Справа №2-790/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2011 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі :

головуючого-судді Резнік Ю.В.

при секретарі Шевчук В.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Умань справу за позовом ОСОБА_1 до Дмитрушківської сільської ради, третя особа - інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю про визнання права власності на новостворене майно та самочинне будівництво, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на новостворене майно та самочинне будівництво. В позові в якості відповідача вказано - Дмитрушківська сільська рада Черкаської області, а третьою особою вказана - інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Черкаській області. В позові позивач просить суд винести рішення про визнання за ним ОСОБА_1 права власності на новостворене нерухоме майно : житловий будинок, прибудову, сарай, літню кухню, погріб, вбиральню, ґанок, скважину, криницю, вимощення, відкриту веранду, ворота, огорожу, ворота з хвірткою, що розташовані за адресою Черкаська область Уманський район с. Дмитрушки вул.. Першотравнева, 7. Тому з посиланням на ст. ст. 331 , 376 ЦК України, ОСОБА_1 просить визнати за ним право власності на новостворене нерухоме майно.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, посилаючись на зазначені в ньому обставини. При цьому в своїх поясненнях в суді він повністю погодився із позицією відповідача по справі з приводу необхідності оформлення права власності на нерухоме майно і на нього і на його бувшу дружину, оскільки майно було створене під час перебування у шлюбі ( будували разом).

Представник відповідача - Дмитрушківської сільської ради Уманського району Черкаської області в своїх поясненнях в суді вказувала , що позовні вимоги вони не визнають, із врахуванням відповідних зауважень інспекції ДБК, що викладені в листі інспекції державного архітектурно-будівельного контролю і при цьому вказувала, що відповідне майно було збудоване позивачем ОСОБА_1 та його колишньою дружиною ОСОБА_2 і тому якщо вирішувати питання оформлення права власності на відповідне майно, то право власності необхідно визнавати за обома і ОСОБА_1, і ОСОБА_2 по 1/2, оскільки майно про яке йдеться у позові - це спільне майно подружжя. .

Представник третьої особи - інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Черкаській області в судове засідання не з"явився. На адресу суду ними було надіслано лист „ Заперечення на позовну заяву ( а.с. 47), в якому вказано, що вони просять розгляд справи проводити без участі представників Інспекції ДАБК. У запереченні на позовну заяву зазначено, що державний архітектурно- будівельний контроль здійснюється Державною архітектурно-будівельною Інспекцією та її територіальними органами на місцях і вони заперечують проти задоволення позову. В запереченні зазначено, що чинним законодавством встановлена чітка процедура здачі в експлуатацію домоволодінь, а також житлових прибудов до них, в тому числі і збудованих без дозволів та без зш.учення підрядних організацій ( господарським способом). Ця процедура спрощена змінами до діючого законодавства та передбачає наявність звіту про технічне обстеження збудованого домоволодіння, погодженого органами пожнагляду і СЕС. На підставі наданих замовником документів Інспекція ДАБК видає сертифікат готовності, який реєструється органами БТІ та є правовстановлюючим документом на домоволодіння. Також в запереченні вказано, що окремо збудовані господарські будівлі і споруди в експлуатацію не приймаються, а право власності на них реєструється на підставі рішення органу місцевого самоврядування. Тому третя особа вважає, що у позивача відсутні підстави для звернення до суду про визнання права власності на нерухоме майно в порядку ст. 376 ЦК України.

Заслухавши пояснення позивача, беручи до уваги процесуальну позицію відповідача і третьої особи, дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 ( колишня дружина позивача) під час перебування у шлюбі створили нерухоме майно ( житловий будинок, прибудову, сарай, літню кухню, погріб, вбиральню, ґанок, скважину, криницю, вимощення, відкриту веранду, ворота, огорожу, ворота з хвірткою) що знаходиться за адресою - Черкаська область Уманський район с. Дмитрушки вул.. Першотравнева, 7. Однак правовстановлюючі документи на це нерухоме майно відсутні і державна реєстрація відповідно до вимог чинного законодавства України не проведена.

Будь яких документів про відповідність нерухомого майна архітектурним, санітарним та протипожежним вимогам до суду позивачем надано не було, відповідно до вимог ухвали про відкриття провадження у справі, оскільки вказані документи були повернуті позивачу згідно ухвали суду від 08 листопада 2010 року ( супровідний лист від 24.11.2011 року №32013( а.с. 8,42).

Документів (Державного акту на право власності чи право користування ) на земельну ділянку, які б підтверджували факт правомірного користування чи права власності на земельну ділянку, на якій розташоване відповідне нерухоме майно позивачем до суду не надано.

Звертаючись з позовом позивач ОСОБА_1 заявив вимоги про визнання за ним права власності на новостворене нерухоме майно і в обгрунтування позовних вимог позивач послався на ст. ст.331, 376 ЦК України.

Згідно з положеннями ч. І ст. 331 право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набуваегься нею, якщо інше не встановлено договором або законом.. При цьому в ч. 2 цієї статті вказано, що право власності на новостворене нерухоме майно ( житлові будинки, споруди, будівлі, тощо) виникає з моменту завершення будівництва ( створення майна). А якщо законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації і якщо право власності відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. І ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника ( користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним прав

власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Згідно з вимогами ст. 380 ЦК України житловий будинком є будівля капітального типу, споруджена з дотриманням вимог встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами і призначена для постійного у ній проживання.

Відповідно до порядку, що визначений Постановою КМУ № 923 від 08.10.2008 року збудоване нерухоме майно, яке не введене в експлуатацію, в установленому законом порядку - вважається незакінченим будівництвом об'єктом.

Тимчасовий порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, споруджених без дозволу на виконання будівельних робіт, затверджений постановою Кабінету Міністрів України №1035 від 09.09.2009 року. Вказаним Порядком врегульована процедура прийняття в експлуатацію об'єктів, що збудовані в період з 05.08.1992 року по 31.12.2008 року по спрощеній системі.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. А в ч. З ст. 61 ЦПК України вказано, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

На позивача покладений обов'язок довести в суді ті обставини, що позивач є власником ( користувачем) відповідної земельної ділянки, що об'єкти нерухомого майна про які йде мова в позовній заяві відповідають поняттю самочинного будівництва і відповідно є підстави до застосування до спірних правовідносин положень ч. 5 ст. 376 ЦК України, тощо. Тобто, відповідно до вимог ст.. 10 ЦПК України - позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 57-59 ЦПК України, зазначені ним обставини. Однак таких доказів він не надав і не ставив питання в судовому засіданні про їх витребування. Таким чином, при викладених обставинах, у зв'язку з тим, що позивач не довів тих обставин, на які він посилається в своїй позовній заяві - позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 11, 181,328, 376 ЦК України, ст.ст. 10, 11,58-60,61, 88,208,209,212,214,215,224,294 ЦПК України , суд-

ВИРІ III И В :

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову до Дмитрушківської сільської ради , третя особа - інспекція Державного архітектурно-будівельного контролю про визнання права власності на новостворене майно та самочинне будівництво .

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ю.В.Резнік