справа № 2-2384/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2011 року квітня 18 дня
Бабушкінський районний суд м.
Дніпропетровська, одноособово,

під головуванням судді Чулініна Д. Г.,

за секретаря - Майної Г. Є.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровськ в
залі суду цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
«Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_2 і
ОСОБА_3 про солідарне стягнення суми
боргу за кредитним

договором, -

встановив:

Відповідачі заперечень проти позову не
надали, будучи належним чином
повідомленими про час і місце розгляду
справи, в судове засідання не з'явилися,
про причини неявки не повідомили та про
розгляд справи в їх відсутність не
клопотали, на підставі чого з
урахуванням письмової згоди позивача
відповідно до ст. 224 ЦПК України справа
підлягає розглядові судом з ухваленням
цього рішення заочно.

Позивач, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», в
судове засідання не з'явився, але його
представник подав до суду заяву про
розгляд справи в їх відсутність,
підтримуючи повністю пред'явлені через
суд у червні 2010 року вимоги на предмет
дострокового повернення всієї суми
кредиту з нарахованими процентами за
користування з підстав недотримання
відповідачем ОСОБА_2 узгоджених
сторонами строків сплати частинами
суми кредиту і процентів на виконання
свого зобов'язання з договору кредиту,
що було забезпечене особистою порукою
співвідповідача. У зв'язку з цим
позивач просив стягнути з відповідачів
солідарно суму 60 690 грн. 33 коп., що
складається з основного боргу за
кредитом, процентів за користування
ним і пені за його прострочення.

На підставі неявки осіб, які беруть
участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197
ЦПК України фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється, і журнал судового
засідання не ведеться.

Суд, дослідивши зібрані письмові
докази, дійшов висновку про часткове
задоволення позову, виходячи з
встановлених у судовому засіданні
наступних обставин.

Відкрите акціонерне товариство
«Райффайзен Банк Аваль», що змінив
фірмове найменування через зміни у
законодавстві, передав шостого березня
2008 року відповідачу ОСОБА_2 за
меморіальним ордером № 0ТЕ05161 (а.с. 12
зворот, 13) у власність 15 000 гривень, на
умовах укладеного з нею цього ж дня
відповідно до ст. 1054 ЦК України
кредитного договору № 014/145270/3101/82,
долученого до справи в копії (а.с. 6-9).

За умовами цього договору, що
обов'язкові для сторін у справі згідно
з ст. 629 ЦК України, відповідач ОСОБА_2
отримала в кредит кошти на споживчі
цілі, з поверненням позивачу частинами
у визначені узгодженим графіком строки
з кінцевим терміном 06.03.2011, під проценти
за користування коштами в розмірі 28 %
річних.

Відповідно до п.п. 1.1, 1.6 цього договору,
відповідач зобов'язався належним чином
використовувати і повернути банку
кредит (грошові кошти), сплатити
проценти за його користування та інші
платежі у порядку, строки, встановлені
договором, що має виконати згідно з ст.
526 ЦК України.

Зобов'язання відповідача за укладеним
договором щодо дотримання строків
виконання відповідно до ст.ст. 548, 551 ЦК
України забезпечені в п. 13.3 договору
пенею в розмірі 0,5 % від суми
простроченого платежу за кожний день
прострочки. Також співвідповідач
ОСОБА_3 на умовах укладеного ним 06.03.2008 з
позивачем договору під № 014/145270/3101/82 (ас.
10-11), поручився згідно з ст. 553 ЦК України
за виконання відповідачем ОСОБА_2 у
встановлені строки зобов'язань зі
сплати сум основного боргу, процентів
за користування кредитом і пені,
погодившись сплатити солідарно з ним
грошовий борг.

Суд за браком доказів підтвердження
відповідачем виконання зобов'язання за
правилами ст. 545 ЦК України дійшов
висновку відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК
України про відсутність сумнівів в
істинності перевірених в судовому
засіданні розрахунків суми грошового
боргу, виконаних позивачем. Оскільки
іншого не доведено, суд дійшов
висновку, що станом на 06.05.2010 відповідач
ОСОБА_2 в порушення ст.ст. 529, 530, 536, 10511 ЦК
України відступив від умов про частину
виконуваного обов'язку і строків
виконання за графіком, у зв'язку з чим
він прострочив виконання згідно ст. 612
цього Кодексу щодо повернення позивачу
чергової частини кредиту та сплати
процентів за користування кредитом.

Таким чином, з урахуванням визнаних
позивачем отриманих сум, залишок суми
кредиту склав 15 000 гривень 00 коп., на
дострокове повернення якого позивач
набув право відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК
України з нарахуванням процентів за
кредит, надіславши листом 15.04.2010
відповідачам відповідні вимоги (ас. 17,
19), і отримані ними 19.05.2010 (а.с. 16, 18) , а у
співвідповідача згідно ст.ст. 554, 555 ЦК
України виник солідарний обов'язок
сплатити позивачу відому суму, чого він
не виконали. З цих підстав згідно ст. 611
цього Кодексу права позивача
підлягають захисту з присудженням на
його користь з відповідачів відповідно
до ст. 543 ЦК України за перевіреним в
судовому засіданні розрахунком
позивача солідарно 15 000 гривень 00 коп.
основного боргу та 8 539 гривень 65 коп.
боргу за процентами. За несвоєчасність
виконання зобов'язань банк нарахував
відповідачу пеню в розмірі 37 150 грн. 68
коп. Суд вважає, що розмір пені повинен
бути зменшений до 15 000 грн. відповідно
до ч. 3 ст. 551 ЦК України, оскільки
відносно суми основного боргу розмір
пені, нарахованої позивачем, є значним
і перевищує суму основного боргу
більше ніж у два рази, а відповідно до ч.
З ст. 509 ЦК України зобов'язання має
ґрунтуватися на засадах
добросовісності, розумності та
справедливості. Відповідно до ст. 548 ЦК
України акцесорні зобов'язання
відносяться до каузальних, через що
нарахування неустойки в декілька разів
більше від сум основного боргу за своєю
правовою метою і підставою вчинення
відповідного правочину згідно з ст. 547
ЦК України не відповідатиме
забезпеченню основного зобов'язання, а
складатиме спекулятивну наживу
кредитора, для якої достатня правова
підстава у формі договору відпала, бо
сторони не виявляли волі на новацію
акцесорного зобов'язання у деривативи
на підставі спекулятивних правочинів
(договорів репо, опціонів тощо).

Звідси засади добросовісності та
розумності з огляду на рівність
учасників цивільних відносин за ст. 1 ЦК
України визначають, що у зобов'язанні
згідно ст.ст. 11, 509 ЦК України кредитор
свої права не може використовувати для
збагачення за рахунок боржника, а лише
для отримання рівнозначного
зустрічного виконання чи відповідного
відшкодування майнових втрат через
прострочення.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові
витрати відносяться на рахунок
відповідача пропорційно до частини
задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 214, 226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного
товариства "Райффайзен Банк Аваль"
задовільнити частково.

Стягнути на користь Публічного
акціонерного товариства "Райффайзен
Банк Аваль", за місцезнаходженням його
Дніпропетровської обласної дирекції
(, м. Дніпропетровськ) з
ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1), ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2)
солідарно, 15 000 гривні 00 коп. основного
боргу, 8 539 гривні 65 коп. боргу з
процентів, 15 000 гривні пені, а разом 38 539
гривні 65 коп.

В іншій частині позовних вимог
відмовити

Стягнути на користь Публічного
акціонерного товариства "Райффайзен
Банк Аваль" за місцезнаходженням його
Дніпропетровської обласної дирекції
(, м. Дніпропетровськ) з
ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1), ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_2),
з кожного окремо, відшкодування по 192
гривні 70 коп. справленого судового
збору та по 60 гривень оплачених витрат
на інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

ОСОБА_2 і ОСОБА_3 мають право подати до
Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська письмову заяву про
перегляд цього заочного рішення
протягом десяти днів, починаючи з
наступного за днем отримання його
копії.

Рішення може бути оскаржене до Судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області шляхом подання через
Бабушкінський районний суд м.
Дніпропетровська апеляційної скарги
протягом десяти днів, починаючи з
наступного за днем його проголошення, а
така само відповідачем - з наступного
за днем постановлення ухвали про
залишення без задоволення заяви про
перегляд заочного рішення.

Суддя