АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія - 32 (ІУ) Коноваленко М.І.
Доповідач - Михайлів Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

20 грудня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Михайлів Л.В.,

суддів - Митрофанової Л.В., Соколан Н.О.

при секретарі - Бондаренко І.В.

за участю: позивача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Екоспецтранс» на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 10 червня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Екоспецтранс», третя особа - ОСОБА_3, про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Екоспецтранс», третя особа - ОСОБА_3, про стягнення матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що 31 грудня 2009 року о 14 год. 15 хв. по вул. І. Сірка у м. Кривому Розі з вини водія ОСОБА_3, який керував належним ТОВ «Екоспецтранс» автомобілем марки «ГАЗ-3307», державний НОМЕР_2 сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено автомобіль марки «ВАЗ 21053», державний № НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2

Уточнивши позовні вимоги, позивач просив суд стягнути з відповідача як працедавця ОСОБА_3, винного в ДТП, 8080,19 грн. матеріальної шкоди, 5000 грн. моральної шкоди, 89,30 грн. судового збору, 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, 450 грн. витрат на надання правової допомоги.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 10 червня 2011 року, описку в якому виправлено ухвалою того ж суду від 27.10.2011 року, позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Екоспецтранс» на користь ОСОБА_2 7634,82 грн. матеріальної шкоди, 2500 грн. моральної шкоди, 89,30 грн. судового збору, 850 грн. витрат по проведенню експертизи, 450 грн. правової допомоги.

В апеляційній скарзі відповідач ТОВ «Екоспецтранс» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на відсутність доказів в підтвердження факту трудових відносин між ТОВ «Екоспецтранс» та ОСОБА_3, належності йому на відповідній правовій підставі автомобіля, яким керував ОСОБА_3 в момент ДТП та обов'язку відповідати за завдану ОСОБА_3 матеріальну та моральну шкоду позивачу. Не встановлено судом чи відремонтовано транспортний засіб й який фактичний розмір завданої матеріальної шкоди. Розмір моральної шкоди не доведено.

Позивач ОСОБА_2 заперечує проти доводів апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін як законне та обґрунтоване.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ТОВ «Екоспецтранс» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 31 грудня 2009 року о 14 год. 15 хв. ОСОБА_3, рухаючись по вул. І. Сірка у м. Кривому Розі та здійснюючи керування автомобілем марки «ГАЗ-3307», державний НОМЕР_2, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем марки «ВАЗ 21053», державний № НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_2

На підставі постанови Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 27 січня 2010 року винним в ДТП, що сталося 31 грудня 2009 року, визнано ОСОБА_3, й притягнуто його до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу в сумі 340 грн.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 та стягуючи на його користь з ТОВ «Екоспецтранс» матеріальну та моральну шкоду в сумі 5000 грн., суд першої інстанції виходив з факту трудових відносин між ТОВ «Екоспецтранс» та ОСОБА_3 та обов'язку відповідача як працедавця відповідати за шкоду, спричинену його працівником.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції.

Частина 2 ст. 1187 ЦК України покладає обов'язок з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки на особу, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.4 Постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року зі змінами та доповненнями, під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Не вважається володільцем джерела підвищеної небезпеки і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка управляє джерелом підвищеної небезпеки в силу трудових відносин з володільцем цього джерела (шофер, машиніст, оператор тощо).

Правило покладення відповідальності на юридичну або фізичну особу у разі завдання шкоди їхнім працівником закріплено й в ч.1 ст. 1172 ЦК України.

З матеріалів справи вбачається, що володільцем джерела підвищеної небезпеки - автомобіля марки «ГАЗ-3307», державний НОМЕР_2 є ТОВ «Екоспецтранс», з яким ОСОБА_3 на момент ДТП перебував у трудових відносинах, виконуючи в момент ДТП свої трудові обов'язки.

Факт перебування ОСОБА_3 у трудових відносинах з ТОВ «Екоспецтранс» підтверджується наданою відповідачем копією трудової книжки на ім'я ОСОБА_3, відповідно до даних якої ОСОБА_3 прийнятий водієм ТОВ «Екоспецтранс» за наказом № 732-к від 07.09.2009 року й наказом № 266к від 06.08.2010 року - звільнений за власним бажанням.

Отже, вищенаведеним спростовуються доводи апеляційної скарги відповідача про відсутність трудових відносин між ним та ОСОБА_3, винним у ДТП.

Не надано відповідачем й у відповідності до вимог ч.1 ст. 60 ЦПК України доказів в спростування володіння ТОВ «Екоспецтранс» автомобілем марки «ГАЗ-3307», державний НОМЕР_2, яким керував ОСОБА_3 в момент ДТП.

Оскільки винним у скоєнні ДТП, що сталося 31.12.2009 року визнано ОСОБА_3 й кваліфіковано його дії за ст. 124 КУпАП, що підтверджується постановою Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 27.01.2010 року, яка набрала чинності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про покладення зобов'язання з відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП ОСОБА_3, на ТОВ «Екоспецтранс» як працедавця останнього.

Вказаний висновок суду відповідає положенням ст. 1187 ЦК України та узгоджується з нормами ст.ст. 1166,1167 ЦК України, які встановлюють загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду.

Доводи апеляційної скарги відповідача щодо недоведеності заподіяння моральної шкоди безпідставні, оскільки факт її заподіяння вставлений в судовому засіданні.

Разом з тим, колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції щодо визначеного ним розміру відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Згідно ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Аналогічне роз'яснення надане й в п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» № 6 від 27.03.1992 року зі змінами та доповненнями.

Як вбачається з матеріалів справи, розмір матеріальної шкоди, завданої автомобілю марки «ВАЗ 21053», державний № НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_2 в момент ДТП складає 6406,36 грн. (а.с.88-95), що підтверджується висновком судової автотоварознавчої експертизи № 267/10 від 04.12.2010 року.

Разом з тим, визначаючи розмір стягнення матеріальної шкоди, суд першої інстанції помилково врахував вартість відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, яка складає 7634,82 грн. (а.с. 98), а не спричинений фактичний матеріальний збиток в сумі 6406,36 грн., який й підлягає стягненню.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Аналогічне роз'яснення щодо порядку визначення розміру відшкодування моральної шкоди судом надане Пленумом Верховного Суду України в п.9 Постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р. з подальшими змінами.

Однак, визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 2500 грн., суд першої інстанції не в повній мірі врахував характер правопорушення та його наслідки, ступінь вини особи, яка її завдала, не навівши в рішенні достатніх мотивів для такого висновку з огляду на засади розумності та справедливості, відповідно до положень ст. 23 ЦК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що визначена судом першої інстанції до стягнення сума у відшкодування моральної шкоди, є значно завищеною, й виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер правопорушення, пов'язані з ДТП фізичні і моральні страждання позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, і наслідків, що наступили, вважає, що належною компенсацією моральної шкоди буде її розмір в сумі 1500 грн.

Враховуючи викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду в частині розміру стягнутої із ТОВ «Екоспецтранс» на користь ОСОБА_2 матеріальної та моральної шкоди - зміні із зменшенням розміру матеріальної шкоди з 7634,82 грн. до 6406,36 грн., моральної шкоди з 2500 грн. до 1500 грн.

В іншій частин рішення суду підлягає залишенню без змін як ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3, п.4 ч.1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Екоспецтранс» - задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 10 червня 2011 року в частині розміру стягнутої із Товариства з обмеженою відповідальністю «Екоспецтранс» на користь ОСОБА_2 матеріальної та моральної шкоди, змінити, зменшивши розмір матеріальної шкоди з 7634,82 грн. до 6406,36 грн. шести тисяч чотириста шести грн. тридцяти шести коп.), моральної шкоди з 2500 грн. до 1500 грн. (однієї тисячі п'ятисот грн.).

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: