Справа 6-24/11 р.
ЦЕНТРАЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД м.
УХВАЛА

29 квітня 2011 року Центральний районний
суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді - Черенкової Н.П.,

при секретарі –Літвін А.П.,

за участю державного виконавця -
Суліковської М.С.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Миколаєві
подання старшого державного виконавця
Заводського відділу державної
виконавчої служби про примусове
проникнення до житлового приміщення
особи боржника ОСОБА_1, -

В С Т А Н О В И В:

Старший державний виконавець
Заводського відділу ДВС
Миколаївського міського управління
юстиції звернувся до суду з поданням
про проникнення до житлового
приміщення боржника, а саме: до
житлового будинку №5 по вул.. Горького в
м. Миколаєві, який належить ОСОБА_1

Згідно подання, 21.09.2010 року ОСОБА_1 під
підпис вручено вимогу про надання
понятим, державному виконавцю та
представнику стягувача
безперешкодного доступу до житлового
приміщення по вул.. Горького, 5 в м.
Миколаєві для опису і арешту майна
боржника.

Однак, вимога не виконана боржником.

Державний виконавець вимоги подання
підтримав.

Судом встановлено наступне.

05.08.2010 року державним виконавцем
винесено постанову про відкриття
виконавчого провадження, 13.09.2010 року
боржник ознайомлений з цією
постановою.

ОСОБА_1 на підставі договору
купівлі-продажу, посвідченого 23.11.2007
року за р. №3195 приватним нотаріусом
Миколаївського міського нотаріального
округу ОСОБА_2 належить житловий
будинок №5 по вул. Горького в м.
Миколаєві.

Згідно договору іпотеки від 23.11.2007
року, укладеного між ВАТ «ОСОБА_3
Аваль»та ОСОБА_1, зазначений вище
будинок передано в іпотеку банку.

Пунктом 1.1 договору передбачено, що
іпотекодержатель має право у випадку
невиконання позичальником своїх
зобов’язань за кредитним договором
отримати задоволення за рахунок майна,
заставленого на умовах договору.

Згідно витягу з Єдиного реєстру
заборон відчуження об’єкті нерухомого
майна, зареєстрована заборона на
відчуження будинку №5 по вул..
Горького, в м. Миколаєві.

Таким чином, встановлено майно
боржника та накладений арешт.

Згідно ст. 11 ЗУ «Про виконавче
провадження», державний виконавець
здійснює заходи необхідні для
своєчасного і повного виконання,
зазначеного в документі на примусове
виконання, у спосіб та в порядку,
визначеного виконавчим документом і
законом.

Частиною 3 п. 5 вказаного вище закону
передбачено, що державний виконавець
має право накласти арешт на майно
боржника та реалізувати його в
установленому законодавством порядку.

У відповідності до т. 376 ЦПК України,
питання про примусове проникнення до
житла чи іншого володіння боржника
здійснюється для встановлення майна
боржника та коштів, належних
боржникові від інших осіб.

Статтею 63 п.3,4,5,6, ЗУ «Про виконавче
провадження»передбачено, що у разі
звернення стягнення на будинок,
квартиру, інше приміщення чи земельну
ділянку державний виконавець подає
запит до відповідних місцевих
органів, що здійснюють реєстрацію та
облік майна, про належність такого
майна боржнику на праві власності, а

також перевіряє, чи не перебуває це
майно під арештом. Після надходження
документального підтвердження
належності боржнику на праві власності
будинку чи іншого нерухомого майна
державний виконавець накладає на них
арешт та вносить відомості про такий
арешт до відповідних реєстрів в
установленому законодавством
порядку. Про накладення арешту на
будинок чи інше нерухоме майно,
заставлене третім особам, державний
виконавець невідкладно повідомляє
таким особам. У разі відсутності
документів, що характеризують об'єкт
нерухомості, у зв'язку з чим його
неможливо підготувати до реалізації,
виготовлення таких документів
здійснюється у встановленому порядку
за рахунок коштів стягувача. У разі,
якщо стягувач у двадцятиденний строк
з дня одержання відповідного
повідомлення державного виконавця не
авансує витрати, пов'язані з
підготовкою документів, що
характеризують об'єкт нерухомості,
арешт з нього знімається.

Інструкцією «Про проведення
виконавчих дій»передбачено, що
передача арештованого майна на
реалізацію спеціалізованим
організаціям здійснюється на
конкурсній основі після його вилучення
у боржника та проведення його оцінки.

Однак, технічна документація на об’єкт
нерухомості на момент звернення до
суду з поданням не підготовлена, заява
на реалізацію арештованого майна
державним виконавцем не подавалась (п.
5.11 Інструкції «Про проведення
виконавчих дій»), майно боржника не
вилучалось та його оцінка не
проводилась (п. 5.12.5 інструкції).

Враховуючи вищевикладене, суд
приходить до висновку, що відсутні
підстави для примусового проникнення
до житлового приміщення, передбачені
ст. 376 ЦПК України, оскільки майно
боржника встановлено та накладено на
нього арешт ( будинок №5 по вул.
Горького в м. Миколаєві).

Вказане вище свідчить, що до стадії
вилучення та примусової реалізації
державний виконавець не приступав.

За такого, подання задоволенню не
підлягає.

Керуючись ст. 376 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволені подання старшого
державного виконавця Заводського
відділу державної виконавчої служби
про примусове проникнення до житлового
приміщення особи боржника ОСОБА_4 -
відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в порядку та
строки, передбачені ст. 293 –295 ЦПК
України.

Суддя
Н.П.
Черенкова