Справа № 2-350/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 лютого 2011 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Макарова В.О., при секретарі Соловйовій А.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, ВДВС Голосіївського РУЮ м. Київ, про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до ОСОБА_2 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів, в якому зазначила, що 02.12.2008 року вона подавала до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя позовну заяву про стягнення аліментів. 06.04.2009 року рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя було винесено рішення, згідно якого з ОСОБА_2 на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 в розмірі ? частини усіх видів доході щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.12.2008 року і до повноліття дитини, та стягнуто аліменти на утримання позивача у розмірі 1/6 частини усіх видів доходів щомісячно до досягнення ОСОБА_3 трьох років. З грудня 2008 року відповідач перерахував на користь позивача 3000 грн. Перші виплати надійшли на користь позивача в листопаді 2009 року, що підтверджується довідкою АТ «ОТП банк». Таким чином, строк несплати аліментів сягнув 11 місяців, а сума заборгованості зросла до 41467,61 грн.. Весь цей час позивач змушена була утримувати дитину виключно за власні кошти і згідно складеного нею розрахунку на час подачі позову пеня за несвоєчасну сплату аліментів складає 72542,30 грн., які просить стягнути з відповідача та покласти на нього витрати, повязані з розглядом справи.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 позов підтримали в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 проти позову заперечує, вважає, що він не підлягає задоволенню.

Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав:

02.12.2008 року ОСОБА_5 звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовною заявою про стягнення аліментів з ОСОБА_2.

06.04.2009 року рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі ? частки з усіх видів заробітку ОСОБА_2 щомісячно, починаючи із дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття, та 1/6 частку з усіх видів заробітку ОСОБА_2 щомісячно на утримання матері до досягнення дитиною трьох років.

У відповідності до ч.3 та 4 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В грудні 2008 року ОСОБА_2 перерахував позивачці 3000 грн..

Згідно довідки АТ «ОТП Банк», де працює відповідач, з 01.11.2009 року відраховування аліментів з заробітної плати ОСОБА_2 проводяться регулярно з утриманням і перерахуванням всієї суми аліментів та частини заборгованості, що виникла за попередній період.

08.06.2010 року ОСОБА_1 звернулася до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_2 пені за несвоєчасну сплату аліментів, розмір якої в своїх розрахунках визначила в сумі 72 542,30 грн., виходячи з того, що стягнення повинно бути проведено в період з 06.04.2009 року (дати рішення суду про стягнення аліментів) по 09.06.2010 року (день звернення до суду з позовом про стягнення пені), загальна сума аліментів, яку повинен сплачувати відповідач щомісячно складає 4042,51грн., пеня за перший місяць (1% за кожний день прострочення) складає 1212,75 грн. (4042,51грн./100*30=1212,75грн.), а за кожний наступний місяць ця сума повинна вираховуватись шляхом додавання попередньої заборгованості та відповідного збільшення в геометричній прогресії.

Однак, при цьому позивачем не враховано наступне.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачено, що до позовних вимог про стягнення неустойки (пені) застосовується позовна давність в один рік.

З урахуванням викладеного, та того, що позов про ОСОБА_1 поданий 09.06.2010 року, стягнення неустойки (пені) за несвоєчасну сплату аліментів можлива з 09.06.2009 року.

Статтею 196 СК України передбачено, що одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожний день прострочення, якщо заборгованість виникла з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду.

Враховуючи, що з 01.11.2009 року ОСОБА_2 аліменти сплачував постійно і щомісячно, то з цієї дати в нього відсутня вина і відповідно стягнення неустойки (пені) за цей період неможливо, що суперечило б вимогам ст.196 СК України.

Отже, стягнення неустойки (пені) в даному конкретному випадку можливо лише в період з 09.06.2009 року по 01.11.2009 року, тобто за 4 місяці і 21 день.

Виходячи з загальної суми аліментів, що підлягає стягненню щомісячно в сумі 4042,51грн, яка не оспорюється ні позивачем ні відповідачем по справі, неустойка (пеня) за кожний місяць (1% за кожний день прострочення) складає 1212,75 грн., виходячи з наступного розрахунку (4042,51грн./100*30=1212,75грн.).

Отже, сума неустойки (пені) за чотири місяці складає 1212,75*4= 4851,00грн..

Сума неустойки (пені) за 21 день складає 1212,75/30*21=848,93грн.

Таким чином, повна сума неустойки (пені) за період з 09.06.2009 року по 01.11.2009 року за 4 місяці і 21 день складає 4851,00грн.+848,93грн.=5699,93грн..

З урахуванням наведеного, у суду не має підстав для стягнення з ОСОБА_2 неустойки (пені) в розмірі 72 542,30грн. за період з 06.04.2009 року по 09.06.2010 року, як це просила в своєму позові ОСОБА_1.

У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Тому суд вважає, що на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору, пропорційна розміру задоволених позовних вимог, а саме 57,45 грн. та судові витрати на сплату збору на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду в сумі 120 грн..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 57, 61, 88, 208, 212, 214-215 ЦПК України, ст. 258 ЦК України, ст.196 Сімейного кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, проживаючого за адресою: 69001, АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, зареєстрованою за адресою: 69059, АДРЕСА_2, проживаючої в ІНФОРМАЦІЯ_1, пеню за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі 5699,93 грн. в якості стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів.

В решті заявлених позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 57,45 грн., збору на інформаційно-технічне забезпечення у розмірі 120 грн..

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі у 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.О. Макаров