Справа № 2-118/11
РІШЕННЯ

Іменем України

21 січня 2011 року Сторожинецький районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді Яківчика І.В.

при секретарі Гулей М.Г.

за участю позивачів їх представника ОСОБА_1 та представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Сторожинець справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди

встановив:

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись в суд із позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди посилаючись на те, що відповідач 14 січня 2010 року із хуліганських мотивів наніс їм легкі тілесні ушкодження, щодо чого відносно відповідача була порушена кримінальна справа за ознаками ч.І ст.296 КК України, яка постановою Сторожинецького райсуду від 25.02.2010 року була закрита, а відповідач звільнений від кримінальної відповідальності за ст.46 КК України, тобто за примиренням. Вказане примирення між ними стало можливим внаслідок того, що відповідач пообіцяв відшкодувати нанесену їм шкоду, розмір якої вони попередньо узгодили. На вказану суму, для підтвердження досягнутої домовленості та в звязку з відсутністю у відповідача необхідної суми грошей ним, було видано письмову розписку про ніби-то наявне зобовязання позики, яке в подальшому рішенням Сторожинецького райсуду від 20.10.2010 року було визнано недійсним. Відповідач нанесену і домовлену суму моральної шкоди не відшкодував. Моральна шкода полягає в тому що позивачі, від нанесених ударів відповідачем, отримали фізичний біль та тривалі душевні страждання внаслідок цинічного, безпричинного і нецензурного їх приниження в присутності інших мешканців міста. Від цього вони стали замкнутими, стороняться людей які цікавляться подробицями їх побиття. Крім того їм завдає душевних страждань і обман, який використав відповідач для того щоб закрити щодо себе кримінальну справу і не відшкодувати нанесену моральну шкоду, змушуючи їх ходити по судах. Просили стягнути з відповідача 15 тисяч гривень нанесеної моральної шкоди та судові витрати по справі.

В судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали, посилаючись на викладені обставини, додатково пояснивши, що ніяких грошей в рахунок відшкодовання нанесеної шкоди вони від відповідача не отримували, а заяви в кримінальній справі про її закриття писали тому, що пожаліли відповідача який дуже їх просив і обіцяв відшкодувати всю нанесену шкоду.

Представник відповідача ОСОБА_2, в судовому засіданні, позовні вимоги визнав частково в сумі чотири тисячі гривень зазначивши, що фактично відповідач із позивачами домовились про відшкодування дванадцяти тисяч гривень нанесеної моральної та матеріальної шкоди. Чотири тисячі гривень моральної шкоди ОСОБА_5 відшкодував позивачам одразу ж при написанні ними заяв про закриття кримінальної справи, а решту грошей які повязані із відшкодуванням нанесеної матеріальної шкоди він дійсно пообіцяв відшкодувати при наданні позивачами підтверджуючих документів щодо понесених ними матеріальних затрат, а оскільки таких документів позивачі не надали то він не має наміру без цих документів платити гроші. Вартість понесених судових витрат представник визнав в сумі пропорційній визнаним вимогам..

Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи і інші докази суд на підставі встановлених фактів і відповідних їм правовідносин вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Предметом цивільного позову позивачів є відшкодування моральної шкоди. Згідно положень ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

На підставі пояснень сторін даних ними в судовому засіданні та досліджених матеріалів кримінальної справи № 1-87/10 по обвинуваченню ОСОБА_5 в скоєнні злочину передбаченого ч.І ст.296 КК України, судом встановлено, що 14.01.2010 року біля 03.00 години відповідач ОСОБА_5 перебуваючи в стані алкогольного спяніння, грубо порушуючи громадський порядок, з мотивів явної неповаги до суспільства та з особливою зухвалістю, наніс удари руками та ногами по різних частинах тіла позивачів.

Постановою Сторожинецького райсуду від 25.02.2010 року по вказаній кримінальній справі, провадження закрито, а ОСОБА_5 звільнено від кримінальної відповідальності по нереабілітуючій підставі, передбаченій статтею 46 КК України, в звязку з його примиренням з потерпілими. ОСОБА_5 свою вину у скоєнні хуліганських дій та нанесенні позивачам легких тілесних ушкоджень з хуліганських мотивів, визнав повністю і розкаявся у вчиненому.

Таким чином суд вважає, що виявлені у позивачів тілесні ушкодження в т.ч. і з короткочасним розладом здоровя, сталися в результаті дій відповідача вчинених ним із хуліганських мотивів, а тому не знаходячи заперечень цього факту, суд знаходить доведеним факт наявності шкоди, протиправності поведінки відповідача та причинного звязку між нанесеною шкодою і протиправною поведінкою відповідача. Виходячи з чого суд вважає, що відповідач є у відповідності до положень ст.1167 ЦК України, відповідальним за нанесену ним шкоду.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Зважаючи на підстави позовних вимог та підстави заперечень і їх доказаність, суд знаходить, що нанесена позивачам моральна шкода полягає у фізичному болю якого вони зазнали від неправомірного їх побиття відповідачем та у стражданнях які зазнав ОСОБА_3 внаслідок короткочасного розладу його здоровя, оскільки із досліджених в судовому засіданні актів судово-медичного обстеження позивачів, що знаходиться в кримінальній справі № 1-87/10 (а.с.26,27) вбачається, що у позивачки ОСОБА_4, внаслідок її побиття відповідачем, при обстеженні виявлені легкі тілесні ушкодження, а у позивача ОСОБА_3 внаслідок побиття виявлені легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоровя.

Крім того шкода полягає і в душевних стражданнях, яких позивачі зазнали у звязку з протиправною поведінкою відповідача щодо них. Вказана поведінка відповідача полягає не тільки в нанесенні ним ударів руками і ногами по різних частинах тіла позивачів, а і у нахабному поводженні, буйстві і бешкетуванні відповідача поєднаному з насильством що спричинило тілесні ушкодження. Такі, доказані, хуліганські дії відповідача є суспільно небезпечними діями які грубо порушили громадський порядок і особисті інтереси відповідачів котрі перебували в епіцентрі цих дій і відповідно постраждали від них.

Шкода, на думку суду, полягає і в душевних стражданнях яких позивачі зазнали у звязку з протиправною поведінкою відповідача щодо членів їх сімї, оскільки позивачі являються подружжям, а відповідно переживали і один за одного, боячись щоб хуліганськими діями відповідача не було нанесено шкоду здоровю когось із подружжя..

Позивачам також була нанесена моральна шкода яка полягає в душевних стражданнях внаслідок протиправної поведінки відповідача щодо відшкодування нанесеної і домовленої суми шкоди. Домовившись про суму відшкодування та пообіцявши відшкодування, відповідач такої обіцянки не виконав. Визнання відповідачем позовних вимог, хоч і в частковому відношенні, на думку суду, свідчить саме про відмову від виконання домовленостей при закритті кримінальної справи та про наявність у позивачів моральної шкоди в звязку з цим. Про вказане свідчить і незрозуміла, запутана та обманна поведінка відповідача щодо написання в день закриття щодо нього кримінальної справи, розписки про ніби-то отриману у позивачів позику на суму вісім тисяч гривень. Запутаність і обманність цих дій випливає як із дій по написанню розписки (позики) так і з дій відповідача по написанню зустрічного позову про визнання зобовязання цієї позики недійсним, який Сторожинецьким райсудом було задоволено 20.10.2010 року (а.с.4).

Згідно положень ст.57 ЦПК України показання сторін та їх представників не є тими фактичними даними на підставі яких суд має встановити наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги чи заперечення сторін.

Виходячи з цього, суд вважає, що заперечення відповідача щодо частини позовних вимог, грунтується не на доказах, а на бажанні відповідача уникнути цивільно-правової відповідальності за нанесену ним шкоду, оскільки крім пояснень представника позивача, щодо відшкодування частини моральної шкоди в сумі чотири тисячі гривень та щодо досягнутої домовленості розміру і порядку відшкодування матеріальної шкоди, суду не представлено жодного доказу.

Зазначаючи про фактичне відшкодування нанесеної моральної шкоди в сумі чотири тисячі гривень, в день закриття щодо нього кримінальної справи та бажання в подальшому відшкодувати матеріальні збитки при наданні позивачами підтверджуючих документів, відповідач не врахував умови при яких стало можливим закриття кримінальної справи щодо нього, адже в постанові Сторожинецького райсуду від 25.02.2010 року по справі № 1-87/10, суд звільняючи ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності виходив з того що підсудний і потерпілі між собою примирились і потерпілі не мають до нього претензій матеріального характеру. Внаслідок цього позивачі і не заявляють будь-яких претензій матеріального характеру, а тільки вимоги повязані із відшкодуванням моральних збитків.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд виходить із вимог статті 23 ЦК України та враховує наявність вини відповідача в нанесенні шкоди, характер правопорушення, вчиненням якого нанесена моральна шкода, а саме що це є злочин, тобто суспільно небезпечне винне діяння проти громадського порядку, проти нормальних умов життя людей, проти спокійного їх відпочинку проти правил поведінки в суспільному житті і побуті, проти особистих інтересів позивачів і їх здоровя.

Суд також враховує глибину фізичних і душевних страждань позивачів внаслідок протиправної поведінки відповідача по відношенню до кожного з них окремо та по відношенню до їх сімї як в момент вчинення хуліганських дій із нанесенням тілесних ушкоджень так і в подальшому в процесі відшкодування нанесеної шкоди.

Розмір грошового відшкодування, суд визначає також виходячи і з тієї суми про яку позивачі та відповідач домовились і яка стала підставою для закриття щодо відповідача кримінальної справи.

Крім того суд, при визначенні розміру відшкодування враховує вимоги розумності і справедливості.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 213, 215, 223 ЦПК України та ст.ст.23, 1167 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування моральної шкоди, задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 12000 (дванадцять тисяч) гривень нанесеної моральної шкоди та 2120 (дві тисячі, сто двадцять) гривень судових витрат повязаних з розглядом судової справи

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження, якщо заяву про апеляційне оскарження не було подано. Заява про апеляційне оскарження рішення суду подається до Апеляційного суду Чернівецької області через Сторожинецький районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга на рішення суду подається в тому ж порядку, протягом 20 днів після подання заяви про апеляційне оскарження.

СУДДЯ: