АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-5957/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Рудь В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Куценко Т.Р., Повєткіна В.В.

при секретарі: Гребенкіній Г.М.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «Приватбанк» на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 09 грудня 2009року за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «Приватбанк» про визнання незаконним підвищення процентної ставки за договором кредиту, -

В с т а н о в и л а :

У травні 2009року ОСОБА_3 звернувся з позовом, який уточнив у грудні 2009року(а.с.34) до Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «Приватбанк» про визнання незаконним підвищення процентної ставки за договором кредиту.

Позивач зазначав, що 30.11.2007року між ним та Публічним акціонерним товариством ОСОБА_2 «Приватбанк» укладено кредитний договір №KGPNAW 10770097, відповідно до умов якого щомісяця, починаючи через місяць, в період сплати повинен надавати банку кошти у сумі 1240,85грн. для погашення заборгованості за кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди. Річна процентна ставка на залишок по кредиту встановлена 10,08%.

Починаючи з грудня 2007року сумлінно погашав заборгованість по кредиту у сумі 1240,85грн.

11 січня 2009року отримав письмове повідомлення від 06.01.2009року за підписом голови правління ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_4, з якого дізнався, що банк вимагає змінити умови кредитного договору №KGPNAW 10770097 від 30.11.2007року, а саме змінити відсоткову ставку за кредитним договором з 15,56% річних на 21,36% річних, починаючи з 01 лютого 2009року.

Не погодившись з зазначеними змінами, 14 січня 2009року звернувся до банку з письмовим повідомленням-відповіддю про надання обґрунтованого письмового розяснення щодо підстав підвищення відсоткової ставки. Після неодноразового звернення працівники банку зателефонували йому 27 березня 2009року та запропонували отримати відповідь на звернення від 14.01.2009року.

Посилаючись на викладені обставини та порушення відповідачем норм діючого законодавства, що регулює порядок підвищення відсоткової ставки, позивач, уточнивши позов(а.с.34), просив визнати незаконним підвищення процентної ставки за кредитним договором №KGPNAW 10770097 від 30.11.2007року та зобовязати відповідача залишити процентну ставку за користування кредитними коштами у розмірі 15,56%, стягнути з відповідача за юридичні послуги 1000грн. та транспортні витрати у сумі 541грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 09 грудня 2009року стягнуто з Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «Приватбанк» на користь ОСОБА_3 на юридичні послуги 1000грн., транспортні витрати у розмірі 541грн.(а.с.40-41).

Додатковим рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 12 березня 2010року стягнуто з Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «Приватбанк» на користь ОСОБА_3 витрати по оплаті судового збору у розмірі 51грн. та витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи у розмірі 120грн.(а.с.59).

Додатковим рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 01 жовтня 2010року визнано незаконним підвищення процентної ставки за кредитним договором №KGPNAW 10770097 від 30.11.2007року, укладеного між ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством ОСОБА_2 «Приватбанк».

В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство ОСОБА_2 «Приватбанк» просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити у повному обсязі, посилаючись на неповне зясування обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

9 січня 2009 року набрав чинності Закон України № 661-VІ від 12 грудня 2008 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку».

Зазначеним Законом ЦК України доповнено статтею 1056-1 «Проценти за кредитним договором», відповідно до частин другої та третьої якої встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

Як вбачається з матеріалів справи, 30.11.2007року між Публічним акціонерним товариством ОСОБА_2 «Приватбанк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір №KGPNAW 10770097, згідно з яким останньому надано кредит у розмірі 80951,58грн. на купівлю автомобіля на строк до 28.11.2014року зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,84% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом - 10,08% на рік(а.с.8-10).

Відповідно до п. 2.3.1 договору банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом при зміні кон'юнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж на 10 % у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладання даного договору; зміні облікової ставки НБУ; зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (за ставкою НБУ).

Листом від 06.01.2009року, відправленого на адресу позивача, який останній отримав 11.01.2009року, про що зазначив в позовній заяві, відповідачем повідомлено про збільшення з 1 лютого 2009 року відсоткової ставки за договором до 21,36 % річних і запропоновано в разі незгоди в строк до 20 січня 2009 року письмово повідомити про своє рішення(а.с.12).

14 січня 2009 року позивач направив на адресу начальника Кіровоградської філії відділення №8 ПАТ КБ "Приватбанк" повідомлення про свою незгоду на збільшення відповідачем відсоткової ставки з 1 лютого 2009 року, тобто після набрання чинності Закону від 12 грудня 2008 року № 661-VI, яким доповнено ЦК України ст.1056-1 ЦК України (9 січня 2009 року).

Крім того, відповідно до п. 2.3.1 кредитного договору від 30.11.2007 року при збільшенні в односторонньому порядку відсоткової ставки банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки.

Як видно із справи, відсоткова ставка була підвищена банком на підставі розпорядження ПАТ КБ "Приватбанк" від 31.12.2008року(а.с.25) та, як зазначено у вказаному листі ПАТ КБ "Приватбанк" від 06.01.2009року, збільшення відсоткової ставки за кредитним договором буде проведено з 1 лютого 2009 року, тобто після набрання чинності зазначеного Закону України №661 від 12.12.2008року про доповнення ЦК України ст.1056-1 ЦК України.

Таким чином, із справи видно, що на час направлення позивачу листа від 6 січня 2009 року щодо збільшення процентної ставки, ЗАТ КБ «ПриватБанк» було достовірно відомо про те, що 9 січня 2009 року набирає чинності Закон України № 661-VІ від 12 грудня 2008 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку».

Встановивши фактичні обставини та докази в їх підтвердження, суд прийшов до правильного висновку, що збільшення банком розміру процентів за кредитним договором в односторонньому порядку з 1 лютого 2009 року є незаконним, оскільки на той час уже була чинною стаття 1056-1 ЦК України про заборону таких дій, і обґрунтовано визнав незаконним підвищення процентної ставки за кредитним договором №KGPNAW 10770097 від 30.11.2007року, укладеного між ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством ОСОБА_2 «Приватбанк».

Доводи апеляційної скарги про незаконність судового рішення в зазначеній частині не можуть бути взяті до уваги, оскільки останні не спростовують висновки суду про незаконність підвищення ЗАТ КБ «ПриватБанк» процентної ставки з 1 лютого 2009 року, рішення суду першої інстанції в цій частині відповідає матеріалам справи та вимогам закону, що регулює встановлені правовідносини, підстав для скасування судового рішення в зазначеній частині не встановлено.

Що стосується судового рішення від 09 грудня 2009року в частині стягнення з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_3 транспортних витрат у розмірі 541грн., то, як видно із справи, позивач не надав доказів, як це передбачено ст.60 ЦПК України, що вказані витрати на придбання пального повязані з явкою до суду. Крім того, згідно ч.1 ст.85 ЦПК України витрати, повязані з переїздом до іншого населеного пункту сторін та їх представників, а також найманням житла, несуть сторони.

Оскільки суд першої інстанції вказані обставини не взяв до уваги, судове рішення в зазначеній частині підлягає скасуванню на підставі п.2,4 ст.309 ЦПК України з ухваленням рішення про відмову в стягненні транспортних витрат у розмірі 541грн.

Стягуючи з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_3 на юридичні послуги 1000грн., суд не взяв до уваги Постанову Кабінету Міністрів України від 27.04.2006року №590 «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації», згідно якої, у разі, якщо компенсація сплачується іншою стороною, граничний розмір не повинен перевищувати суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі, виплачується 40% розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи.

Як видно із справи, за надання правової допомоги позивач сплатив 1000грн.(а.с.32)., адвокат ОСОБА_5 приймав участь у справі згідно журналів судового засідання 44 хвилини(а.с.26-27,38), у звязку з чим 40% розміру мінімальної заробітної плати за вказаний період роботи становить 218,24грн.

З наведених підстав рішення суду в зазначеній частині підлягає зміні на підставі п.2,4 ст.309 ЦПК України, а стягнута судом сума витрат на юридичні послуги підлягає зменшенню з 1000грн. до 218,24грн.

Апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «Приватбанк» з наведених мотивів підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.303,307,308,309,316 ЦПК України колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «Приватбанк» задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 09 грудня 2009року в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «Приватбанк» на користь ОСОБА_3 транспортних витрат у розмірі 541грн. скасувати, в цій частині вимог відмовити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 09 грудня 2009року в частині стягнення з Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 «Приватбанк» на користь ОСОБА_3 на юридичні послуги 1000грн. змінити, зменшити розмір витрат на юридичні послуги з 1000грн. до 218,24грн.

Додаткові рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 12 березня 2010року та від 01 жовтня 2010року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -