Справа №2-30/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2011 року м. Болехів .

Болехівський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого: судді Головенко О.С.

секретаря Латик В. Є.

з участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що у травні 1996 року у Долинському райвідділі РАГСу між ними укладено шлюб та народилося двоє дітей. Посилаючись на те, що спільне життя не склалося, оскільки у них виявились різні погляди на ведення домашнього господарства та виховання дітей, фактично шлюб носить формальний характер, просить суд шлюб розірвати, неповнолітніх дітей залишити на проживанні з нею.

В судовому засідання позивачка підтримала свої вимоги, додатково вказала, що вони з відповідачем виїхали за кордон, де стали проживати окремо та більше п'яти років не підтримують шлюбних стосунків, фактично шлюб носить формальний характер, перебувати в якому не бажає. Вважє, що примирення та збереження сім'ї є неможливим.

Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, причину неявки не повідомив (а.с.8,10). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦК України.

Суд,вислухавши пояснення позивача, проаналізувавши письмові докази в справі, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Встановлено, що 04 травня 1996 року сторони уклали шлюб у Долинському райвідділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис №74, в якому народилося двоє дітей: дочки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2

Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей, інші обставини справи. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як вбачається з пояснень позивача, матеріалів справи, як підставу своїх вимог вона вказувала на те, що більше п'яти років вони з відповідачем проживають окремо, не підтримують сімейних стосунків та не ведуть спільного господарства, шлюбні стосунки між ними припинено, фактично шлюб носить формальний характер, перебувати в якому не бажає.

Суд визнав, що позивачка втратила почуття любові, поваги до чоловіка, між сторонами немає взаєморозуміння, тобто тих основ, на яких утримується міцна сім'я. Сімейні стосунки припинені більш як 5 років тому.

Згідно ч. 1 ст. 24 СК шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ст. 55 цього ж Кодексу дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної поваги, любові, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній.

А за ч.З, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушення прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

При таких обставинах, враховуючи категоричність дій позивачки та її заперечення можливості примирення, суд, беручи до уваги інтереси кожного з подружжя, їх дітей, приходить до висновку, що сім'я розпалася остаточно, а тому шлюб слід розірвати, неповнолітню дочку ОСОБА_6 залишити на проживанні з матір'ю.

Відповідно до положення ст.160 Сімейного кодексу, у випадку, якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. А оскільки судом встановлено, що на час розгляду справи дочка сторін досягла чотирнадцятирічного віку, то вимоги позивачки щодо залишення неповнолітньої дочки ОСОБА_4 на проживання з нею не підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, ст.ст.110-112 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Шлюб, зареєстрований 04 травня 1996 року у Долинському райвідділі реєстрації актів громадянського стану Івано-Франківської області, актовий запис № 74 між ОСОБА_3 (дошлюбне Бунчак) ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, розірвати.

Неповнолітню дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити на проживанні з матір'ю ОСОБА_1 В решті позовних вимог відмовити.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище «Маруняк».

Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до відділу реєстрації актів цивільного Болехівського міського управління юстиції для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Якщо особи, які брали участь в справі , не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, то вони можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте Болехівським міським судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії

СУДДЯ ГОЛОВЕНКО О.С.