Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2011 року
місто
Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста
Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Вайновського А. М.,

при секретарі Григор А.Г. за участю
позивача ОСОБА_1, представника
відповідача ОСОБА_2 підприємства
“Азовжитлокомплекс” - ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в місті Маріуполі
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ЖКП “Азовжитлокомплекс”, третя особа
ОСОБА_4 про зобов'язання вчинити певні
дії,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2010 року позивач ОСОБА_1
звернувся до Орджонікідзевського
районного суду міста Маріуполя
Донецької області із позовом до ОСОБА_2
підприємства “Азовжитлокомплекс”
(далі ЖКП “Азовжитлокомплекс”) про
зобов'язання вчинити певні дії. В
обґрунтування заявлених позовних
вимог зазначив, що йому разом з
дружиною - ОСОБА_4 на праві спільної
сумісної власності належить квартира
АДРЕСА_1. Вказана квартира розташована
на 2 поверху будинку. 02 вересня 2010 року
від відповідача ними отримано
повідомлення про наявність
заборгованості на суму 671, 57 гривень,
яка складається з плати за
користування ліфтом. З таким
повідомлення він не погодився та
письмово 03 вересня 2010 року попросив
відповідача виключити заборгованість,
оскільки 07 грудня 2007 року ним було
укладено договір з ЖКП
“Азовжитлокомплекс” в якому, з
урахуванням положень ст.29 Закону
України “Про житлово-комунальні
послуги” він відмовився від надання
послуг ліфта та цей договір було
підписана сторонами без врахування
платні за користування ліфтом.
Натомість, відповідач відмовився
усунути порушення умов договору та
продовжує нараховувати плату за
користування послугою (ліфтом), яку він
відмовився отримувати. Положення
договору від 07 грудня 2007 року цілком
відповідають вимогам Закону України
“Про житлово-комунальні послуги” та
постанові КМУ №560 від 13 липня 2005 року та
постанові КМУ №529 від 20 травня 2009 року
на яку посилається відповідач
відмовляючись виключити
заборгованість. У відповідача ЖКП
“Азовжитлокомплекс” крім згаданого
договору в наявності є ще два договори
за жовтень та за листопад 2007 року, які
не він не його дружина не підписували
таким чином посилання відповідача на
начебто перекладені договори є на його
думку нікчемними. На підставі
викладених обставин та керуючись
положеннями Закону України “Про
захист прав споживачів” просив суд
зняти з нього заборгованість за
послуги якими він не користується у
розмірі 671,57 гривень та зобов'язати
відповідача виконувати умови договору
від 07 грудня 2007 року.

У судовому засіданні
позивач ОСОБА_1 повністю підтримав
заявлені позовні вимоги, просив суд їх
задовольнити, в обґрунтування вимог
надав пояснення аналогічні поясненням
викладеним письмово у позовній заяві.
Крім того, зазначив що договір від 07
грудня 2007 року від імені своєї дружини
підписав він самостійно, при цьому ні
яких довіреностей на це не отримував бо
вважав це зайвим. Договором від 07
грудня 2007 року визначено розмір
щомісячної плати за надані послуги ЖКП
“Азовжитлокомплекс” у розмірі 73
гривні 59 копійок, тобто за виключенням
щомісячної плати за користування
ліфтом у розмірі 18 гривень 10 копійок,
вказану у договорі суму він постійно та
своєчасно сплачував та продовжує
сплачувати, таким чином ним
виконуються положення ст.629 ЦК України,
натомість відповідач по справі цей
договір відмовляється виконувати та
продовжує нараховувати щомісячну
платню з урахуванням послуг ліфта.

Представник відповідача ЖКП
“Азовжитлокомплекс” в особі ОСОБА_3
проти задоволення позову заперечувала
у повному обсязі, при цьому зазначила,
що договір від 07 грудня 2007 року яким
позивач обґрунтовує позовні вимоги від
імені ЖКП “Азовжитлокомплекс”
підписано бухгалтером ЖКП
“Азовжитлокомплекс”, яка не мала на це
право бо такі повноваження їй
підприємство не надавало та її
посадова інструкція не містить такого
права від імені підприємства укладати
з користувачами послуг ЖКП
“Азовжитлокомплекс” будь-які угоди, а
тому вважати цей договір укладеним не
має жодних законних підстав та як
наслідок умови цього договору, які
стосуються виключення з оплати послуг
ліфта підприємство не виконувало та у
відповідності до положень Закону
України “Про житлово-комунальні
послуги”, постанови КМУ №529 від 20
травня 2009 року та у відповідності із
затвердженими Маріупольською міською
радою тарифами на послуги пов'язані з
утримання житла.

Третя особа ОСОБА_4 повністю
підтримала позовні вимоги ОСОБА_1
вважає їх обґрунтованими та такими, що
підлягають задоволенню у повному
обсязі, при цьому надала суду пояснення
аналогічні поясненням ОСОБА_1
Зазначивши при цьому, що в договорі від
07 грудня 2007 року яким обґрунтовуються
позовні вимоги навпроти її анкетних
даних стоїть підпис її чоловіка —
ОСОБА_1 тобто зазначений договір вона
не підписувала, довіреності яка б
уповноважувала чоловіка підписати
договір від її імені вона йому не
надавала бо вважала це зайвим.

Допитаний в судовому
засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що
працює в ЖКП “Азовжитлокомплекс”
начальником дільниці №1 до якої
входить будинок позивача ОСОБА_1
договори від імені підприємства з
користувачами послуг
(квартиронаймачами) підписуються та
затверджуються безпосередньо ним, в
кінці 2007 на початку 2008 року
підприємством переукладались договори
ним було підписано близько 2800
договорів тому обставин щодо кожного з
них не пам'ятає. Договір з позивачем від
07 грудня 2007 року він не підписував.

Допитаний в судовому
засіданні свідок ОСОБА_6 пояснила, що
працює в ЖКП “Азовжитлокомплекс”
бухгалтером дільниці №1 до якої
входить будинок позивача ОСОБА_1 дійсно
в договорі від 07 грудня 2007 року стоїть
її підпис, підписуючи цей договір від
імені ЖКП “Азовжитлокомплекс” вона не
знала, що в неї не має на то відповідних
повноважень, довіреності на ці дії в
неї не було, обставини підписання не
пам'ятає.

Суд, вислухавши сторони, їх
представників, свідків, вивчивши
письмові матеріали справи, приходить
до висновку, що позов ОСОБА_1 не
підлягає задоволенню з наступних
підстав.

Відповідно до статті 3 ЦПК
України кожна особа має право в
порядку, встановленому цим Кодексом,
звернутися до суду за захистом своїх
порушених, невизнаних або оспорюваних
прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини 2
статті 10 ЦПК України кожна сторона
повинна довести ті обставини, на які
вона посилається, як на підставу своїх
вимог або заперечень, крім випадків
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини 1
статті 11 ЦПК України суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненнями фізичних чи юридичних
осіб, поданими відповідно до цього
Кодексу, в межах заявлених ними вимог і
на підставі доказів сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України
встановлено, що кожна сторона
зобов'язана довести ті обставини, на
які вона посилається, як на підставу
своїх вимог і заперечень, крім
випадків, встановлених статтею 61 цього
Кодексу. Докази подаються сторонами та
іншими особами, які беруть участь у
справі. Доказуванню підлягаються
обставини, які мають значення для
ухвалення рішення у справі і щодо яких
у сторін та інших осіб, які беруть
участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Відповідно до ст.61 ЦПК
України обставини визнані сторонами та
іншими особами які беруть участь у
справі, не підлягають доказуванню.
Обставини, визнанні судом
загальновідомими, не потребують
доказуванню. Обставини, встановлені
судовими рішеннями у цивільній,
господарській або адміністративній
справі, що набрало законної сили, не
доказуються при розгляді інших справ, у
яких беруть участь ті самі особи або
особа, щодо якої встановлені ці
обставини. Вирок у кримінальній справі,
що набрав законної сили, або постанова
суду у справі про адміністративне
правопорушення обов'язкові для суду, що
розглядає справу про цивільно-правові
наслідки дій особи, стосовно якої
ухвалено вирок або постанову суду, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчиненні вони цією особою.

Таким чином, відповідно до статей 10, 11,
60, 61, 119 ЦПК України позивач сам визначає
зміст позовних вимог, викладає зміст
обставин, якими обґрунтовуються вимоги
та зазначає докази на підтвердження
цих обставин.

Статтями 20, 21 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги» визначені
обов’язки споживача та виконавця
житлово-комунальних послуг. Зокрема,
обов’язком споживача – є укладення
договору на надання
житлово-комунальних послуг,
підготовленого виконавцем на основі
типового договору, а також оплата
житлово-комунальних послуг у строки,
встановлені договором або законом, а
обов’язком виконавця – надання послуг
вчасно та відповідної якості згідно із
законодавством і умовами договору.

Відповідно до ч.1 ст.19 ЗУ «Про
житлово-комунальні послуги”»
відносини між учасниками договірних
відносин у сфері житлово-комунальних
послуг здійснюються виключно на
договірних засадах.

Відповідно до ч.1 ст.68 ЖК України наймач
зобов’язаний своєчасно вносити
квартиру плату та плату за комунальні
послуги.

Позивачем ОСОБА_1 позовні вимоги
обґрунтовуються укладеним ним з
відповідачем по справі Договором про
надання послуг по обслуговуванню
будинку, споруд та прибудинкової
території від 07 грудня 2007 року (а.с.7-8),
згідно положень якого (п.1.4 договору)
розмір щомісячної плати за надані
послуги на момент укладання договору
складає 73 гривні 59 копійок, тобто за
виключенням плати за користування
ліфтом у розмірі 18 гривень 10 копійок,
яку у порушення умов зазначеного
договору відповідач продовжує йому
нараховувати. Аналізуючи положення
зазначеного договору встановлено, що
договір є письмовим, двостороннім - з
одного боку виконавцем цього договору
у вступній частині зазначено ЖКП
“Азовжитлокомплекс” в особі
директора ОСОБА_7, з іншого боку в
договорі зазначено наймача квартири
АДРЕСА_2 — ОСОБА_4

Як встановлено у судовому засіданні та
ці обставини підтверджені сторонами по
справі, від імені директора ЖКП
“Азовжитлокомплекс” - ОСОБА_7 договір
підписано бухгалтером дільниці №1 ЖКП
“Азовжитлокомплекс” ОСОБА_6 яка крім
того, підписала договір від імені
начальника дільниці №1 - ОСОБА_5, з
іншого боку від імені наймача квартири
ОСОБА_4 договір підписано ОСОБА_1

Відповідно до ч.2 ст.207 ЦК України
правочин вважається таким, що вчинений
у письмовій формі, якщо він підписаний
його стороною (сторонами). Правочин,
який вчиняє юридична особа,
підписується особами, уповноваженими
на це її установчими документами,
довіреністю, законом або іншими актами
цивільного законодавства, та
скріплюється печаткою.

Відповідно до ч.4 ст.207 ЦК України підпис
іншої особи на тексті правочину, щодо
якого не вимагається нотаріального
посвідчення, може бути засвідчений
відповідною посадовою особою за місцем
роботи, навчання, проживання або
лікування особи, яка його вчиняє.

Статтею 208 ЦК України визначено
правочини, які належить вчиняти у
письмовій формі. Так, у письмовій формі
належить вчиняти: правочини між
фізичною та юридичною особою, крім
правочинів, передбачених частиною
першою статті 206 цього Кодексу.

Відповідно до частини 1 та 2
ст.638 ЦК України договір є укладеним,
якщо сторони в належній формі досягли
згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про
предмет договору, умови, що визначені
законом як істотні або є необхідними
для договорів даного виду, а також усі
ті умови, щодо яких за заявою хоча б
однієї із сторін має бути досягнуто
згоди.

Відповідно до ч.1-3 ст.639 ЦК
України договір може бути укладений у
будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми
договору не встановлені законом. Якщо
сторони домовилися укласти договір у
певній формі, він вважається укладеним
з моменту надання йому цієї форми,
навіть якщо законом ця форма для даного
виду договорів не вимагалася. Якщо
сторони домовились укласти у письмовій
формі договір, щодо якого законом не
встановлена письмова форма, такий
договір є укладеним з моменту його
підписання сторонами.

Таким чином, враховуючи
положення ст.207, ст.638, ст.639 ЦК України у
суду немає підстав вважати Договір про
надання послуг по обслуговуванню
будинку, споруд та прибудинкової
території від 07 грудня 2007 року таким, що
укладено та, як наслідок, вважати його
таким, що утворив для сторін по справі
певне коло прав та обов'язків
обов'язкових для виконання. При цьому,
суд виходить з того, що спірний
письмовий, двосторонній договір не
підписаний сторонами тобто укладений з
порушеннями вимог до письмової форми
договору. З огляду на викладені
обставини, вимоги позивача ОСОБА_1 щодо
обов'язковості виконання договору
сторонами на підставі ст.629 ЦК України є
такими, що не ґрунтуються на законі та
не відповідають обставинам
встановленим під час слухання справи, у
зв'язку з чим, суд вважає за необхідне
відмовити у задоволенні позовних
вимог.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст.10, 11, 60, 61, 88, 209, 212, 214-215, 218
ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 підприємства
“Азовжитлокомплекс” про зобов'язання
вчинити певні дії - відмовити повністю.

Рішення суду може бути
оскаржене шляхом подачі апеляційної
скарги протягом десяти днів з дня його
проголошення. Апеляційна скарга
подається до Апеляційного суду
Донецької області у місті Маріуполі
через Орджонікідзевський районний суд
міста Маріуполя.

Суддя _____________________