Справа № 2-7/11
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Ковель 10 лютого 2011 року
Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі:
головуючого - судді Лесика В.О.
при секретарі Федорук Г.Б.
за участю позивача ОСОБА_1
представника позивача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 «ОСОБА_4В.», третя особа на стороні відповідача ОСОБА_5, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_6, третя особа на стороні відповідача ОСОБА_5, матеріальної та моральної шкоди , завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди
Ухвалою Ковельського міськрайонного суду від 30 червня 2010 року за клопотанням представника відповідача за згодою позивача проведено заміну первісного відповідача на належного, яким визнано власника транспортного засобу, з яким водій перебуває у трудових відносинах ОСОБА_3 «ОСОБА_4В.».
Відповідно до змінених позовних вимог позивач просить стягнути з відповідача:
- послуги евакуатора в сумі 400 грн.,
- послуги спеціаліста в сумі 550 грн.
- витрати на лікування в сумі 168,97 грн.
- відшкодування моральної шкоди в сумі 2000 грн.
- судові витрати в сумі 633,24 грн.
Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовує наступним: 15 вересня 2009 року о 06 годині 50 хвилин на 435 км.+650 м. автодороги Київ-Ковель-Ягодин, на автодорозі з двостороннім рухом, ОСОБА_5, керуючи автомобілем марки «Вольво», державний номер НОМЕР_1, виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з належним йому автомобілем «Форд Курєр», 2000 року випуску, державний номер НОМЕР_2. Внаслідок зіткнення автомобіль «Форд»пошкоджено на стільки, що вартість відновлювальних робіт перевищує вартість самого транспортного засобу. Після дорожньо-транспортної пригоди перебував в період з 16.09.09 р. по 25.09.09 р. на амбулаторному лікуванні в поліклінічному відділенні Ковельської ЦРЛ, витрати на лікування становили 168,97 грн. Завдана моральна шкода мотивована позивачем тривалим невідшкодуванням завданих йому збитків винуватцем ДТП, порушенням його звичайного способу життя, переживанням з приводу втрати автомобіля, який для нього, як особи, що не має постійного місця роботи, був допоміжним засобом для отримання прибутку.
В судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали повністю з підстав викладених у позовній заяві.
Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав суду письмові заперечення проти позову, в яких просить врахувати винну поведінку водія ОСОБА_5 та стягнення проводити солідарно. У письмових запереченнях на позов відсутнє клопотання про слухання справи у відсутності представника відповідача.
Третя особа ОСОБА_5 в судове засідання також не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності.
Суд, враховуючи згоду позивача відповідно до ст.224 ЦПК України, вважає необхідним постановити по справі заочне рішення, яким позов задовольнити частково.
Відповідно до ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою, за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується, за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.
Як вбачається з постанови Ковельського міськрайонного суду від 21 вересня 2009 року ОСОБА_5 15 вересня 2009 року о 06 год. 50 хвилин на 435 км.+650 м. автодороги Київ-Ковель-Ягодин на автодорозі з двостороннім рухом, керуючи автомобілем марки «Вольво», д.н. НОМЕР_1, виїхав на смугу зустрічного руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Форд», д.н. НОМЕР_2, в звязку з чим транспортні засоби отримали механічні пошкодження.
ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн.
В силу ст.61 ЦПК України встановлені постановою про адмінправопорушення обставини вини особи доказуванню не підлягають і вважаються доведеними.
Таким чином, дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої позивачу завдано матеріальної та моральної шкоди, сталася з вини водія автомобіля «Вольво», д.н. НОМЕР_1, ОСОБА_5
Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом.
Сторони визнали ту обставину, що автомобіль «Вольво», д.н. НОМЕР_1, належить на праві власності ОСОБА_3 «ОСОБА_4В.».
Згідно матеріалів адміністративної справи 3-2198/09 ( письмові пояснення водія) ОСОБА_5 працює водієм в ОСОБА_3 «ОСОБА_4В.».
Дана обставина не заперечувалась представником відповідача під час попереднього судового засідання, а також не заперечувалась представником відповідача у письмових поясненнях на позов.
Визначаючи конкретну особу, з якої слід стягнути відшкодування завданої позивачу шкоди, суд виходячи із обовязку сторін добросовісно користуватись своїми правами та виконувати свої процесуальні обовязки, вважає доведеним факт перебування ОСОБА_5 з ОСОБА_3 «ОСОБА_4В.»в трудових відносинах та виконання ним під час дорожньо-транспортної пригоди своїх трудових обовязків водія.
Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків.
Таким чином, обовязок по відшкодуванню матеріальної та моральної шкоди позивачу повністю покладається на відповідача ОСОБА_3 «ОСОБА_4В.».
При визначені суми відшкодування суд виходить з наступного:
- витрати позивача на евакуатор в сумі 400 грн., підтверджені товарним чеком №1012 від 23.09.09 року, підлягають відшкодуванню в силу ст.22 ЦК України;
- також на підставі ст.22 ЦК України слід стягнути з відповідача витрати позивача на спеціаліста в сумі 550 грн.( товарний чек від 29.09.2009 року);
- в той же час суд вважає недоведеними вимоги позивача по відшкодуванню витрат на лікування, оскільки не надано доказів на підтвердження необхідності придбаних ліків на лікування саме пошкоджень, отриманих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Керуючись ст.23, ст.1167 ЦК України суд також вважає необхідним задовольнити вимоги позивача про відшкодування завданої моральної шкоди в сумі 2000 грн. повністю. При цьому суд враховує факт повного знищення автомобіля позивача, тривалість невідшкодування відповідачем завданих збитків, що суттєво вплинуло на звичайний спосіб життя позивача та змушує його нести додаткові витрати на вирішення побутових та сімейних проблем.
Відповідно до п.9 Постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду, а тому слід зобовязати позивача передати відповідачу після відшкодування останнім завданої матеріальної та моральної шкоди залишки пошкодженого транспортного засобу.
Судові витрати по справі підлягають розподілу між сторона пропорційно задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача слід стягнути 520,50 грн. ( 382 грн судового збору за майновою вимогою + 8,50 судового збору за вимогою про відшкодування моральної шкоди + 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи ).
Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215,218 ЦПК України, ст.ст. 22,23, 1166,1167, 1172,1188 ЦК України, суд,-
Позов задовольнити частково.
Зобовязати ОСОБА_1 повернути ОСОБА_3 «ОСОБА_4В.»після відшкодування визначеної матеріальної та моральної шкоди залишки автомобіля «Форд Курєр», 2000 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2.
В решті позову відмовити.
Рішення може бути оскарженого до Апеляційного суду Волинської області через Ковельський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії рішення , відповідачем протягом десяти днів з дня отримання копії рішення може бути подано заяву про його перегляд.
ГОЛОВУЮЧИЙ: В.О.ЛЕСИК
Повний текст рішення складено 14 лютого 2011 року.