Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.11.2011 року № 2-1469/11

Золотоніський міськрайонний суд Черкаської області у складі: головуючого - судді Середи Л.В.

при секретарі - Оніщенко Н.В.,

за участю представника позивача - ОСОБА_1 та

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Золотоноші цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору позики недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_4 про визнання договору позики недійсним.

Свої вимоги мотивує тим, що 14 липня 2008 року між ним та відповідачем ОСОБА_4 було укладено в письмовій формі договір позики, що стверджується розпискою від 14.07.2008 року, відповідно до якої позивач отримав від ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 2000,0 дол. США із сплатою 10 % за місяць та зобов`язувався повернути вказану суму при першій вимозі. Умови договору ОСОБА_3 належно виконував, але у червні 2011 року отримав копію ухвали суду від 27.05.2011 року про відкриття провадження по справі за позовом ОСОБА_4 до нього про стягнення боргу, з якої дізнався, що умови договору ним не виконуються і мається заборгованість. А тому вважаючи, що при укладенні договору позики від 14.07.2008 року ОСОБА_4 було порушено ст. 99 Конституції України, ст. 524 ЦК України, Закон України Про Національний банк України та Декрет Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання і валютного контролю ОСОБА_3 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вважаючи, що строк позовної давності він не пропустив, так як про порушення свого права дізнався лише у червні 2011 року.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_3 ствердив свої позовні вимоги та пояснив, що 14 липня 2008 року він був змушений укласти договір позики з ОСОБА_4 на вкрай невигідних для нього умовах в зв`язку з тяжким матеріальним становищем і кошти брав для відкриття підприємницької діяльності. Умови договору він належно виконував і сплатив ОСОБА_4 в рахунок повернення позики 1800 дол. США, але розписок про отримання коштів ОСОБА_4 йому не писав і доказів на ствердження даних обставин він не має. Раніше до суду він звернутись не міг, оскільки не мав копії розписки.

Представник позивача - адвокат ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала повністю, просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини та законодавство, зазначені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснивши, що умови позики запропонував сам позивач ОСОБА_3, отримані кошти необхідні були позмвачу на придбання автомобіля, а тепер він не бажаючи віддавати борг, подав до суду даний позов.

Представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав, вважає, що позивачем пропущений термін позовної давності.

Суд, заслухавши пояснення учасників процесу та вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч., ч. 3-5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущеної позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Як вбачається з матеріалів справи та пояснень позивача у судовому засіданні ОСОБА_3 уклав з ОСОБА_4 договір позики 14 липня 2008 року, на ствердження якого написав власноручно розписку від 14.07.2008 року, знаючи на час укладення умови угоди і не оскаржуючи її, а твердження позивача про неможливість звернення до суду в зв`язку з відсутністю у нього розписки від 14.07.2008 року, суд не може вважати поважною причиною пропуску позовної давності, оскільки позивач міг звернутись з відповідним позовом до суду вчасно та з вимогою витребувати судом оригінал розписки у ОСОБА_4 для огляду в судовому засіданні та її копії - для долучення до матеріалів справи, як письмогово доказу, оскільки про договір позики та його умови йому було відомо з часу укладення договору.

Слід зазначити, що в позовній заяві ОСОБА_3 вказує на те, що він довідався про порушення свого права лише в червні 2011 року, що не відповідає дійсності, так як умови договору позики йому були відомі з часу укладення договору.

Крім того, позивач у судовому засіданні не міг пояснити, чому він не звернувся до суду в червні 2011 року, коли отримав копії ухвали суду, позовну заяву ОСОБА_4 та копії документів, в тому числі і розписки від 14.07.2008 року.

За таких обставин суд погоджується з твердженням відповідача ОСОБА_4 та його представника ОСОБА_2 про сплив позовної давності, а тому відмовляє у задоволенні позовних вимог.

На підставі зазначеного та керуючись ст. 257,

ст. 267 ЦК України та ст., ст. 10, 209, 212, 213 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4 про визнання договору позики недійсним відмовити в зв`язку із спливом позовної давності.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Черкаської області через Золотоніський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Середа Л.В.

Повний текст рішення виготовлено та підписано суддею 25 листопада 2011 року.

Суддя Л. В. Середа