АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Гальонкіна С.А.,

Суддів: Абрамова П.С., Корнієнка В.І.,

При секретарі: Коротун І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 15 грудня 2010 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до СТОВ «Лан» та ОСОБА_2 про скасування наказу та поновлення на посаді, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 15 грудня 2010 року позов ОСОБА_3 до СТОВ «Лан» та ОСОБА_2 про скасування наказу та поновлення на посаді - задоволено частково.

Визнано незаконним та скасовано наказ №1 від 01 вересня 2009 року по Сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «Лан» підписаний ОСОБА_2.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

З рішенням суду не погодився відповідач ОСОБА_2 та подав апеляційну скаргу, у якій просить його скасувати та постановити нове по суті позовних вимог, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Апелянт вважає рішення суду таким, що постановлено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія судців приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за наступних підстав.

Відповідно п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Так, судом першої інстанції вірно встановлено, та не заперечується сторонами, що відповідно до наказу № 1 від 01 вересня 2009 року «Про виконання функцій директора товариства», відписаного директором ТОВ «Лан» ОСОБА_2, останнім було покладено на себе функції та він приступив до виконання обовязків директора ТОВ «Лан» з 01 вересня 2009 року.

Згідно п. 2 цього ж наказу ОСОБА_3 звільнено від виконання обовязків директора цього ТОВ «Лан» з 01 вересня 2009 року. Також встановлено, щоб даний наказ було доведено під розпис до відому ОСОБА_3.

Згідно даних ( довідки АБ № 119469 ) Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України від 07 травня 2009 року - з 07 травня 2009 року обовязки керівника СТОВ «Лан» виконував ОСОБА_3

Як вбачається з довідки АБ № 274014 Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України від 13 липня 2010 року - з 13 липня 2010 року обовязки керівника СТОВ «Лан» виконує ОСОБА_2.

Відповідно до листа начальника ВДВС Карлівського РУЮ ОСОБА_4 від 07 жовтня 2010 року за № 8819 виконавче провадження № 58 з примусового виконання виконавчого листа

№ 2-49409, виданого 25 червня 2009 року Карлівським районним судом про поновлення ОСОБА_2 на посаді директора ТОВ «Лан» виконавчою службою не було виконано на момент постановления рішення.

З урахуванням викладеного, суд дійшов вірного висновку відносно того, що відповідач ОСОБА_2, фактично не будучи поновленим на посаді, узяв на себе повноваження директора ТОВ «Лан» та звільнив попереднього керівника ОСОБА_3 з цієї посади.

Звідси, правомірним та обґрунтованим є висновок суду щодо невідповідності закону наказу від 01 вересня 2009 року та часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_3

Окрім того, встановивши, що ОСОБА_3 не був ознайомлений з наказом про звільнення, про його існування дізнався на початку червня 2010 року, та, взявши до уваги норми ст. ст. 232, 232 КЗпП України, суд першої інстанції вірно вважав, що позивачем не пропущений строк позовної давності щодо вимог про визнання наказу про звільнення недійсним.

В свою чергу, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, та не підтверджують належними доказами їх неправомірність.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції зясовано всі обставини та надано їх належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 15 грудня 2010 року судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 15 грудня 2010 року -

залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: (підпис) ОСОБА_1

Судді: (підпис) ОСОБА_5

(підпис) ОСОБА_6

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1