РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2011 року

Личаківський районний суд м.
Львова

в складі: головуючого
судді
Леньо С.І

при секретарі
Станько Р.О.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Львові цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа
ПАТ «Українська інноваційна страхова
компанія «Інвестсервіс»про
відшкодування матеріальної та
моральної шкоди завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в
и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із
позовом, з подальшими уточненнями
розміру позовних вимог, до
відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 про
відшкодування в солідарному порядку
матеріальної шкоди в розмірі 61 534,35 грн.,
моральної шкоди в розмірі 10 000 грн.,
завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, а також
200 грн. за евакуаційні послуги
транспортного засобу, 600 грн. витрат
пов’язаних з проведенням експертного
дослідження та 250 грн. витрат на ІТЗ і 51
грн. судового збору.

В обґрунтування позовних вимог
покликається на те, що 07 березня 2009 року
о 23.20 год. на пр. Свободи у м. Львові
ОСОБА_4, керуючи автомобілем НОМЕР_1,
здійснив зіткнення з автомобілем
НОМЕР_2, який належить позивачу на праві
власності. Вказана
дорожньо-транспортна пригода сталася з
вини ОСОБА_4, що стверджується
постановою суду від 26.03.2009 року.
Внаслідок ДТП автомобіль позивача
отримав технічні пошкодження та згідно
висновку автотоварознавчого
дослідження вартість відновлювального
ремонту транспортного засобу з
врахуванням коефіцієнту фізичного
зносу становить 61 534,35 грн. Крім цього,
позивач поніс витрати на проведення
експертного дослідження в сумі 600 грн.
та витрати пов’язані з евакуацією
автомобіля з місця події в сумі 200 грн.
Зазначені кошти позивач просить
стягнути солідарно з відповідачів,
мотивуючи тим, що на час ДТП ОСОБА_4
перебував за кермом автомобіля марки
«Деу», а ОСОБА_5 являється власником
вказаного джерела підвищеної
небезпеки. Також позивач зазначає, що
неправомірними діями відповідачів
йому завдано моральної шкоди, яку
оцінює в 10 000 грн. та обґрунтовує тим, що
винні особи знехтували своїм
обов’язком відшкодувати завдану
шкоду, для усунення пошкоджень
автомобіля він змушений був витрачати
власний час, сили і кошти, що призвело
до значних душевних переживань,
нервових розладів (а.с.1,188).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
підтримав позовні вимоги з підстав
наведених в заяві. Також пояснив, що ПАТ
«Українська інноваційна страхова
компанія «Інвестсервіс», яка
застрахувала цивільно-правову
відповідальність ОСОБА_5, в межах
полісу виплатила позивачу 24 990 грн.
страхового відшкодування. У зв’язку з
чим позивач просить стягнути з винних
осіб матеріальні збитки за мінусом
сплаченої страховиком суми, а саме 36
544,35 грн. Щодо інших вимог підтримує
такі в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_5
–ОСОБА_2 в судовому засіданні
заперечив проти позову з тих підстав,
що цивільно-правова відповідальність
позивача як власника транспортного
засобу була застрахована, тому він
вправі був звернутися до страховика та
отримати страхове відшкодування. Крім
цього, судом встановлена вина ОСОБА_4 у
скоєній ДТП, який керував автомобілем
за згодою ОСОБА_5 та в його присутності,
тому ОСОБА_4 повинен відповідати за
позовними вимогами. Щодо відшкодування
моральної шкоди то вважає, що
заподіяння такої позивачу ним не
обґрунтовано та не надано доказів на її
підтвердження.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання
повторно не з»явився, хоча
повідомлявся належним чином про час та
місце розгляду справи, причин неявки не
повідомив. При цьому, як вбачається з
матеріалів справи, йому достовірно
було відомо про пред’явлений позов,
він брав участь у розгляді справи та
мав можливість надати свої можливі
заперечення проти позову. За таких
обставин суд вважає за можливе
розглянути справу у його відсутності
на підставі наявних доказів.

Представник третьої особи ПАТ
«Українська інноваційна страхова
компанія «Інвестсервіс»- ОСОБА_3 в
судовому засіданні пояснив, що згідно
полісу обов’язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів від 01.11.2008 року, яким
застрахована відповідальність ОСОБА_5,
позивачу ОСОБА_1 сплачено 24 990 грн.
страхового відшкодування (в межах
договірних відносин). При цьому
страховиком детально з»ясовувалися
всі обставини ДТП, в тому числі чи не
отримував будь-якого відшкодування
позивач від іншої страхової компанії
чи інших осіб, а також встановлено, що
ОСОБА_4 на відповідній правовій
підставі керував транспортним засобом
власником якого є ОСОБА_5 З огляду на
наведене вважає, що матеріальна шкода,
за мінусом сплаченої страховиком суми,
повинна бути відшкодована
відповідачем ОСОБА_4

Заслухавши пояснення учасників
процесу, з»ясувавши обставини справи,
дослідивши представлені по справі
докази, суд дійшов висновку, що позов
слід задовольнити частково з
наступних підстав.

Судом встановлено, що 07.03.2009 р. о 23 год. 20
хв. по пр. Свободи, 29 у м. Львові сталась
дорожньо-транспортна пригода за участю
водія ОСОБА_4, який керуючи автомобілем
НОМЕР_1, порушив п. 10.1 Правил дорожнього
руху України (перед зміною напрямку
руху, не переконався, що це буде
безпечним та не створить перешкоди
іншим учасникам дорожнього руху) та
здійснив зіткнення з автомобілем
НОМЕР_2 під керуванням позивача ОСОБА_1,
що призвело до пошкодження
транспортного засобу.

Дані обставини підтверджуються
дослідженими в судовому засіданні
матеріалами адміністративної справи №
3-681/09. Так, згідно постанови
Личаківського районного суду м. Львова
від 26 березня 2009 року, яка набрала
законної сили, ОСОБА_4 по цьому факту
визнано винним у вчиненні
адміністративного правопорушення
передбаченого ст. 124 КУпАП. При цьому в
ході розгляду вказаної справи та даної
цивільної справи судом не здобуто
жодних доказів про порушення позивачем
ОСОБА_1 ПДР України (а.с.6,7). Відтак, в
силу ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова у
справі про адміністративне
правопорушення є обов’язкова для суду,
що розглядає справу про
цивільно-правові наслідки дій особи,
стосовно якої ухвалено постанову, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою.

Як вбачається з матеріалів справи,
власником автомобіля НОМЕР_2 на час ДТП
був ОСОБА_1 Відповідно власником
автомобіля НОМЕР_1 –ОСОБА_5 (а.с.184,195).

В судовому засіданні встановлено та
підтверджується довідкою ВДАІ з ОАТ та
АТІ м. Львова від 07.03.09р. (а.с.195), що на час
дорожньо-транспортної пригоди, яка
мала місце 07.03.2009 року, за кермом
автомобіля марки «Деу», належного
ОСОБА_5, перебував ОСОБА_4, при наявності
посвідчення водія на право керування
транспортним засобом такої категорії,
за усним дорученням ОСОБА_5 та в його
присутності.

Відповідно до п.2 п.2.2 ПДР України
власник транспортного засобу, а також
особа, яка використовує такий
транспортний засіб на законних
підставах, можуть передавати у своїй
присутності керування транспортним
засобом іншій особі, що має при собі
посвідчення на право керування
транспортним засобом відповідної
категорії, а також особі, яка
навчається водінню транспортним
засобом відповідно до вимог цих Правил.

У відповідності до ст. 1166 ЦК України,
майнова шкода завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала. Статтею
1187 ЦК України обов»язок відшкодувати
шкоду, завдану джерелом підвищеної
небезпеки покладено на особу, яка на
відповідній правовій підставі (право
власності, інше речове право, договір
підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку. Згідно із ст. 1188 ЦК
України шкода, завдана внаслідок
взаємодії кількох джерел підвищеної
небезпеки, відшкодовується на
загальних підставах, а саме шкода,
завдана одній особі з вини іншої особи,
відшкодовується винною особою.

Таким чином, судом беззаперечно
встановлено, що на час ДТП ОСОБА_4 на
відповідній правовій підставі володів
транспортним засобом, внаслідок
порушення ПДР України здійснив
зіткнення з автомобілем під керуванням
ОСОБА_1 та належним йому, вина ОСОБА_4
доведена у встановленому законом
порядку.

З огляду на викладене, суд прийшов до
переконання, що ОСОБА_4 будучи належним
відповідачем у справі та винною особою
повинен одноосібно нести
відповідальність за позовними
вимогами ОСОБА_1 та відшкодувати
завдану йому шкоду. А відтак вимоги
позивача про стягнення шкоди з
відповідача ОСОБА_5 не підлягають до
задоволення. При цьому суд не приймає
до уваги заперечення представника
відповідача ОСОБА_5 з приводу
можливості отримання позивачем
страхового відшкодування у сторони
його страховика, оскільки це є правом
вибору позивача , а не його обов’язком.

Щодо розміру позовних вимог суд
враховує наступне.

Відповідно до висновку спеціаліста №
2374/09 експертного автотоварознавчого
дослідження від 03.04.2009 року вартість
відновлювального ремонту автомобіля
НОМЕР_3 на момент огляду становить 92 832,
10 грн. Вартість відновлювального
ремонту з врахуванням значення
коефіцієнту фізичного зносу
автомобіля НОМЕР_4, на момент огляду,
становить 61 534,35 грн.

В ході розгляду справи судом не здобуто
інших доказів щодо вартості заподіяної
матеріальної шкоди, вище вказаний
висновок експертного дослідження
об’єктивно відповідає встановленим
пошкодженням транспортного засобу
позивача отриманих внаслідок ДТП.
Також суд звертає увагу, що дослідження
проводилося в присутності відповідача
ОСОБА_5, який не висловив жодних
заперечень при огляді автомобіля та
встановленні пошкоджень і вартості
збитків. При цьому ОСОБА_4 належним
чином повідомлявся про час та місце
проведення дослідження.

Відповідно до ст. 1192 ЦК України, що
регламентує способи відшкодування
шкоди, завданої майну потерпілого,
розмір збитків, що підлягають
відшкодуванню потерпілому,
визначається відповідно до реальної
вартості втраченого майна на момент
розгляду справи або виконання робіт,
необхідних для відновлення
пошкодженої речі. Згідно п. 2.7 «Методики
товарознавчої експертизи та оцінки
дорожніх транспортних
засобів»вартість матеріального збитку
- з технічної точки зору вартісне
значення реальних витрат, яких зазнає
власник у разі пошкодження або
розукомплектування ДТЗ з урахуванням
фізичного зносу.

Враховуючи наведене, відшкодуванню
підлягає вартість матеріального
збитку, з врахуванням значення
коефіцієнту фізичного зносу
автомобіля. ОСОБА_5 з тим, як вбачається
із страхового акту № 377-09-59-004 від 07.03.09р.
та розпорядження № 377-09-59-004, ПАТ
«Українська інноваційна страхова
компанія «Інвестсервіс»визнала подію
страховим випадком та в межах полісу
укладеного з власником автомобіля
марки «Деу»виплатила позивачу
страхове відшкодування в розмірі 24 990
грн. (а.с.61-65, 185,186), чого не заперечує і
сам позивач.

Таким чином, з відповідача ОСОБА_4 слід
стягнути на користь ОСОБА_1Я 36 544,35 грн.
(61 534,35 грн. –24 990 грн. = 36 544,35 грн.)
матеріального збитку завданого
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди.

Окрім цього, підлягають стягненню з
ОСОБА_4 на користь позивача витрати за
евакуаційні послуги пошкодженого
транспортного засобу в розмірі 200 грн.
(а.с.9). Всього слід стягнути з
відповідача ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 36
744,35 грн. (36 544,35 грн. + 200 грн. = 36 744,35 грн.)
матеріальної шкоди.

Поряд з наведеним, суд відмовляє в
задоволенні позовних вимог про
відшкодування моральної шкоди в
розмірі 10 000 грн., оскільки ОСОБА_1
всупереч вимог ст. 60 ЦПК України не
довів тих обставин, на які він
покликався як на підставу своїх вимог
про відшкодування моральної шкоди та
не подав жодних належних і допустимих
доказів на підтвердження таких.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд
присуджує судові витрати з відповідача
ОСОБА_4, а саме стягує з нього на користь
позивача сплачені ним та документально
підтверджені : 250 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи, 51 грн. судового збору,
600 грн. витрат пов’язаних з проведенням
експертного дослідження (а.с.2,3,35). Крім
цього, виходячи з пропорційності
задоволених вимог та сплачених судових
витрат з відповідача ОСОБА_4 слід
стягнути в дохід держави 316,45 грн.
судового збору.

Керуючись ст. ст. 10,11,60,61,169,209,212-215,218 ЦПК
України, ст. ст. 22, 1166, 1187, 1188 ч.1 п.1, 1192 ЦК
України, суд, -

в и р і ш
и в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 36
544,35 грн. (тридцять шість тисяч п’ятсот
сорок чотири гривні, 35 коп.)
матеріального збитку завданого
внаслідок дорожньо-транспортної
пригоди, 200 грн. за евакуаційні послуги,
а всього матеріальну шкоду на загальну
суму 36 744,35 грн. (тридцять шість тисяч
сімсот сорок чотири гривні, 35 коп.).

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1
судові витрати : 250 грн. витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи, 51 грн. судового збору,
600 грн. витрат пов’язаних з проведенням
експертного дослідження.

Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави 316,45
грн. судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Личаківський районний суд м. Львова
шляхом подачі апеляційної скарги в
порядку та строки передбачені ст. ст.
294,296 ЦПК України.

Суддя:

Леньо С.І