АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2011 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по цивільним справам апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Петренко І.О.

суддів Котушенко С.П., Романюк М.М.

при секретарі Ліщинській О.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2011 року по справі за позовом Комунального житлово-експлуатаційного підприємства №2 Жовтневого району м. Дніпропетровська до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2011 року позивач звернувся до суду з позовом та просив ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь КЖЕП №2 суму заборгованості в розмірі 2497,47 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував на те, що відповідач є користувачем квартири АДРЕСА_1 відповідно до договору купівлі-продажу.

Відповідно до Правил користування приміщеннями житлових будинків та гуртожитків , затверджених Постановою КМУ від 08 жовтня 1992 року №572, зі змінами та доповненнями обов'язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладаються на власника, наймача, орендаря житлового приміщення.

Таким чином, чинним законодавством України покладено обов'язок на відповідача сплачувати своєчасно та в повному обсязі отримані житлово - комунальні послуги. Відповідач від своїх обов'язків ухиляється, хоча послуги надані КЖЕП-2 отримує в повному обсязі, будь - яких скарг з приводу зворотного немає.

Відповідно до розрахунку заборгованості, відповідач винен КЖЕП-2 за надані послуги суму в розмірі 2497,47 грн., які в добровільному порядку сплачувати не бажає.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2011 року позовні вимоги КЖЕП-2 - задоволені.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення суду, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити , а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Відповідно до ст.. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення , яким суд , виконавши всі вимоги цивільного судочинства , вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення , ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин , на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень , підтверджених тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до вимог ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна із сторін по справі забовязана надавати докази в підтвердження своїх вимог та заперечень на позовні вимоги, а у відповідності до положень ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб , поданим відповідно до положень ЦПК України , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб , які беруть участь у справі.

У відповідності до ст.. 57 ЦПК України доказами є будь- які фактичні дані , на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин , що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін , та інших обставин , які мають значення для вирішення справи.

Статті 58 та 59 ЦПК України визначають поняття належності та допустимості доказів і вказують на те , що вони повинні містити інформацію щодо предмета доказування , а також на те , що обставини справи , які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування , не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

Частина 4 ст.. 60 ЦПК України вказує також і на те , що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Як вбачається з матеріалів справи кв. 86 в буд.. 141 по вул.. Мандриківській в м. Дніпропетровську належить на праві власності відповідачу на підставі договору купівлі-продажу від 29 серпня 1996 року ( ар. сп. 5).

На ім.я відповідача відкритий особистий рахунок ( ар. сп. 4) , з якого вбачається , що позивачем проводились нарахування по сплаті обслуговування і ремонту будинку ( ар. сп. 10).

У відповідності до Постановою КМУ від 20 травня 2009 року №529 , затверджено порядок та механізм формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій , який поширюється на суб'єктів господарювання всіх форм власності, які надають послуги, суб'єктів господарювання всіх форм власності, що спеціалізуються на виконанні окремих послуг, на умовах субпідрядних договорів з виконавцями, органи місцевого самоврядування, власників житлових будинків (гуртожитків), власників (наймачів) квартир (житлових приміщень у гуртожитках), власників нежитлових приміщень у житлових будинках (гуртожитках). Тарифи (нормативні витрати, пов'язані з утриманням будинків і споруд та прибудинкових територій) розраховуються окремо за кожним будинком залежно від запланованих кількісних показників фактичного надання послуг з урахуванням забезпечення належного санітарно-гігієнічного, протипожежного, технічного стану будинків і споруд та прибудинкових територій з урахуванням типового переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій згідно з додатком .

Виходячи з вище наведеного , колегія суддів вважає , що суд першої інстанції ухвалив обґрунтоване рішення про стягнення з відповідача сум заборгованості в розмірі 2497 грн. 47 коп.

Доводи відповідача , висловлені ним в апеляційній скарзі про те , що у нього відсутній договір про надання йому позивачем житлово-комунальних послуг не може бути підставою для відмови в позові , оскільки ст.. 20, 21 Закону України Про житлово-комунальні послуги визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Обов'язок власника квартири укласти договір на надання житлово-комунальних послуг та оплачувати надані послуги передбачено також пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 8 жовтня 1992 року.

Таким чином, необхідність укладання договору на надання житлово-комунальних послуг передбачена законом і його укладання визначено як обовязок, а не право сторін.

Відповідно до вимог п. 2 ст. 10 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду та Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями власники приватизованого житла в багатоквартирних будинках (до них належать і власники квартир у кооперативних будинках та викуплених квартир) є співвласниками всіх допоміжних приміщень будинку та його технічного обладнання і повинні сплачувати свою частку витрат у загальних квартирах на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій зобов'язані сплачувати як квартиронаймачі, так і власники викуплених та приватизованих квартир.

Доводи апеляційної скарги про те , що послуги відповідачу позивачем не надавались , а обовязки свої позивач виконує не належним чином , вважати обґрунтованими також не можна , оскільки акти з цього приводу не складались у передбаченому законом порядку , кошторис на виконання ремонтних робіт не виконувався , експертиза по справі не призначалась і не виконувалась , а надані суду заяви , фотографії , акти самі по собі не можуть бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст..ст. 303,307,308,313,314,315,317,319 ЦПК України , колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 червня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення , однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили .

Судді