Справа № 2-1115/11
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.04.2011 року Подільський районний суд м. Києва в складі:
головуючого - судді Гребенюк В.В.,
при секретарі - Миколаєць Я.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди, -
ОСОБА_1 (надалі за текстом - позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (надалі за текстом - відповідач), про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.
Зазначила, що їй на праві приватної власності належить автомобіль НОМЕР_1, 28.11.2009 року, близько 14 год. 20 хв. відповідач, керуючи автомобілем марки «Дачія Логан» д.н.з. 05ВА9543, не врахував дорожньої обстановки, не був уважним, не стежив за її зміною, перед початком руху і зміною напрямку руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, перед поворотом не зайняв відповідного крайнього положення, не надав дорогу автомобілю НОМЕР_2, НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3, після чого автомобіль Мітцубісі» здійснив зіткнення з автомобілем «Пежо» д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_4, «БМВ» д.н.з. НОМЕР_5 під керуванням водія ОСОБА_5, «Шевроле» д.н.з. НОМЕР_6 під керуванням ОСОБА_1, «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_7 під керуванням водія ОСОБА_6, «Мітцубісі» д.н.з. НОМЕР_8 під керуванням водія ОСОБА_7, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
19.02.2010 року Деснянським районним судом м. Києва було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення, згідно якої відповідача визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.
Позивач замовив автотоварознавчого дослідження, згідно звіту якого за № 0607 від 06.06.2010 року вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Шевроле» д.н.з. НОМЕР_6 складає 65 847 грн. 21 коп.
Таким чином, позивачу було спричинено матеріальних збитків на загальну суму 65 847 грн. 21 коп., а також затрати на проведення експертизи 850 грн. 21 коп. та моральну шкоду, яку він оцінив в 10 000 грн.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.
На виконання вимог ч. 3 ст. 122 ЦПК України, судом було направлено запит до органів реєстрації місця проживання фізичної особи, згідно отриманої відповіді відповідач по справі зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 з 16.04.2010 року по теперішній час (а. с. 24). Згідно ст. 74 ЦПК України судові повістки про виклик зі зворотнім повідомленням направлялись за зареєстрованим у вставленому законом порядку місця проживання фізичної особи - відповідача. У разі ж їх відсутності за даною адресою, вважається, що судовий виклик вручений належним чином. Відповідач в судове засідання не зявилася, про день, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Так, в судове засідання відповідач викликався судовими повістками про виклик та телеграмами зі зворотнім повідомленням 27.01.2011 року, 21.02.2011 року, 22.03.2011 року, 14.04.2011 року (а.с. 29, 30, 33, 35 - 37, 40, 48 - 50).
Повідомлення про причини неявки до суду від відповідача не надходило.
У разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи (ч. 4 ст. 169 та ст. 224 ЦПК України).
Зважаючи на вищевикладене та відсутність заперечень позивача, суд приходить до висновку про можливість розгляду позову за відсутності відповідача та постановлення заочного рішення по справі.
Судом було встановлено, що 28.11.2009 року, близько 14 год. 20 хв. відповідач, керуючи автомобілем марки «Дачія Логан» д.н.з. 05ВА9543, не врахував дорожньої обстановки, не був уважним, не стежив за її зміною, перед початком руху і зміною напрямку руху, не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам дорожнього руху, перед поворотом не зайняв відповідного крайнього положення, не надав дорогу автомобілю НОМЕР_2, НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3, після чого автомобіль Мітцубісі» здійснив зіткнення з автомобілем «Пежо» д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням водія ОСОБА_4, «БМВ» д.н.з. НОМЕР_5 під керуванням водія ОСОБА_5, «Шевроле» д.н.з. НОМЕР_6 під керуванням ОСОБА_1, «ВАЗ» д.н.з. НОМЕР_7 під керуванням водія ОСОБА_6, «Мітцубісі» д.н.з. НОМЕР_8 під керуванням водія ОСОБА_7, що спричинило пошкодження транспортних засобів.
07.05.2010 року постановою Деснянського районного суду м. Києва відповідача визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с.7).
Автомобіль «Шевроле» д.н.з. НОМЕР_6 належить на праві приватної власності позивачу, згідно свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу (а.с. 6).
Згідно звіту автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу № 0607 складеного 06.06.2010 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Шевроле» д.н.з. НОМЕР_6 складає 65 847 грн. 21 коп. (а.с. 8-20).
За проведення автотоварознавчого дослідження позивачем було понесено витрати в розмірі 850 грн. 21 коп., що підтверджується квитанцією № 1188268 від 07.07.2010 року (а.с. 21).
Відповідно до отриманих відомостей, цивільно правова відповідальність відповідача перед третіми особами, на момент ДТП, застрахована у встановленому законом порядку, не була (а.с. 51)
Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню у звязку з наступним.
Ст. 22 Цивільного кодексу України (далі по тексту ЦК України) визначає поняття збитків: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).
Представник позивача, надав до суду докази здійснення позивачем витрат на відновлювальний ремонт транспортного засобу на момент проведення судового засідання на загальну суму 64 131 грн. 40 коп., однак, враховуючи той факт, що належним доказом матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Шевроле» д.н.з. НОМЕР_6 є саме автотоварознавче дослідження колісного транспортного засобу № 0607 складеного 06.06.2010 року, визначений суб'єктом оціночної діяльності, наполягав на задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача вартості відновлювального ремонту в розмірі 59 913 грн. 07 коп. та стягненню втрати товарної вартості в розмірі 5 934 грн. 14 коп.
Частиною 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Частиною 2 ст. 1166 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Згідно п. 8.6.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджених Міністерством юстиції України, Фондом державного майна України, реєстр. № 142/5/2092 від 24.11.2003 року, втрата товарної вартості не враховується, якщо: а) строк експлуатації легкових ТЗ перевищує 5 років для ТЗ виробництва країн СНД і 7 років для іноземних ТЗ; б) легкові ТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний), а строк експлуатації перевищує 3,5 року для ТЗ виробництва країн СНД, 5 років для ТЗ виробництва країн далекого зарубіжжя; в) строк експлуатації вантажних ТЗ та автобусів перевищує З роки для країн СНД, 4 роки - для ТЗ виробництва країн далекого зарубіжжя; г) ТЗ раніше був перефарбований зовні (для автобуса і причепа-дачі - коли відбулося повне перефарбування ззовні та всередині салону); д) ТЗ має сліди минулих аварій або корозійні руйнування; е) здійснено заміну кузова; є) заміна окремих деталей ТЗ (скло, фари, пластмасові бампери, декоративні накладки, шини, зовнішня та внутрішня фурнітура тощо) не зумовлює потреби фарбування та не погіршує зовнішнього вигляду. Але якщо, крім зазначених деталей, пошкоджено й інші деталі, то розрахунок втрати товарної вартості необхідно проводити з урахуванням усіх пошкоджених деталей у комплексі; ж) якщо ТЗ був виданий громадянинові безкоштовно, через органи соціального захисту населення (крім випадків, коли нарахування втрати товарної вартості здійснюється за завданням особи або органу, які призначили експертизу).
Під час судового розгляду справи не встановлено обставин при яких втрата товарної вартості автомобіля позивача не мала враховуватись при проведенні автотоварознавчого дослідження.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Постанова Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» за № 6 від 27.03.1992 року (із змінами та доповненнями) роз'яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі та майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі, особою, яка її заподіла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди, визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Позивачем обґрунтовується вимога про відшкодування моральної шкоди тим, що вона полягає у душевних стражданнях у звязку з пошкодженням майна, а також відсутність автомобіля стала причиною постійних стресів, нервувань, спалаху станів гніву та дратівливості через неможливість користуватись своєю власністю.

Враховуючи, характер правопорушення, глибину душевних страждань, ступеня вини правопорушника, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення, зокрема тривалість неможливості використання за призначенням своїм майном, суд приходить до висновку, що позивач обґрунтував та довів факт спричинення йому моральної шкоди, належними та допустимими доказами, однак, з урахуванням вимог розумності і справедливості позовна вимога про відшкодування моральної шкоди підлягає задоволенню частково в розмірі 2 000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 Цивільного-процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України.

За таких обставин суд, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які піддягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову частково.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем у вигляді державного мита в розмірі 675 грн. 47 коп. та витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи в суді в розмірі 120 підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 22-23, 1167-1168, 1187 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 15, 58, 60, 88, 208-209, 212-215, 218, 224-233, 294 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди задовольнити частково;

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 спричинену майнову шкоду в розмірі 66 697 (шістдесят шість тисяч шістсот девяносто сім) гривень 21 копійка;

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 спричинену моральну шкоду в розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень;

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити;

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати: державне мито в розмірі 675 (шістсот сімдесят пять) грн. 47 коп. та витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи в суді в розмірі 120 (сто двадцять) грн.;

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії;

Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва шляхом подання в 10-денний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення;

Уразі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку;

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.

СУДДЯ Гребенюк В. В.