Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2011 року

Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

У складі:

Головуючого            –судді
Галічого В.М.

При секретарі –Пилипенко
Г.А.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до Публічного акціонерного
товариства КБ «ПриватБанк»про
стягнення суми невиплаченої
преміальної винагороди, -

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2011 року позивач звернувся
до суду з вищезазначеним позовом. В
обґрунтування заявлених вимог
послався на те, що він перебував з
відповідачем у трудових відносинах.
16.09.2011 року він звільнився за угодою
сторін, однак при звільненні йому не
виплатили преміальну винагороду у
розмірі 17 200, 00 грн., у зв’язку з чим він
звернувся до суду з позовом, в якому
просить стягнути з відповідача на його
користь вказану суму, а також моральну
шкоду у розмірі 20 000 грн.

У судовому засіданні позивач заявлені
вимоги підтримав у повному обсязі, на
їх задоволенні наполягав.

Представник відповідача у судовому
засіданні позовні вимоги не визнала,
проти задоволення позову заперечувала,
посилаючись на те, що позивач не вчиняв
дії, які слугували б підставою для
здійснення бонусної винагороди.

Заслухавши пояснення позивача,
представника відповідача, дослідивши
матеріали справи, суд вважає, що
позовні вимоги підлягають частковому
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1
перебував з відповідачем ПАТ КБ
«ПриватБанк»у трудових відносинах.
Так, згідно наданої суду копії трудової
книжки (а.с. 28-30), позивач наказом від
16.09.2009 року № 346 був прийнятий з 01.10.2009
року на посаду менеджера відділу
«Колекторське агентство»ГО по ОСОБА_2,
наказом від 11.02.2010 року № Є.ДП-ПП-2010-557
позивач переведений на посаду
менеджера департаменту по управлінню
та поверненню проблемної
заборгованості ОСОБА_2, наказом від
23.02.2011 року № Є.ДД-ПП-2011-303 позивач
переведений на посаду менеджера
напрямку з повернення проблемної
заборгованості «Хард Колекшн»РП в
напрямку «Кредит колекшн»ОСОБА_2
Наказом від 15.09.2011 року №Є.ДN-УВ-2011-951-n
позивач був звільнений з роботи за
угодою сторін відповідно до п. 1 ст. 36
КЗпП України.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України
власник або уповноважений ним орган
зобов'язаний в день звільнення видати
працівникові належно оформлену
трудову книжку і провести з ним
розрахунок у строки, зазначені в статті
116 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 116 КЗпП України при
звільненні працівника виплата всіх
сум, що належать йому від підприємства,
установи, організації, провадиться в
день звільнення. Якщо працівник в день
звільнення не працював, то зазначені
суми мають бути виплачені не пізніше
наступного дня після пред'явлення
звільненим працівником вимоги про
розрахунок. Про нараховані суми,
належні працівникові при звільненні,
власник або уповноважений ним орган
повинен письмово повідомити
працівника перед виплатою зазначених
сум.

Однією із функцій позивача ОСОБА_1 було
вилучення заставного майна і доставка
його у відділення банку. За кожне таке
вилучення автомобіля позивач повинен
був отримати преміальну (бонусну)
винагороду у розмірі 1100, 00 грн., а за
кожну отриману окрему довіреність від
боржника позивач повинен був отримати
преміальну (бонусну) винагороду у
розмірі 1250, 00 грн., що не заперечувала
представник відповідача у судовому
засіданні. Вказане також
підтверджується наказом ПАТ КБ
«ПриватБанк»від 15.05.2009 року № PR-2009-184
(а.с. 7).

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України
встановлений принцип диспозитивності
цивільного судочинства, суд розглядає
цивільні справи не інакше як за
зверненням фізичних чи юридичних осіб,
поданим відповідно до цього Кодексу, в
межах заявлених ними вимог і на
підставі доказів сторін та інших осіб,
які беруть участь у справі.

Доводи позивача підтверджені в
судовому засіданні лише частково, а
саме актами приймання-передачі
автомобілів від 27.07.2011 року та 29.08.2011
року (а.с. 21, 22), згідно яких позивачем
були прийняті два автомобілі у
боржників та доставлені в банк. Отже,
винагорода позивача складає 1100, 00 грн.
за кожний автомобіль, що разом
становить 2200,00 грн.

Згідно п.п. 7.3.12 Положення про
управління мотивацією співробітників
ПАТ КБ «ПриватБанк», що є локальним
нормативним актом, регулюючим умови і
порядок виплати премій в ПАТ КБ
«ПриватБанк», премія не виплачується
співробітникам, що звільняються або
звільнені, окрім тих, хто звільняється
(звільнений) з поважної причини: п. 1-3 ст.
36 КЗпП України, переїзд в інше місто,
неможливість мешкання в даній
місцевості згідно медичного висновку,
вагітність та інше.

Враховуючи те, що позивачем було
передано до ПАТ КБ «ПриватБанк»за
двома актами два автомобіля, а також
звільнення його за п. 1 ст. 36 КЗпП
України, підлягає стягненню з
відповідача на його користь преміальна
винагорода у розмірі 2 200, 00 грн.

Наявні в матеріалах справи копії
довіреностей, що були додані позивачем
до позовної заяви, не можуть бути
прийняті судом до уваги, оскільки не є
належними доказами отримання їх саме
позивачем ОСОБА_1

Вирішуючи питання про обґрунтованість
позову в частині відшкодування
моральної шкоди, суд приходить до
наступного.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має
право на відшкодування моральної
шкоди, завданої внаслідок порушення її
прав. Моральна шкода полягає в душевних
стражданнях, яких фізична особа
зазнала у зв'язку з протиправною
поведінкою щодо неї самої.

Згідно з п. 3 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 31.03.1995 року
№ 4 "Про судову практику в справах про
відшкодування моральної (немайнової)
шкоди" під моральною шкодою слід
розуміти втрати немайнового характеру
внаслідок моральних чи фізичних
страждань, або інших негативних явищ,
заподіяних фізичній особі незаконними
діями або бездіяльністю інших осіб.
Пунктом 9 вказаної Постанови
встановлено, що розмір моральної
(немайнової ) шкоди суд визначає в межах
заявлених вимог залежно від характеру
та обсягу заподіяних позивачеві
моральних і фізичних страждань.
Зокрема, враховується характер і
тривалість страждань, істотність
вимушених змін у його життєвих та ін..

Відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України
відшкодування власником або
уповноваженим ним органом моральної
шкоди працівнику провадиться у разі,
якщо порушення його законних прав
призвели до моральних страждань,
втрати нормальних життєвих зв'язків і
вимагають від нього додаткових зусиль
для організації свого життя.

Не викликає сумнівів, що в результаті
порушення трудових прав позивачу була
заподіяна певна моральна шкода, що
виразилася у стражданнях та
переживаннях, а також життєвих
незручностях, пов'язаних з затримкою
виплати грошових коштів. Позивач був
вимушений докладати додаткові зусилля
до організації свого життя, звернення
до суду за захистом свого права. Разом з
тим, суду не надані будь-які докази, що
об'єктивно свідчили б про істотність
заподіяної йому моральної шкоди і
настання внаслідок порушення його
трудових прав відповідачем суттєвих
негативних наслідків для його
психологічного та фізичного стану. З
урахуванням викладеного, суд оцінює
заявлену позивачем суму відшкодування
моральної шкоди як надмірну і вважає за
необхідне задовольнити її частково, у
розмірі 300, 00 грн.

Судові витрати у справі підлягають
стягненню з відповідача в доход
держави, оскільки позивач від їх сплати
звільнений.

На підставі викладеного, керуючись ст.
ст. 47, 83, 113, 116, 2371 КЗпП України, ст. 22 ЦК
України, ст. ст. 10, 11, 60, 212, 213, 215 ЦПК
України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 –задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного
товариства КБ «ПриватБанк»на користь
ОСОБА_1 2.500, 00 грн. (дві тисячі п’ятсот
гривень 00 коп.), у тому числі 2.200, 00 грн.
невиплаченої преміальної (бонусної)
винагороди та 300, 00 грн. у відшкодування
моральної шкоди.

В задоволенні решти позовних вимог -
відмовити.

В порядку розподілу судових витрат
стягнути з Публічного акціонерного
товариства КБ «ПриватБанк»в доход
держави 188, 20 грн. судового збору.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає чинності після розгляду справи
апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:

В.М. Галічий