Справа № 4-с-81/11
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2011 року Рівненський міський суд

під головуванням судді - Ковальова І.М. при секретарі - Гоменюк О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції, -

встановив:

В судовому засіданні скаржник предмет та підстави скарги змінила. Остаточно просить суд дії старшого державного виконавця відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_2 про відмову у зупиненні виконавчого провадження визнати неправомірними; зобовязати старшого державного виконавця відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_2 повернути сторони в первісний стан - переселити її з кімнати №167 у кімнату №265 гуртожитку №10 по вулиці Льонокомбінатівській в м.Рівне, свої вимоги аргументує ти, що їй стало відомо, що рішенням виконавчого комітету Рівненської міської ради від 15 травня 2008 року №73 «Про створення комісії для обстеження технічного стану гуртожитків на вул.Фабричній на вул.Фабричній,20,16,22 Льонокомбінатівській, 15, які знаходяться на балансі ВА Г «Рівнельон» розпочався період передачі гуртожитку №10 в комунальну власність міста.

З повідомлення міського голови від 17 лютого 2011 року видно, що в період прийняття в комунальну власність міста ВАТ «Рівнельон» не вправі був приймати будь-які рішення щодо поселення в кімнати гуртожитку ,з чого можна зробити висновок і про відсутність права ВАТ «Рівнельон» на переселення з однієї кімнати гуртожитку в іншу. Крім того, головою Рівненського міського суду 22 січня 2008 року направлено лист в якому зазначено, що в провадженні Рівненського міського суду знаходиться заява ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. До вирішення заяви по суті просять зупинити виконання рішення Рівненського міського від 07 липня 2004 року.

Таким чином, дії старшого державного виконавця Камінської Є.В. в процесі виконання рішення суду були не тільки неправомірними, оскільки у відповідності до п.11 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження» підстави для примусового виконання рішення суду були відсутні через її звернення до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником, що є обставиною, яка зумовлює обов'язкове зупинення виконавчого провадження, а ухвала Рівненського міського суду від 18 лютого 2008 року не набула чинності в зв'язку з її апеляційним оскарженням, а й тому, що в разі зупинення виконавчого провадження на період її апеляційного оскарження виконання рішення суду про її переселення було б неможливим з цих підстав скаргу просить задоволити.

В судовому засіданні старший державний виконавець відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_2 скаргу не визнала та пояснила, що на виконанні у відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції перебувало виконавче провадження з виконання виконавчого листа Рівненського міського суду №2-359 від 09 серпня 2007 року про переселення ОСОБА_1 з кімнати №265 гуртожитку №10 по вул.Льонокомбінатівській, 15 в м.Рівне в кімнату №167 в цьому ж гуртожитку.

15 серпня 2007 року винесено та направлено сторонам постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню вище зазначеного виконавчого листа. Боржниці надано строк для добровільного виконання даного виконавчого листа до 01 вересня 2007 року.

22 січня 2008 року головою Рівненського міського суду направлено лист начальнику ДВС Рівненського міського управління юстиції в якому зазначено, що в провадженні Рівненського міського суду знаходиться заява ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. До вирішення заяви по суті просять зупинити виконання рішення Рівненського міського від 07 липня 2004 року. Даний лист носить рекомендаційний характер, а не обовязковий.

27 лютого 2008 року стягував ВАТ «Рівнельон» надіслав копію ухвали Рівненського міського суду від 18 лютого 2008 року щодо заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження ВАТ «Рівнельон» на Регіональне відділення Фонду державного майна України по Рівненській області, визнання виконавчого листа Рівненського міського суду від 09 серпня 2007 року таким, що не підлягає виконанню та зупинення виконання рішення Рівненського міського суду від 07 липня 2004 року, залишити без задоволення.

28 лютого 2008 року до відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_1 надіслала заяву про зупинення виконавчого провадження, яка не була підставою для зупинення виконавчого провадження.

29 лютого 2008 року згідно письмового повідомлення ОСОБА_1 вона зобовязалася добровільно переселитися з кімнати 265 в кімнату 167 гуртожитку по вулиці Льонокомбінатівській 15 в м.Рівне.

04 березня 2008 року згідно акта старшого державного виконавця Камінської Є.В. Колковець Л.Г. було переселено з кімнати №265 гуртожитку №10 по вул.Льонокомбінатівській, 15 і м.Рівне в кімнату №167 в цьому ж гуртожитку.

07 березня 2008 року закінчено виконавче провадження про переселитися з кімнати 265 в кімнату 167 гуртожитку по вул.Льонокомбінатівській, 15 в м.Рівне, а виконавчий лист направлено Рівненському міському суду.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонам! письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що скарга до задоволення не підлягає.

Судом встановлено, що рішенням Рівненського міського суду від 07 липня 2004 року було задоволено позов ВАТ «Рівнельон» і зобовязано переселитися ОСОБА_1 з кімнати №265 гуртожитку №10 по вулиці Льонокомбінатівській, 15 в м.Рівне в кімнату №167 даного гуртожитку.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 29 жовтня 2004 року вищевказане рішення Рівненського міського суду було скасовано, в позові ВАТ «Рівнельон» ло ОСОБА_1 відмовлено.

Апеляційний суд Чернівецької області, який діяв на правах Верховного суду України своєю ухвалою від 13 липня 2007 року скасував рішення апеляційного суду Рівненської області від 29 жовтня 2004 року і залишив в силі рішення Рівненського міського суду від 07 липня 2004 року.

Вищевказане рішення відповідно до ст.349 ЦПК України набрало законної сили.

В порядку Розділу У Глави 3 та 4 ЦПК України рішення суду не переглядалось.

У звязку з цим, Рівненським міським судом було видано виконавчий лист на виконання рішення суду від 07 липня 2004 року про переселення заявника і вказаний виконавчий лист відповідає вимогам ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставггни.

Рішенням Рівненського міського суду від 14 жовтня 2008 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 про зміну сторони виконавчого провадження, визнання виконавчого листа Рівненського міського суду від 09 серпня 2007 року таким, що не підлягає виконанню та зупинення виконання рішення Рівненського міського суду від 07 липня 2004 року відмовлено та було встановлено, твердження заявниці про те, що гуртожиток по вул.Льонокомбінатівській, 15 в м.Рівне не належить ВАТ «Рівнельон» суд не приймає до уваги, оскільки як заявив сам представник регіонального відділення фонду Держмайна України в Рівненській області, вищевказаний гуртожиток перебуває на балансі даного підприємства, і належить до державної власності.

Крім того, з постанови про закінчення виконавчого провадження від 07 березня 2008 року відділу ДВС Рівненського міського управління юстиції слідує, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Рівненського міського суду №2-359 від 09 серпня 2007 року про переселення ОСОБА_1 з кімнати №265 гуртожитку №10 по

вул.Льонокомбінатівській, 15 в м.Рівне в кімнату №167 цього ж гуртожитку закінчено, у звязку з виконанням рішення суду.

Посилання скаржника на ст.34 Закочу України «Про виконавче провадження» суд вважає безпідставним, оскільки стаття 34 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №60б-ХІУ передбачає розяснення рішень, виконавчих документів, які підлягають примусовому виконанню.

Скаржнику слід було б виходити з вимог ч. 12 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» , якою передбачено, що виконавче провадження підлягає обовязковому зупиненню у разі: ч.12. звернення до суду із заявою про заміну вибулої сторони правонаступником у порядку, встановленому частиною пятою статті 8 цього Закону.

Відповідно до ч.5 ст.8 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-ХІУ у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обовязкові тією мірою, якою вони були б обовязковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до ч,2 ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги, суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов»язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що на момент виконання рішення суду сторони у виконавчому провадженні не вибували, тому державний виконавець дія в межах своєї компетенції та у відповідності до вимог закону України «Про виконавче провадження» і підстав у державного виконавця зупинити виконавче провадження не було, а підстави, на які покликається заявник суд розцінює, як намагання затягнути виконання рішення Рівненського міського суду від 07 липня 2004 року.

Відповідно до ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Оскільки в судовому засіданні скаржник своїх вимог не довела, а державний виконавець вимоги скаржника спростувала, тому з цих підстав у задоволенні скарги солід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.60,61,292,293,294,387 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя :