Справа № 0216/2-21/2011 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

26 січня 2011 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої - судді Тучинської Н.В. при секретарі Хонькович Л.І.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди , -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовною вимогою, в якій вказує, що відповідач заявив у міліцію про викрадення з його будинку грошей, а тому працівники міліції в ніч з 28 на 29 березня 2010 року проводили обшук у його позивача помешканні. Заява ОСОБА_2 про причетність ОСОБА_1 до крадіжки грошей, принизила честь та гідність останнього, завдала моральної шкоди на суму 5 тисяч гривень, а тому він за захистом своїх прав та інтересів з відповідним позовом звернувся до суду.

Керуючись рішенням Конституційного Суду України у справі N 1-9/2003 від10 квітня 2003 року N 8-рп/2003, постановою Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 N 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», статтями 40, 55 Конституції України, ст.ст. 10, 60, ч. 4 ст. 169, ст.ст. 212, 213, 215, 224, 226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 відмовити в позові до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди у звязку з його безпідставністю.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через Мурованокуриловецький районний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: _________

Справа № 0216/2-21/2011 р.

РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

26 січня 2011 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої - судді Тучинської Н.В. при секретарі Хонькович Л.І.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Муровані Курилівці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди , -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовною вимогою, в якій вказує, що відповідач заявив у міліцію про викрадення з його будинку грошей, а тому працівники міліції в ніч з 28 на 29 березня 2010 року проводили обшук у його позивача помешканні. Заява ОСОБА_2 про причетність ОСОБА_1 до крадіжки грошей, принизила честь та гідність останнього, завдала моральної шкоди на суму 5 тисяч гривень, а тому він за захистом своїх прав та інтересів з відповідним позовом звернувся до суду.

Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце слухання справи (а.с. 21). Судом на підставі ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України ухвалено провести заочний розгляд справи.

Позивач в судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав і просив справу розглядати за відсутності відповідача та свідків, які відмовили йому у дачі свідчень проти ОСОБА_2 ОСОБА_1 суду пояснив: У нього склалися не дуже приязні стосунки із однією із сусідок, і вона постійно підмовляє різних людей, аби ті різними способами ображали та принижували його ОСОБА_1 Так, сусід ОСОБА_2 заявив у міліцію про крадіжку з його будинку грошей, а тому працівники міліції о 2-ій годині 29 березня 2010 року прийшли до його будинку, провели обшук на предмет виявлення викрадених грошей, вилучили у нього для експертизи його особисті гроші номіналом купюри в 500 гривень. Він самодостатня людина похилого віку, має не дуже задовільний стан здоровя, проживає одиноко, не має у селі ніякого захисту, а тому його дуже ображає поведінка відповідача, який односельцям розповів, що він позивач злодій. Такою протиправною поведінкою ОСОБА_2 принизив його честь та гідність та заподіяв йому моральної шкоди. Суму моральної шкоди він визначив, виходячи із тривалості принижень та судової практики задоволення таких вимог.

За клопотанням позивача, судом було витребувано з Мурованокуриловецького РВ ГУМВС України у Вінницькій області матеріали перевірки заяви ОСОБА_2 В судовому засіданні оглянуто матеріали кримінальної справи № 10140045. Так, в матеріалах справи мається постанова про порушення кримінальної справи (а.с. 1), з якої слідує, що справу за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, порушено по факту крадіжки коштів в сумі 3000 гривень з будинку ОСОБА_2 З рапорту оперативного чергового Мурованокуриловецького РВ міліції (а.с. 3), заяви ОСОБА_2 до Мурованокуриловецького РВ міліції (а.с. 4), пояснень ОСОБА_2, протоколу допиту ОСОБА_2 як потерпілого (а.с. 23) слідує, що в будинку ОСОБА_2 28 березня 2010 року скоєно крадіжку грошей в сумі 3 тисячі гривень, і він у звязку з цим звернувся за захистом до правоохоронного органу, вказуючи, що «невідомі особи»викрали з його будинку гроші.

З цих же матеріалів кримінальної справи вбачається, що дійсно в нічний час (огляд домоволодіння ОСОБА_2 проводилося до 23-ої години) працівники міліції та двоє понятих проводили огляд домоволодіння ОСОБА_1 (а.с. 14-15) без зазначення підстав та необхідності. При огляді домоволодіння, ОСОБА_1 добровільно видав свої власні гроші номіналом 500 гривень (а.с. 16), також у нього відбиралися зразки запахових слідів для експертного дослідження (а.с. 27, 28).

Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши всі докази, на які посилається позивач, суд прийшов до висновку, що в позові слід відмовити у звязку з його безпідставністю.

Конституцією України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань (стаття 34). Разом з тим, відповідно до статті 68 Конституції України, кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на повагу до гідності та честі, права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві. ОСОБА_1 обрав для себе загальний спосіб захисту свого права відшкодування моральної шкоди.

Відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації.

Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК України, негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Разом з тим, відповідно до статті 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов'язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

У випадку звернення особи із заявою до правоохоронних органів судам слід враховувати висновки, викладені у Рішенні Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року N 8-рп/2003 (справа про поширення відомостей). Так, згідно з частиною п'ятою статті 55 Конституції України "кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань". З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що звернення громадян до правоохоронного органу, що містять певні відомості про недодержання законів певними особами, передаються чи повідомляються не з метою доведення таких відомостей до громадськості чи окремих громадян, а з метою їх перевірки уповноваженими на це законом іншими посадовими особами. Тому такі звернення не можуть вважатися поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди особі.

Разом з тим наявність у такому зверненні завідомо неправдивих відомостей, а також у разі встановлення, що для звернення особи до вказаних органів не було жодних підстав і було викликано не наміром виконати свій громадський обов'язок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси, тягне відповідальність, передбачену законодавством України.

Згідно з положеннями статті 277 ЦК України і статті 10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Позивач ОСОБА_1 не довів суду сам факт поширення ОСОБА_2 негативної щодо нього інформації, зокрема, а ні у заяві відповідача до правоохоронного органу, а ні в його поясненнях і показаннях не міститься будь-якої інформації про те, що саме ОСОБА_1 той злодій, що викрав у нього з будинку гроші.

Крім того, у порядку цивільного судочинства не можуть розглядатися позови про спростування інформації, яка міститься, зокрема, у вироках та інших судових рішеннях, а також у постановах органів досудового слідства, висновках судових експертиз та інших рішеннях, для яких законом установлено інший порядок оскарження.

Керуючись рішенням Конституційного Суду України у справі N 1-9/2003 від10 квітня 2003 року N 8-рп/2003, постановою Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 N 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», статтями 40, 55 Конституції України, ст.ст. 10, 60, ч. 4 ст. 169, ст.ст. 212, 213, 215, 224, 226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 відмовити в позові до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди у звязку з його безпідставністю.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через Мурованокуриловецький районний суд шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: _________