Апеляційний суд Київської області
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 лютого 2011 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Апеляційного Суду Київської області в складі:

головуючого ОСОБА_1
суддів: за участю секретаря:ОСОБА_2, ОСОБА_3 Хворостяної

розглянувши в судовому засіданні справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 грудня 2010 року за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_4, ОСОБА_9, Києво-Святошинського районного відділу земельних ресурсів, треті особи ОСОБА_10, Києво-Святошинська районна державна нотаріальна контора ОСОБА_11, Приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу ОСОБА_12, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_13 про визнання недійсним в частині покупця договору купівлі-продажу земельної ділянки та визнання покупцем даної земельної ділянки, визнання права власності, визнання недійсним договору купівлі-продажу та державних актів на право власності земельної ділянки, витребування земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2008 р. ОСОБА_6 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_14, ОСОБА_15 про визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, державного акту на право власності на земельну ділянку, визнання правочину дійсним, визнання права власності на земельну ділянку.

Свої вимоги обґрунтовував тим , що у квітні 2006 року він через довірену особу ОСОБА_10, звернувся до сусідів ОСОБА_8 та ОСОБА_14 з пропозицією купівлі у них частини земельної ділянки в розмірі 0,049 га. в с. Софіївська Борщагівська, Києво-Святошинського району Київської області. При укладанні угоди було погоджено всі належні умови купівлі-продажу, при цьому позивач зобовязаний був підготувати документи необхідні для оформлення договору, та оплатити витрати, повязані з цим, після чого доручив займатися оформленням документів ОСОБА_10 На підтвердження укладеної угоди, позивач в період з 04 квітня 2006 року по 01 липня 2006 року, через довірену особу ОСОБА_10, передав ОСОБА_14 50 000 доларів США, та отримав декілька розписок від імені ОСОБА_14 про отримання грошей. 28 вересня 2006 року, ОСОБА_10, діючи від імені позивача, ввів в оману ОСОБА_14 та його дружину, переконав їх, що позивач доручив оформити договір купівлі-продажу на імя ОСОБА_15, який представився племінником позивача. 19 квітня 2007 року ОСОБА_15 виготовив державний акт на право власності на земельну ділянку на своє імя.

Про факт оформлення даного договору купівлі-продажу та державного акту на право власності на земельну ділянку позивачу стало відомо влітку 2007 року, після чого позивач звернувся до правоохоронних органів. По даному факту була порушена кримінальна справа про шахрайство. Вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 січня 2008 року ОСОБА_10 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України. У жовтні 2008 року позивач уточнив та доповнив позовні вимоги, посилаючись на те, що в даний час йому стало відомо, що ОСОБА_15 26 квітня 2007 року продав земельну ділянку ОСОБА_9, уклавши з ним договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського нотаріального округу Київської області ОСОБА_12 ОСОБА_9 виготовив державний акт на право власності на земельну ділянку на своє імя 21 листопада 2007 року. Враховуючи, що договір купівлі-продажу земельної ділянки між ОСОБА_15 та ОСОБА_14, ОСОБА_8, укладений внаслідок обману, що підтверджується вироком суду, то відповідно до ст.. 230 ЦК України такий правочин визнається недійсним відповідно і державний акт на право власності на земельну ділянку на імя ОСОБА_15, та послідуючі договір купівлі-продажу земельної ділянки між ОСОБА_15 та ОСОБА_9, державний акт на право власності на земельну ділянку на імя ОСОБА_9 має бути визнаний недійсним, тому позивач просив задовольнити його вимоги. У листопаді 2008 року ОСОБА_6 уточнив позовні вимоги в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу 26/100 частин земельної ділянки від 28 вересня 2006 року, та просив визнати недійсним вказаний договір в частині покупця, та визнати його, ОСОБА_6, покупцем у вказаному договорі, враховуючи, що фактичним покупцем даної земельної ділянки є саме він.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 листопада 2008 року позов задоволено в повному обсязі.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 26 січня 2009 року рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 листопада 2008 року залишено без змін.

Ухвалою Верхового суду України від 02 липня 2009 року відхилено касаційну скаргу ОСОБА_15, рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 листопада 2008 року та Ухвалу Апеляційного суду Київської області від 26 січня 2009 року залишено без змін.

Ухвалою Києво-Святошинського-районного суду Київської області від 09 жовтня 2009 року рішення Києво-Святошинського-районного суду Київської області від 20 листопада 2008 року скасовано за нововиявленими обставинами. Ухвала суду мотивована тим, що на час розгляду справи та винесення рішення спірна земельна ділянка належала іншій особі, що не була залучена до участі в справі, а саме ОСОБА_7.

В листопаді 2010 року після скасування рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 листопада 2008 року за нововиявленими обставинами, позивач подав до суду уточнену позовну заяву в якій просив суд визнати недійсним в частині покупця договір купівлі-продажу 26/100 частин земельної ділянки №12 по вул. Садовій в с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинського району, Київської області, укладений 28 вересня 2006 року між ОСОБА_14 та ОСОБА_4, посвідчений державним нотаріусом Києво-Святошинської державної нотаріальної контори ОСОБА_11 і зареєстрований в реєстрі за № 2-2622, та визнати його, ОСОБА_16, покупцем за вказаним договором. Визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки № 12 по вул. Садовій в с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинського району Київської області, укладений 26 квітня 2007 року між ОСОБА_15 та ОСОБА_9, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ОСОБА_12 та зареєстрований в реєстрі за №1557. Визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки №12 по вул. Садовій в с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинського району Київської області, укладений 14 грудня 2007 року між ОСОБА_9 та ОСОБА_7, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_17 та зареєстрований в реєстрі за №1049. Визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку № 12 по вул. Садовій в с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинського району Київської області площею 0,0496 га., виданий 19 квітня 2007 року ОСОБА_15. Визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку №12 по вул. Садовій в с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинського району Київської області площею 0,0496 га., виданий 21 листопада 2007 року ОСОБА_9. Визнати недійсним Державний акт на право власності на земельну ділянку №12 по вул. Садовій в с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинського району Київської області площею 0,0496га, виданий 26 травня 2008 року ОСОБА_7. Визнати за ним, ОСОБА_16, право власності на земельну ділянку №12 по вул. Садовій в с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинського району Київської області площею 0,0496га, кадастровим №:01:030:0012, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Витребувати у ОСОБА_7 земельну ділянку №12 по вул. Садовій в с. Софіївська Борщагівка, Києво-Святошинського району Київської області площею 0,0496га, кадастровим №:01:030:0012, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 грудня 2010 року позов задоволено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_15 ОСОБА_5 ставить питання про скасування рішення суду та постановлення нового рішення про відмову в задоволенні позову через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що вироком Києво-Святошинського районного суду Київської області від 08 січня 2008 року, що набрав законної сили, ОСОБА_10 визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України. Вироком встановлено, що протягом квітня - липня 2006 року, маючи прямий умисел, з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, приховуючи дійсні наміри, а саме намір отримати від ОСОБА_6 гроші в сумі, еквівалентній 50 000 доларів США, та не маючи наміру купувати для нього земельну ділянку, зловживаючи при цьому довірою, породженою дружбою, переконав подружжя ОСОБА_14, що договір купівлі-продажу частини земельної ділянки № 12 по вул. Садовій у с. С. Борщагівка, Києво-Святошинського району Київської області треба оформити на племінника ОСОБА_6 - ОСОБА_15. Тобто вироком суду встановлено, що договір купівлі-продажу від 26 вересня 2006 року укладений між ОСОБА_15 та подружжям ОСОБА_14 є наслідком кримінально-карних дій. Крім того вироком встановлено, що домовленість про купівлю-продаж 26/100 частин земельної ділянки, ціну земельної ділянки, фактично була досягнута між її власниками ОСОБА_14 та ОСОБА_6, здійснена за кошти ОСОБА_6.

Відповідно до ст.. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином судом встановлено, що земельна ділянка фактично вибула з володіння позивача не з його волі, а шляхом вчинення злочину.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 230 ЦК України - якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 388 ЦК України - якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

За таких обставин вірним є висновок суду, що укладений ОСОБА_15 договір купівлі-продажу земельної ділянки з відповідачем ОСОБА_14, ОСОБА_9, отриманий ОСОБА_15 державний акт на право власності на земельну ділянку, а також наступний продаж земельної ділянки ОСОБА_7 та отримані ним державний акт на право власності на земельну ділянку є недійсними.

Таким чином доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому вимоги апелянта задоволені бути не можуть.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_15 ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 грудня 2010 року - залишити без змін.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий:

Судді: