Справа № 2-24/11
Провадження № 2/0425/156/2012
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" грудня 2011 р. смт. Межова

Межівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Риб'янець С.А.,

при секретарі Головатенко А.О.,

з участю позивачки ОСОБА_1,

відповідачів: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, її представника ОСОБА_5, представників третіх осіб: органу опіки та піклування при виконкомі Межівської селищної ради - ОСОБА_6, Бюро технічної інвентаризації Дніпропетровського обласного комунального підприємства Межівський комунсервіс- ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду смт Межова цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи без самостійних вимог орган опіки та піклування Межівської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області, Бюро технічної інвентаризації Дніпропетровського обласного комунального підприємства Межівський комунсервіссмт Межова про продовження строку позовної давності та визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

19 березня 2010 року до Межівського районного суду Дніпропетровської області з позовню заявою звернулась ОСОБА_1. В обґрунтування своїх вимог вона вказала, що на підставі ордера № 53 від 14 вересня 1987 року, виданого на підставі рішення виконкому Межевського районної Ради народних депутатів від 25 серпня 1987 року квартира АДРЕСА_1 була надана ОСОБА_2 на сім'ю з чотирьох осіб: ОСОБА_8 - чоловіку, сину ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочці ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2. Шлюб між ОСОБА_2 і ОСОБА_8 був розірваний.

У 1995 році вказана квартира була приватизована на трьох чоловік: ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_9. У 1995 році позивачка виїхала жити в місто Севастополь до свого батька - ОСОБА_8. У серпні 2008 року позивачка ОСОБА_1 взнала, що належна їй на правах загальної власності, житлова квартира була продана їх матір'ю - ОСОБА_2 без дозволу органу опіки і піклування, адже позивачка ОСОБА_1 на той момент була неповнолітньою. Іншого житла їй також не було надано. З урахуванням уточнених позовних вимог ОСОБА_1 просила суд подовжити їй строк для подачі позовної заяви про захист порушених прав та визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 18 липня 1995 року, згідно якого ОСОБА_2, діючи від свого імені та від імені неповнолітніх дітей ОСОБА_12 і ОСОБА_1 продала вказану квартиру ОСОБА_3.

У судовому засіданні відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги позивачки визнала повністю. Суду вказала, що у 1995 році продала квартиру АДРЕСА_2 ОСОБА_3. Вказаний договір нотаріально був посвідчений державним нотаріусом Межівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області. Подробиць умов продажу не пам'ятає за давністю часу. Продаж квартири здійснила, коли її діти - ОСОБА_12 та ОСОБА_1 були неповнолітніми. Після продажу вказаної квартири мешкала в іншому будинку.

Відповідачка ОСОБА_4 позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала. Суду вказала, що придбала квартиру АДРЕСА_2 у ОСОБА_3 і в ній зареєстровані члени її сім'ї, утому числі і малолітні діти.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав. Вважає, що дотримався всіх законних вимог при укладенні з ОСОБА_2 договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 18 липня 1995 року, що нотаріально посвідчений.

Представник органу опіки і піклування при виконкомі Межівської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області ОСОБА_6 суду вказав, що орган опіки і піклуванні не порушував вимоги чинного законодавства України на момент укладення ОСОБА_2 договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 18 липня 1995 року, у тому числі і відносно законних прав на житло неповнолітніх дітей продавця.

Представник БТІ ДОКП Межівський комунсервісОСОБА_7 документально підтвердила відсутність у матеріалах держаної реєстрації договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2 від 18 липня 1995 року, у тому числі і відносно законних прав на житло неповнолітніх дітей продавця.

Вислухавши доводи сторін, дослідивши обставини справи та оцінивши надані докази, суд вважає за необхідне відмовити позивачці ОСОБА_1 у задоволенні її позовних вимог частково з наступних підстав.

Згідно з даними довідки №397 від 16 квітня 2008 року Межівської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області, що була надана відповідачці, суд погоджується з доводами ОСОБА_1 про те, що саме з цього часу вона дізналася про порушення її права на житло, коли вона мешкала до середини 1995 року у квартирі АДРЕСА_3, була неповнолітньою і їй необхідно відповідно до ч.5 ст.267 ЦК України поновити строк позовної даності для захисту свого цивільного права, (а.с.7).

Згідно оглянутих у судовому засіданні оригіналів документів, що надавалися при нотаріальному посвідченні договору купівлі-продажу ОСОБА_2 квартири АДРЕСА_3 від 18 липня 1995 року, у тому числі і рішення виконавчого комітету Межівської селищної ради народних депутатів Межівського району Дніпропетровської області №73 від 17 липня 1995 року, яким надано згоду на продаж 2/3 частини приватизованої квартири в смт Межова по вулиці Шевченка, 1/10, яка належить по 1/3 частині кожному - ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, на представництво від імені неповнолітніх їх матері - ОСОБА_2, (а.с.141, 142-149). Суд вважає, що надання цим рішенням органу опіки і піклування повноважень матері неповнолітніх дітей ОСОБА_2 при укладенні нею угоди купівлі-продажу належної їм квартири від 18 липня 1995 року, відповідає п.6 загальних положень Правил Міністерства юстиції, Міністерства освіти, Міністерства охорони здоров'я, Міністерства соціального забезпечення УРСР від 17 липня 1971 року, що втратили чинність на підставі наказу Мін'юсту України №25/5/165/130/87 від 26 травня 1999 року.

Відповідно до ст. 41 Конституції України ніхто не може бути позбавлений права власності, а право приватної власності є непорушним.

Згідно ст.ст.77,78 Кодексу про шлюб та сім'ю України, що діяв на момент виникнення правовідносин по договору купівлі-продажу спірної квартири, було встановлено, що за життя батьків діти не мають права на їх майно, рівно як і батьки не мають права на майно дітей. Якщо у неповнолітніх дітей є майно, що належить їм, батьки управляють ним як опікуни і опікуни без спеціального на те призначення, але з дотриманням відповідних правил про опіку і опікування.

Таким чином, судом повно з'ясовано обставини продажу 2/3 частини приватизованої квартири в смт Межова по вулиці Шевченка, 1/10, Межівського району Дніпропетровської області, яка належала у розмірі 1/3 частини ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3 та 1/3 частини ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, де представником їх інтересів за рішенням місцевого органу опіки та піклування була призначена їх мати - ОСОБА_2. Порушень вимог закону, щодо визнання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_3, нотаріально посвідченого державним нотаріусом Межівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області 18 липня 1995 року, судом не встановлено.

Судові витрати по справі, відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, слід покласти на позивачку.

Керуючись ст.ст.209,213-215ЦПКУкраїни,-

ВИРІШИВ:

Подовжити ОСОБА_1 пропущений строк позовної даності для захисту свого цивільного права.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, треті особи без самостійних вимог орган опіки та піклування Межівської селищної ради Межівського району Дніпропетровської області, Бюро технічної інвентаризації Дніпропетровського обласного комунального підприємства Межівський комунсервіссмт Межова про продовження строку позовної давності та визнання договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_3 ОСОБА_3, нотаріально посвідченого державним нотаріусом Межівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області 18 липня 1995 року, відмовити у повному обсязі.

Судові витрати покласти на позивачку ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене а Апеляційний суд Дніпропетровської області через Межівський районний суд Дніпропетровської области протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_13