АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2011 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по цивільним справам апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Петренко І.О.

суддів Котушенко С.П., Романюк М.М.

при секретарі Ліщинській О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, третя особа Новомосковська міська рада Дніпропетровської області про зобовязання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2010 року позивачка звернулася до суду та просила ухвалити рішення, яким зобовязати відповідачів знести незаконно самовільно збудовану прибудову до будинку №16 по вул. Микити Головко в м. Новомосковську, та стягнути судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог позивачка вказувала на те, що вона являється власником 1/2 ідеальної частини домоволодіння, розташованого по вул. Микити Головко, 16 в м. Новомосковську на підставі свідоцтва про право на спадщину ААН № 828352 від 25 листопада 1998 року, виданого Новомосковською міською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 5360 та в КП Новомосковськму МБТІ за 168 від 08 грудня 1998 року. Земельна ділянка не приватизована, тому вона являється землекористувачем земельної ділянки, площею 915 кв.м .Інша ? частина будинку належить відповідачам. На початку червня 2010 року відповідачі розпочали, без її згоди, без згоди відповідних органів влади, самовільне будівництво прибудови до своєї половини будинку , виходячи далеко за межі старої прибудови під літ. а-2 /, і яка виходить тепер прямо на проїзд гаража позивачки під літ. І.

ОСОБА_5 зверталась до відповідачки про припинення будівництва незаконної прибудови на землі загального користування, але отримала відмову.

Тоді вона звернулась в Новомосковський МВ УМВС України в Дніпропетровській області із заявою про незаконні дії відповідачки, але постановою ДІМ Новомосковського МВ УМВС України в Дніпропетровській області від 07 червня 2010 року було відмовлено в порушенні кримінальної справи.

На звернення позивачки до в.о. Новомосковського міського Голови ОСОБА_6 , вона отримала відповідь за № Щ-667 від 5.07.2010 року , згідно якої розпочате відповідачем самочинне будівництво прибудови до будинку виконується за рахунок двору загального користування . ОСОБА_2 за оформленням дозволу на будівництво до відділу містобудування та архітектури не зверталася і позивачці було запропоновано звернутися в суд.

ОСОБА_5 вважає, що відповідачами порушуються її права, оскільки вона не може використовувати в цільовому призначенні свій гараж під літ. Г, оскільки для проїзду відповідачка залишила всього 1,5 метра від сараю під літ. Ж., а її автомобіль має ширину 2 метра.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволені частково.

Зобовязано відповідачів знести самовільно збудовану прибудову до будинку №16 по вул. Микити Головко в м. Новомосковську.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити , а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін , якщо визнає , що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст.. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення , яким суд , виконавши всі вимоги цивільного судочинства , вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення , ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин , на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень , підтверджених тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи позивачка являється власником 1/2 ідеальної частини домоволодіння, розташованого по вул. Микити Головко, 16 в м. Новомосковську на підставі свідоцтва про право на спадщину ААН № 828352 від 25 листопада 1998 року, виданого Новомосковською міською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за № 5360 та в КП Новомосковськму МБТІ за 168 від 08 грудня 1998 року ( ар. сп. 11) .

Власником іншої ? частина будинку являється ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 19 серпня 2009 року ( ар. сп. 65).

Між сторонами згідно усної домовленості склався порядок користування жилими приміщеннями , господарськими спорудами та будівлями , що розташовані на земельній ділянці.

Земельна ділянка площею 915 кв.м , на якій розташоване спірне домоволодіння не приватизована і знаходиться у спільному користуванні сторін по справі. ОСОБА_5 має доступ до своєї частини домоволодіння через ворота № 8 та фіртку № 9 , шляхом проходу через загальний двір.

На початку червня 2010 року ОСОБА_4 з дозволу відповідачки ОСОБА_2 розпочав, без згоди позивачки , без згоди відповідних органів влади, самовільне будівництво прибудови до своєї половини будинку , виходячи далеко за межі старої прибудови під літ. а-2 /, і яка виходить тепер прямо на проїзд гаража позивачки під літ. ОСОБА_5 в наслідок прибудови позбавилась можливості користуватись спільним двором , зокрема проходити до своєї частини будинку та до господарських споруд , якими вона користується через фіртку та двір загального користування. Окрім того , внаслідок будівництва пошкоджено дах над приміщеннями , що належать позивачці , що призводить до залиття її частини будинку під час атмосферних опадів.

Будівництво , яке здійснено ОСОБА_7 з дозволу ОСОБА_2 являється самочинним , що підтверджено виконкомом Ново московської міської ради в листі від 5 липня 2010 року ( ар. сп. 8).

Суд першої інстанції , розглядаючи спір дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 та забовязав знести самовільно збудовану прибудову до буд.. № 16 по вул.. М.Головко в м. Новомосковську.

Так , самочинним будівництвом є будівництво на земельній ділянці , яка не відведена для цієї мети ; будівництво здійснене без дозволу або проекту ; будівництво здійснене з порушенням норм і правил.

Під самочинним будівництвом у відповідності до положень ст.. 9 закону України „ Про архітектурну діяльність від 20 травня 1999 року розуміється як нове будівництво , так і реконструкція , реставрація або капітальний ремонт вже існуючих обєктів нерухомості , в тому числі спорудження без дозволу органу місцевого самоврядування нового житлового будинку замість зруйнованого на раніше відведеній особі земельній ділянці , переобладнання не житлової будівлі в житлову.

Будівництво ( нове будівництво , реконструкція , реставрація , капітальний ремонт) обакта нерухомості здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації , державних стандартів , норм і правил , місцевих правил забудови населених пунктів у порядку , визначеному ст.. 24 закону України „Про архітектурну діяльність.

Будівництво без належного дозволу має місце як за відсутності дозволу на будівництво , так і за відсутності дозволу на виконання будівельних робіт.

У відповідності до положень ч.3 ст. 376 ЦК України правовим наслідком самочинного будівництва є або знесення такого будівництва , або проведення відповідної його перебудови.

Таким чином , колегія суддів вважає , що розглядаючи спір районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі , надані сторонами докази , правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон , який їх регулює.

Доводи апеляційної скарги про те , що ОСОБА_3 являється не належним позивачем по справі , в звязку з чим позовні вимоги не підлягають задоволенню, визнати обгрунтованими не можна.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку , встановленому цим кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених , невизнаних або оспорюваних прав ,свобод чи інтересів.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення або оспорювання ( ч. 1 ст. 15 ЦК України ). Способами захисту цивільних прав та інтересів , зокрема, можуть бути припинення дії , яка порушує право відновлення становища , яке існувало до порушення ( ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном ( ст.. 391 ЦК України).

Виходячи з наведеного позов про знесення самочинного будівництва може бути предявлено не лише органом державної влади або органом місцевого самоврядування , а і особою , права якої порушені самочинним будівництвом.

Решта доводів апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права , які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи , оскільки вони зводяться до не згоди з рішенням суду , були вивчені в суді першої інстанції і отримали оцінку суду.

Керуючись ст..ст.303,307,308,313,314,315,317,319 ЦПК України , колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 серпня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення , однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили .

Судді