АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія: стягнення суми Доповідач: Довгаль Г.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді Довгаль Г.П.

суддів Сащенко І.С., Коваленко І.П.

при секретарі Щегельському Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 25 серпня 2011 року по справі за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ до ОСОБА_1 про відшкодування витрат повязаних з навчанням, -

в с т а н о в и л а:

У травні 2011 року Харківський національний університет внутрішніх справ (надалі ХНУВС) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, в якому просив стягнути з відповідача витрати на його утримання в розмірі 14542грн.66коп., а також судові витрати, які складаються зі сплати судового збору в сумі 145грн.42коп. та 120грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що 05.09.2007року між ХНУВС і ОСОБА_1 був укладений Договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України (далі Договір). Після закінчення навчання, згідно наказу ХНУВС №329о/с від 27.06.2008року ОСОБА_1 було відраховано з числа курсантів та відкомандировано для подальшого проходження служби. Сума витрат на його утримання становить - 14542,66грн. Наказом ГУ МВС України в Харківській області №52о/с від 14.04.2010року лейтенанта міліції ОСОБА_1 звільнено з органів внутрішніх справ України на підставі Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ. Згідно з висновком службового розслідування від 25.02.2008року, ОСОБА_1 було запропоновано відшкодувати фактичні витрати, повязані з його утриманням, однак він відшкодувати ці витрати у добровільному порядку категорично відмовився, що змусило позивача звернутися до суду за примусовим стягненням.

У судове засіданні суду першої інстанції представник позивача ХНУВС не зявився, подав письмову заяву, в якій просив розглянути позов по суті заявлених вимог.

Відповідач ОСОБА_1 позов визнав частково, вказуючи на те, що речове утримання отримував на першому і останньому роках навчання в університеті, в перший рік навчання він дійсно проживав на території навчального закладу у казармі, а потім, з дозволу керівництва університету, на квартирі. В органах внутрішніх справ відпрацював лише 1,5роки, його звільнено за порушення присяги.

Рішенням Вовчанського районного суду Харківської області від 25 серпня 2011 року позов ХНУВС задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Харківського національного університету внутрішніх справ, на р/рахунок 0112 в Головному управлінні Державного казначейства в Харківській області, МФО 851011, , витрати повязані з навчанням в сумі 14542,66грн., судові витрати в розмірі 165,42грн., а усього 14688,08грн.

Не погодившись з цим рішенням суду, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить його скасувати і ухвалити у справі нове рішення, яким у задоволенні позову ХНУВС відмовити повністю, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, на неповне зясування обставин, які суд вважав встановленими, та на неналежну оцінку наданим сторонами доказам. Зокрема, судом не взято до уваги і не надано відповідної правової оцінки п.3 Договору про підготовку фахівців у вищому навчальному закладі МВС України від 05.09.2007року, який було укладеного між позивачем та відповідачем, а саме у п.п.3.2. визначено, що підставою для відшкодування фактичних витрат на підготовку є відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання. А п.п.3.1. стосується дострокового розірвання договору в звязку з небажанням особи продовжувати навчання або порушення дисципліни. Відповідно до п.7.2 дострокове припинення чи розірвання цього Договору з боку будь-якої із сторін оформлюється окремим договором. Вищевказаний договір достроково розірваний не був і діяв увесь час, тобто до 01.08.2011року. Ніяких інших підстав для відшкодування витрат на навчання у Договорі не передбачено. За таких обставин висновок суду про те, що ОСОБА_1 зобовязаний у разі звільнення з органів внутрішніх справ до закінчення трирічного терміну перебування на службі відшкодувати витрати повязані з утриманням в навчальному закладі, на його думку, є не законним та необґрунтованим.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені надані сторонами докази, їм дана належна правова оцінка, правильно визначено природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює та на підставі встановленого ухвалене рішення, яке відповідає вимогам ст.ст. 10, 60, 212, 214, 215 ЦПК України.

Згідно положень ст.16 ЦК України одним із способів захисту судом цивільних справ та інтересів є примусове виконання зобовязання.

Як встановлено судом, на підставі наказу ХНУВС №171о/с від 02.08.2004року ОСОБА_1 було зараховано до складу курсантів університету. 05.09.2007року між ХНУВС і ОСОБА_1 укладено Договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України. Згідно п.п.2.3.6. пункту 2 цього Договору, ОСОБА_1 зобовязався у разі відрахування з навчального закладу чи звільнення з органів внутрішніх справ по закінченню навчання до встановленого трирічного терміну перебування на службі за підставами передбаченими пунктом 3 цього Договору, відшкодувати фактичні витрати, повязані з утриманням у навчальному закладі згідно із затвердженим розрахунком (а.с.5-6).

Договір про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України укладено з дотриманням вимог, встановлених ст.203 ЦК України, а саме правочин вчинено у формі, встановленій законом; особами, які мали необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення їх було вільним та відповідало їхньої внутрішньої волі; цей правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Наказом по ХНУВС за №329о/с від 27.06.2008року ОСОБА_1 було відраховано зі складу курсантів навчально-наукового інститут підготовки фахівців кримінальної міліції Харківського національного університету внутрішніх справ та з 28 червня 2008 року відкомандировано до ГУМВС України в Харківській області.

Наказом ГУМВС України в Харківській області №52о/с від 14.04.2010року лейтенанта міліції ОСОБА_1 звільнено в запас Збройних сил згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (за порушення дисципліни).

Таким чином, після закінчення навчання в ХНУВС, ОСОБА_1 в органах МВС України відслужив лише 1,5роки.

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Позивачем надано довідку (розрахунок) витрат повязаних з утриманням рядового міліції ОСОБА_1 за час навчання у ХНУВС, а саме за конкретні періоди, яка підписана начальником ВРЗ. За чотири навчальні роки (2004-2005р.р.; 2005-2006р.р.; 2006-2007р.р.; 2007-2008р.р.) загальна сума витрат на його утримання складає 14 542.66грн. До цих витрат входять: комунальні послуги, речове забезпечення, харчування, грошове забезпечення, медичне забезпечення (а.с.10).

Постановою Кабінету Міністрів України від 1 березня 2007 року №313 затверджено „Порядок відшкодування особами витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ (далі Порядок). Цей Порядок визначає механізм відшкодування особами, навчання яких за державним замовленням у вищих навчальних закладах МВС прирівнюється до проходження військової служби витрат, повязаних з їх утриманням у таких закладах. Цим Порядком визначено, що такі витрати відшкодовуються у разі дострокового розірвання договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС у звязку з небажанням особи продовжувати навчання або порушення нею дисципліни або відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання. Відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, повязаних з грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням, перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу;, оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Порядок розрахунку витрат установлює МВС разом з Мінфіном. Розрахунок фактичних витрат здійснюється відповідно до норм утримання у вищому навчальному закладі. Витрати відшкодовуються у повному розмірі особами чоловічої та жіночої статі за весь період навчання.

Отже, твердження ОСОБА_1 у судовому засіданні апеляційного суду стосовно того, що він не повинен в повному обсязі відшкодовувати витрати за весь період навчання в університеті колегією суддів не приймаються, т.я. державні кошти на утримання курсантів виділяються кожного року відповідно до фактичної кількості курсантів, які навчаються в учбовому закладу. Будь-яких доказів на спростування розрахунку понесених університетом витрат на утримання відповідача і, що ОСОБА_1 на відповідній правовій основі протягом трьох років було дозволено проживати за межами території ХНУВС відповідачем ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції не надано, хоча відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України це є його обовязком.

Задовольняючи позов ХНУВС і стягуючи з відповідача в повному обсязі розмір витрат на утримання у період його навчання в університеті, суд дійшов обгрунтованого висновку про порушення ОСОБА_1 взятих на себе зобовязань за Договором про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі МВС України.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають колегії суддів підстав для зміни або скасування рішення суду першої інстанції, яке ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.1), 308, 313, 314ч.1п.1), 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Вовчанського районного суду Харківської області від 25 серпня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді -