АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 22-ц-926/2011 р. Головуючий 1 інст: Федченко В.М.
Категорія: договірні Суддя-доповідач: ОСОБА_1
У Х В А Л А

13 січня 2011 року м. Харків

Суддя судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області ОСОБА_1, перевіривши матеріали справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Борівського районного суду Харківської області від 22 вересня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Закритого акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк про визнання кредитно- заставного договору частково недійсним та зобовязання виконувати умови договору, -

встановив:

В березні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсними пункти 6.3.1. та 13.10 укладеного 12 березня 2008 року між ним та ЗАТ КБ „ПриватБанк кредитно-заставного договору та зобовязати відповідача належно виконувати умови зазначеного договору.

Рішенням Борівського районного суду Харківської області від 22 вересня 2010 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 про визнання недійсним п. 6.3.1. кредитно- заставного договору від 12.03.2008 року та зобовязання ЗАТ КБ „ПриватБанк виконувати умови договору відмовлено.

На зазначене рішення ОСОБА_2 була подана апеляційна скарга.

Ухвалою судової колегії судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області від 8 грудня 2010 року справу знято з апеляційного розгляду та повернуто до суду першої інстанції для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення щодо позовних вимог про визнання недійсним п. 13.10 кредитно-заставного договору від 12.03.2008 року.

Додатковим рішенням Борівського районного суду Харківської області від 27 грудня 2010 року доповнено рішення Борівського районного суду Харківської області від 22 вересня 2010 року текстом наступного змісту: „Пункт 13.10 Кредитно-заставного договору DN 81АR100130044 від 12.03.2008 року визнати недійсним .

Апеляційна скарга ОСОБА_2 не може бути прийнята до розгляду апеляційним судом виходячи з наступного.

Статтею 220 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

За змістом додаткове рішення повинно відповідати загальним вимогам, які передбачені для рішення суду, тобто повинно містити вступну, описову, мотивувальну і резолютивну частину.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 215 ЦПК України в резолютивній частині рішення суду повинно бути зазначено висновки суду про задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково, висновки суду по суті позовних вимог.

Ухвалене Борівським районним судом Харківської області 27 грудня 2010 року додаткове рішення по справі за позовом ОСОБА_2 до ЗАТ КБ «ПриватБанк» зазначеним вимогам закону не відповідає, оскільки не містить чітких висновків по суті нерозглянутих рішенням цього ж суду від 27 вересня 2010 року позовних вимог про визнання недійсним пункту 13.10 укладеного 12 березня 2008 року між сторонами кредитно-заставного договору DN 81АR100130044.

Зазначені обставини є суттєвими та такими, що перешкоджають суду апеляційної інстанції розглянути справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Борівського районного суду Харківської області від 22 вересня 2010 року.

За таких обставин вважаю за необхідне повернути справу до суду першої інстанції для ухвалення додаткового рішення відповідно до вимог ст. 220 ЦПК України.

Враховуючи наведене, керуючись ст. 220, ч. 4 ст. 297 ЦПК України, суддя

ухвалив:

Цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Закритого акціонерного товариства комерційного банку „ПриватБанк про визнання кредитно-заставного договору частково недійсним та зобовязання виконати умови договору повернути до Борівського районного суду Харківської області для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення щодо зазначених в ухвалі обставин.

Встановити строк для виконання ухвали суду апеляційної інстанції до 14 лютого 2011 року.

Ухвала набирає законної сили негайно і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя