган опіки та
піклування Компаніївської РДА
Кіровоградської області, приватний
нотаріус Компаніївського районного
нотаріального округу Солодова Л.А. про
визнання недійсним договору дарування
житлового будинку з надвірними
спорудами -відмовити.

Рішення може бути оскаржено до
апеляційного суду Кіровоградської
області через суд першої інстанції
шляхом подачі в 10-денний строк з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя Компаніївського

районного суду

Кіровоградської області
Н.Б.
Варакіна