АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровськоі області в складі

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Куценко Т.Р., Повєткіна В.В.

при секретарі: Ляпченко Л.О.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2011року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4, ОСОБА_5, про відшкодування збитків, заподіяних в результаті дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2011року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4, ОСОБА_5, про відшкодування збитків, заподіяних в результаті дорожньо-транспортної пригоди.

Позивач зазначав, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 17.07.2010року з вини водія ОСОБА_4, який керував автомобілем НОМЕР_1, належним на праві власності ОСОБА_2, технічно пошкоджено належний йому на підставі довіреності, зареєстрованої в реєстрі за №803 від 13.04.2010року, автомобіль ОСОБА_6, державний номер НОМЕР_2, яким керувала ОСОБА_5

Протоколом про адміністративне правопорушення №036408 від 17.07.2010року, схемою наслідків ДТП підтверджується вина ОСОБА_4 в скоєнні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно висновку спеціаліста розмір завданої матеріальної шкоди за результами дорожньо-транспортної пригоди становить 14719грн., за проведення експертизи сплачено 800,00грн., за зберігання транспортного засобу на території СТО - 750грн., за евакуатор 500грн.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 зазначені суми матеріальної шкоди, на відшкодування моральної шкоди стягнути 5000грн. та витрати по справі(а.с.3-5).

Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2011року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на відшкодування матеріальної шкоди 3015грн., на відшкодування моральної шкоди 5000грн., завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, судові витрати 287грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, вказуючи на те, що він, як власник автомобіля НОМЕР_1, не повинен нести відповідальність за шкоду, оскільки вина водія ОСОБА_4 в дорожньо-транспортній пригоді не встановлена, суд неповно зясував обставини справи, порушив норми матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала.

Частиною 1 ст.1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Шкода, завдана особі або майну, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі(право власності, інше речове майно, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку(ч.2 ст.1187 ЦК України).

Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди(ч.3 ст.386 ЦК України).

Речовими правами на чуже майно є право володіння(п.1 ч.1 ст.395 ЦК України).

Згідно зі ст.396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу, тобто не тільки власник, а і володілець майна має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Із справи вбачається, що 17.07.2010року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю водіїв ОСОБА_4, який керував автомобілем НОМЕР_1, належним на праві власності ОСОБА_2, та ОСОБА_5, яка керувала автомобілем ОСОБА_6, державний номер НОМЕР_2, власником якого згідно свідоцтва про реєстрацію ТЗ є ОСОБА_7А.(а.с.27). ОСОБА_8 та ОСОБА_5 на підставі довіреності останнього від 13.04.2010року мають право у тому числі користуватися, управляти вказаним автомобілем(а.с.78).

Із трудового договору між працівником і фізичною особою від 26 травня 2010року вбачається, що ОСОБА_4 перебував з ФО-П ОСОБА_2, ідентифікаційний код НОМЕР_3, у трудових відносинах, які розірвані 09.08.2010року(а.с.61,62).

Постановою судді Глобинського районного суду Полтавської області від 19 жовтня 2010року відмовлено у відкритті провадження у справі про адміністративне правопорушення №3-1734/2010 відносно ОСОБА_4 в звязку із закінченням на момент розгляду справи строків накладення адміністративного стягнення(а.с.86).

Із вказаної постанови та матеріалів адміністративної справи вбачається, що саме ОСОБА_4, керуючи автомобілем НОМЕР_1, належним на праві власності ОСОБА_2, при виконанні трудових обовязків 17.07.2010року порушив вимоги п.13.1 Правил дорожнього руху України, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Постановою Глобинського районного суду Полтавської області від 10.09.2010року матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ст.124 КпАП України повернуті на доопрацювання ВДАІ Глобинського району та АТІ підпорядкованого УДАІ ГУМВС України в Полтавській області для належного оформлення(а.с.68-76).

Оскільки постановою судді Глобинського районного суду Полтавської області від 19 жовтня 2010року відмовлено у відкритті провадження у справі про адміністративне правопорушення №3-1734/2010 відносно ОСОБА_4 саме у звязку із закінченням на момент розгляду справи 19 жовтня 2010року строків накладення адміністративного стягнення, вина ОСОБА_4 в скоєнні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди підтверджується доказами, а саме матеріалами справи про адміністративне правопорушення (а.с.68-76), суд прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_2, як власник автомобіля НОМЕР_1, зобовязаний на підставі ст.1187 ЦК України відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.

Із висновку спеціаліста вбачається, що вартість ремонту автомобіля ОСОБА_6, державний номер НОМЕР_2, становить 14 719,13грн(а.с.17-18).

Згідно повідомлення НАСК «Оранта» від 29.06.2011року ОСОБА_7, як власнику застрахованого автомобіля ОСОБА_6, державний номер НОМЕР_2, здійснена виплата страхового відшкодування за пошкоджений 17.07.2010року автомобіль у розмірі 13 754,12грн.(а.с.56,93).

Таким чином, встановивщи, що невідшкодованою є сума 965грн. та що позивач поніс витрати за проведення експертизи - 800,00грн., за зберігання транспортного засобу на території СТО - 750грн. та за евакуатор 500грн.(а.с.19-22), суд, з урахуванням зазначених вимог закону прийшов до правильного висновку, що ОСОБА_3, як володілець пошкодженого майна має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Разом з тим, з урахуванням конкретних обставин справи, наслідків дорожньо-транспортної пригоди, що позивач не був її учасником, такими були водії ОСОБА_4 та ОСОБА_5, а також вимог ст.23 ЦК України, яка регулює питання щодо визначення розміру грошового відшкодування моральної шкоди, колегія суддів вважає можливим рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову про відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000грн. змінити та зменшити визначений судом розмір моральної шкоди з 5000грн. до 1000грн.

З наведених мотивів апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Доводи ОСОБА_2, що він, як власник автомобіля НОМЕР_1, не повинен нести відповідальність за шкоду, оскільки вина водія ОСОБА_4 в дорожньо-транспортній пригоді не встановлена, безпідставні і спростовуються встановленими доказами щодо вини ОСОБА_4 та перебування останнього у трудових відносинах з власником вказаного автомобіля.

Підстав для скасування судового рішення не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2011року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на відшкодування моральної шкоди, заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди, змінити, зменшити стягнутий судом розмір моральної шкоди з 5000грн. до 1000грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий-

Судді-