Справа № 2-509/11
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02.09.2011 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Багрової А.Г.

секретаря Фомінок В.І.

за участю

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4Є,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нікополя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про вселення, визнання права власності на частину квартири, визначення порядку користування, поділ спільного майна подружжя та витребування особистих речей, та позовну заяву ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_5 ОСОБА_6 Башаровича до ОСОБА_1, третя особа Сектор громадянства та реєстрації фізичних осіб Нікопольського МВ ( по обслуговуванню м. Нікополя та Нікопольського району)УМВС України в Дніпропетровській області , про усунення перешкод в користуванні власністю,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся з позовом до відповідача та просить суд його вселити в квартиру АДРЕСА_1 , так як квартира є спільною сумісною власністю подружжя бо куплена під час шлюбу з ОСОБА_3 та за спільні кошти. Також просить визнати за ним право власності на 1/2 частину квартири, встановити порядок користування цією квартирою, виділивши йому кімнату 11,8 кв., а відповідачці кімнату площею 17 кв.м. а кухню, коридор, ванну кімнату, вбиральню та допоміжні приміщення залишити в спільному користуванні. Також просить зобовязати відповідача повернути йому особисте майно на суму 4500 грн., розділити спільне майно виділивши йому : 2 крісла, диван вартістю 2000 грн., палас 300 грн., компютер 4100 грн., телефонний апарат „Сіменс 500 грн., вентилятор -100 грн., праску 100 грн., а все інше спільне майно виділити ОСОБА_3

Відповідач ОСОБА_3 та її сини проти позову ОСОБА_1 заперечували та просили відмовити, не заперечували проти виділення йому частини спільного майна: два крісла та диван, палас 300 грн., вентилятор напольний, праску, а особисті речі останній забрав сам коли виселився з квартири, що підтверджується його розпискою. Також вони звернулись до суду із позовом до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні власністю та просять суд усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_3 квартирою 30 в будинку 182а по вулиці Шевченка в м. Нікополі, що належить їй на праві приватної власності, шляхом зняття з реєстрації ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за зазначеною адресою, посилаючись на те, що квартира їй належить на праві приватної власності та не є спільною власністю подружжя як вважає ОСОБА_1, а після розірвання шлюбу він сам виселився, забрав свої речі та живе з іншою жінкою, фактично створивши сім`ю.

ОСОБА_1 просить задовольнити його позовні вимоги та відмовити в позові ОСОБА_3.

ОСОБА_3Б, ОСОБА_7 в судове засідання не зявились, подали заяви про розгляд справи за їх відсутністю.

Представник третьої особи СГІРФО Нікопольського МВ УМВС в Дніпропетровській області подав заяву про розгляд справи за їх відсутністю.

Заслухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 на відповідач ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 28 лютого 2001 року (а.с.11) по 22 травня 2007 року (а.с. 137). Шлюбні відносини між сторонами були припинені в вересні 2006 року, так як у ОСОБА_1 фактично склалась інша родина. (а.с.51, 133, 137, 150)

Квартира АДРЕСА_2 зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_3 , згідно договору купівлі-продажу від 06.09.2001 року. (а.с.12,13).

ОСОБА_3 на праві приватної власності з 21.09.1999 року належала квартира АДРЕСА_3, в якій вона проживала разом з двома неповнолітніми дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с. 56, 132).

ОСОБА_1 до реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 з грудня 1998 року проживав та був зареєстрований в гуртожитку по вулиці Першотравневій, 26 (а.с.26 зворот)

З грудня 2000 року ОСОБА_1 без реєстрації проживав з ОСОБА_3 та її неповнолітніми дітьми в квартирі АДРЕСА_4. (а.с132) .

У звязку з наявністю неповнолітніх дітей , ОСОБА_3 вирішила придбати двокімнатну квартиру.

Підшукувала вона варіанти з березня 2001 року.

Так як в квартирі, що належала ОСОБА_3 були зареєстровані неповнолітні, то було вирішено придбати спочатку двокімнатну квартиру, куди зареєструвати дітей та одразу продати однокімнатну квартиру, що їй належить. Зазначені обставини були підтверджені також свідком ОСОБА_8, що купила квартиру у ОСОБА_3

Свідок ОСОБА_8 пояснила, що з 10.09 2001 року вселилась у квартиру ОСОБА_3 , ще до оформлення договору купівлі-продажу, так як передала останній всі кошти за квартиру для можливості купівлі двокімнатної квартири з урахуванням інтересів неповнолітніх дітей, а ОСОБА_3 з дітьми та ОСОБА_1 того ж дня вселилась в квартиру 30 в будинку 186 а по вулиці Шевченка в м. Нікополі.

Зазначені обставини підтверджуються також актами (а.с. 131,132) та свідками (ОСОБА_9, ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_11 , ОСОБА_12Т.).

ОСОБА_3 продала свою квартиру АДРЕСА_4 за 7005 гривень.(а.с.56, 147)

Двокімнатна квартира АДРЕСА_1 за договором купівлі-продажу була придбана за 6480 грн. (а.с.57)

Враховуючи, що норми СК України набули чинності з 01 січня 2004 року, то в спірних правовідносинах повинні бути застосовані норми Кодексу про шлюб та сім`ю .

Відповідно до статті 24 КпШтС передбачено, що майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Кожний з подружжя самостійно володіє, користується і розпоряджається належним йому роздільним майном.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 ще до укладення шлюбу з позивачем мала у власності однокімнатну квартиру, яку продала з метою придбання двокімнатної квартири АДРЕСА_1. Зазначене підтверджено також свідченнями свідків ОСОБА_8, ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_12 Метою продажу однокімнатної квартири та придбання двокімнатної квартири, були інтереси неповнолітніх дітей, що знайшло підтвердження в судовому засіданні.

Твердження ОСОБА_1 про те, що квартира АДРЕСА_1 була придбана за спільні кошти, в тому числі за кошти від продажу належної йому квартири АДРЕСА_5 у травні 2001 року (а.с. 148), в судовому засіданні підтвердження не знайшли, так як квартира була продана ще у листопаді 2000 року, до реєстрації шлюбу між сторонами (а.с.148), проживав позивач на час зустрічі та реєстрації шлюбу з ОСОБА_3 у гуртожитку по вулиці Першотравневій, 26 в м. Нікополі , про що пояснив також ОСОБА_1 в судовому засіданні, а твердження, що отримані від продажу кошти ОСОБА_1 передав ОСОБА_3 спростовуються його поясненнями в судовому засіданні : що кошти від продажу його квартири постійно зберігались у матері, яка суду пояснила, що кошти одразу після продажу квартири по Каштановій зберігались у ОСОБА_1 та ОСОБА_3, які спростовують один одного, а тому не можуть бути підтвердженням пояснень ОСОБА_1

Враховуючи, що ОСОБА_3 придбала квартиру 30 в будинку 186 а по вулиці Шевченка в м. Нікополі за кошти, які належали їй особисто, то суд дійшов висновку що ця квартира є роздільною власністю подружжя, а тому в позовних вимогах позивача, щодо визнання за ним права власності на 1/2 частину квартири задоволенню не підлягають.

Оскільки позовні вимоги про вселення та визначення порядку користування квартирою повязані з вирішення спору про право власності на частину квартиру, то і в цих позовних вимогах позивачу слід відмовити. До того ж з вересня 2006 року ОСОБА_1 сам виселився, та не проживає з ОСОБА_3, так як фактично створив нову сім`ю, його не проживання в квартирі з 2006 року засвідчила також свідок ОСОБА_13Є.(сусідка) в судовому засіданні.(а.с.133,137)

Не підлягають задоволенню і позовні вимоги ОСОБА_1 щодо витребування у ОСОБА_3 свого особистого майна, так як останній в листопаді 2006 року забрав свої речі, інструменти та телевізор, що підтверджується матеріалами справи, поясненнями свідків ОСОБА_11, ОСОБА_12 та поясненнями сторін в судовому засіданні (а.с.72а), інші речі знаходяться в кладовій на сходах біля квартири до якої має вільний доступ ОСОБА_1, а пральна машинка ОСОБА_9 належала ОСОБА_3 ще до шлюбу, що підтверджується матеріалами справи (а.с.172).

Щодо позовних вимог про поділ придбаних речей в період шлюбу, то позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню, так як щодо зазначених в позові речей, які ОСОБА_1 просить виділити собі , ОСОБА_3 не заперечує, окрім вимог щодо компютера та телефонного апарату „Сименс, так як позивач не може визначити індивідуальними ознаками, який компютер просить, а документи надані ОСОБА_3 (а.с.168-170 ) свідчать, що компютер придбаний в 2008 році після розірвання шлюбу, до того ж доказів про існування телефонного апарату Сименс взагалі позивач не надав.

До того ж слід зазначити, що згідно матеріалів справи (а.с.171, 172) та свідчення свідків (ОСОБА_10, ОСОБА_11О, ОСОБА_12Т.) судом встановлено, що гладильна дошка куплена, ще колишнім чоловіком ОСОБА_7, штори подарунок ОСОБА_3 подругою ОСОБА_14, чугунок подарунок ОСОБА_3 сестри ОСОБА_10, набір емалірованого посуду подарунок друзів з Запоріжжя на 30-ти річчя ОСОБА_3, фотоапарат подарунок сину ОСОБА_15, депилятор жіночий засіб особистої гігієни, музичний центр „AIYA подарунок сину ОСОБА_6 (а.с.139 ) , диски для компютера та музичного центру, є роздільною власністю та власністю дітей ОСОБА_3, а тому не підлягають розподілу. Вимоги про розподіл телефонного апарату Нокіа, коврових доріжок 10 м., кабельного телебачення є не доведеними, так як позивач не надав суду підтвердження про наявність цього майна чи придбання його в період шлюбу.

Таким чином , з урахуванням викладеного та свідчень свідків, суд дійшов висновку, що поділу підлягає спільно нажите наступне майно: два крісла та диван вартістю 2000 грн., палас 350 грн., люстра в гостинну 100 грн., люстра на кухню 35 грн., люстра в спальню -50 грн., праска вартістю 80 грн., пилосос 279 грн., вентилятор напольний 100 грн., плеєр МП 3 200 грн., вартість встановлення лічильника холодної води, облаштування балкону, монтаж та встановлення індивідуального опалення, ремонт квартири, двері вартістю 1200 грн.

Враховуючи , що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 дійшли згоди щодо поділу спільного майна про виділення ОСОБА_1 : два крісла та диван вартістю 2000 грн., палас 300 грн., вентилятор напольний 100 грн., праску 100 грн , а ОСОБА_3 виділити все інше спільне майно, то в цій частині позовні вимоги підлягають задоволенню, а вимоги позивача про виділення компютера та телефонного апарату „Сименс задоволенню не підлягають у звязку з недоведеністю наявності цих речей, їх індивідуальних ознак та їх придбання в період шлюбу.

Позовні вимоги ОСОБА_3 та її синів про усунення перешкод в користуванні власністю підлягають задоволенню в повному обсязі, так як ОСОБА_1 після припинення шлюбних відносин з ОСОБА_3 виселився добровільно з квартири у вересні 2006 року (а.с.51, 133, 137, 150), що підтверджується вище викладеними обставинами, проживає окремо та створив іншу сім`ю, а тому не має права користування зазначеною квартирою нарівні з власницею, яка проти цього заперечує.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач ОСОБА_1 підлягає зняттю з реєстраційного обліку за адресою АДРЕСА_6.

Відповідно до статті 88 ЦПК України підлягають наступному розподілу відповідно до задоволених вимог сторін: з ОСОБА_3 слід стягнути на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі 81 грн., з ОСОБА_1 слід стягнути на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати в розмірі 16 грн.

Керуючись ст.ст. 22, 23, 24 КпШтС, ст. ст. 321, 386, 391 ЦК України, ст.ст. 64, 150 ЖК, ч.3 ст. 209, ст. 212-215 ЦПК України, суд ,

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про вселення, визнання права власності на частину квартири, визначення порядку користування, поділ спільного майна подружжя та витребування особистих речей задовольнити частково.

Виділити у власність ОСОБА_1 частину спільного майна подружжя - два крісла та диван вартістю 2000 грн., палас 300 грн., вентилятор напольний 100 грн., праску 100 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в розмірі 81 грн.

В іншому відмовити.

Позовну заяву ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_5 ОСОБА_6 Башаровича до ОСОБА_1, третя особа Сектор громадянства та реєстрації фізичних осіб Нікопольського МВ ( по обслуговуванню м. Нікополя та Нікопольського району)УМВС України в Дніпропетровській області , про усунення перешкод в користуванні власністю задовольнити в повному обсязі.

Усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_3 квартирою 30 в будинку 182а по вулиці Шевченка в м. Нікополі, що належить їй на праві приватної власності, шляхом зняття з реєстрації ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, за зазначеною адресою.

Зобовязати сектор громадянства та реєстрації фізичних осіб Нікопольського МВ ( по обслуговуванню м. Нікополя та Нікопольського району)УМВС України в Дніпропетровській області зняти з реєстраційного обліку за адресою АДРЕСА_7 ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати в розмірі 16 грн.

На рішення може бути подана апеляція до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його оголошення через Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя:

ОСОБА_17