Справа № 22-ц-1168/11 Головуючий у І інстанції Єременко В.М.
Категорія 43 Доповідач у 2 інстанції Поліщук М,А.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

24 січня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого - судді Поліщука М.А.

суддів - Малорода О.І., Голуб С.А.

при секретарі - Мягкій Т.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Баришівського районного суду Київської області від 1 грудня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: СГІРФО Баришівського РВ ГУ МВС України в Київській області про визнання особи втратившою право користування житловим приміщенням та зняття її з реєстрації.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2010 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом та просила визнати ОСОБА_2 втратившим право користування житловим будинком АДРЕСА_1, зобов'язати СГІРФО Баришівського РВ ГУ МВС України в Київській області зняти відповідача з реєстрації у житловому будинку АДРЕСА_1.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1, в якому проживають п»ять осіб, із яких зареєстровані за вказаним місцем проживання її мати ОСОБА_3 та брати -ОСОБА_4 і ОСОБА_2 Відповідач з жовтня 2008 року в будинку не проживає без поважних причин, в добровільному порядку знятись з реєстрації за вказаною адресою не бажає, чим порушує її права як власника житла.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 1 грудня 2010 року в задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд виходив із того, що відповідач за свої кошти добудував частину будинку, який є двоквартирним, користується відокремленою частиною будинку, який має окремий вихід, сплачує за комунальні послуги, має майно в будинку і вважає частину будинку своєю власністю.

Проте погодитись із такими висновками не можна, так як вони не повністю відповідають обставинам справи і не узгоджуються із вимогами закону.

Судом першої інстанції встановлено обставини справи, які не оспорюються.

ОСОБА_1 на час вирішення спору є власником житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1.

Відповідно до довідки Виконавчого комітету Баришівської селищної ради №1215 від

27 липня 2010 року в будинку проживають і зареєстровані ОСОБА_3 -мати; ОСОБА_4 -син, ОСОБА_2 -син.

ОСОБА_1 і ОСОБА_2 рідні брат і сестра.

З технічного паспорту, інших доказів встановлено, що спірний житловий будинок є двоквартирним, ОСОБА_2 проживає у відокремленій частині будинку із окремим входом, яка обладнана автономним опаленням.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Правовими підставами позовних вимог визначено положення ст.ст.391, 405 ЦК України.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном.

Статтею 405 ЦК України визначено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

При апеляційному розгляді встановлено невідповідність деяких висновків суду, що призвело до неправильного вирішення справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 не є членом сім»ї власника житла ОСОБА_1, якій з 21 січня 2003року на праві приватної власності належить житловий будинокАДРЕСА_1 з відповідною частиною господарських споруд.

Висновки суду про те, що відповідач за свої кошти добудував частину будинку, гараж, вбиральню і вважає частину будинку своєю власністю ґрунтуються на припущеннях.

Свідоцтво про право на спадщину за законом від 19.03.1994року, договір дарування частини житлового будинку від 20.06.2001 року і договір дарування частини житлового будинку від 21.01.2003 року, які посвідчують право власності ОСОБА_1 на житловий будинок, в установленому законом порядку відповідачем не оспорені і не визнані недійсними.

Оскільки право власності відповідно до ст..321 ЦК України є непорушним, відповідач ОСОБА_2 проживанням у житловому будинку, який на праві приватної власності належить ОСОБА_1, перешкоджає позивачці у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном, то відповідно до ст.391 ЦК України позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1.

Суд першої інстанції не застосував норму матеріального права - ст.391 ЦК України, яка підлягала застосуванню при вирішенні даного спору.

За вказаних обставин, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовані норми матеріального права, відповідно до ст.309 ЦПК України рішення суду підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення, яким визнати ОСОБА_2 особою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1.

В іншій частині позовних вимог про відмову в позові про зняття ОСОБА_2 з реєстрації у житловому будинкуАДРЕСА_1 рішення суду є законним і обґрунтованим.

Правових підстав для зобов»язання СГІРФО Баришівського РВ ГУ МВС України в Київській області зняти ОСОБА_2 з реєстрації у житловому будинкуАДРЕСА_1 немає, оскільки вказаний державний орган не є відповідачем у вказаній справі.

Керуючись ст.ст. 309,316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 1 грудня 2010 року скасувати і ухвалити нове рішення:

Визнати ОСОБА_2 особою, що втратила право користування житловим будинком АДРЕСА_1.

В іншій частині рішення Баришівського районного суду Київської області від 1 грудня 2010 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили

Головуючий:

Судді: