Справа № 2/0614/842/11
У х в а л а

"28" листопада 2011 р.

Малинський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Ярмоленка В.В.

при секретарі Грищенко О.В.

представників ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши на відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Малині цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права особистої приватної власності, про визнання права спільної сумісної власності та про поділ спільного майна,-

ВСТАНОВИВ:

18 серпня 2011 року в інтересах позивача подано її представником ОСОБА_1 позовну заяву, вимагаючи визнати особистою приватною власністю ОСОБА_3І 35/100 частин житлового будинку №4 по вул. Українських повстанців в м. Малині, визнати спільною сумісною власністю сторін по справі автомобіль ВАЗ-21150 та стягнути половину його вартості на її користь; та стягнути з ОСОБА_4 половину вартості автомобіля Міцубісі.

Представником відповідача ОСОБА_2 заявлено письмове клопотання про надання позивачу строку для усунення недоліків позовної заяви.

Заявлене клопотання підлягає частковому задоволенню через наступне:

Предявляючи позов, ОСОБА_3, на підтвердження наявності спору з відповідачем , в порядку вимог ст. 3 ЦПК України, посилається на рішення Малинського районного суду Житомирської області від 09.08.2010 року, тим самим вказуючи на іншу підставу спору, що розглядався Малинським районним судом в 2008 році.

Абзац третій пункту 18 частини першої статті 4 Декрету КМУ Про державне мито(в редакції чинній на момент подачі позовної заяви) встановлює, що громадяни, віднесені до категорії 4 потерпілих внаслідок Чорнобильської катастрофи, які постійно працюють і проживають або постійно проживають на території зони посиленого радіоекологічного контролю, за умови, що за станом на 1 січня 1993 року вони прожили або відпрацювали в цій зоні не менше чотирьох років звільняються від сплати державного мита. З долученої до позовної заяви копії дубліката посвідчення В-І №101862 слідує, що її предявник є громадянкою, яка постійно проживає на території зони посиленого радіоекологічного контролю у 1982-1996рр., а тому при подачі позовної заяви звільнена від сплати державного мита.

Разом з тим є слушними посилання представника відповідача на наступні недоліки:

Статтею 120 ЦПК України передбачено, що позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. Зазначена стаття не встановлює, які саме позивач повинен подати копії документів. Однак з системного тлумачення цієї статті та ч. 1 ст. 121 ЦПК, можна зробити висновок, що цей обов'язок поширюється на всі документи, що долучаються до позовної заяви, оскільки в майбутньому впливає на розподіл судових витрат.

Позивач не конкретно виклав матеріально-правову вимогу, яку він адресує відповідачу та з приводу якої просить суд постановити судове рішення, а саме який саме автомобіль ВАЗ 21150 вона просить визнати спільною сумісною власністю. Чітке формулювання такої вимоги, що має безпосередній вплив на зміст судового рішення, впливає на спрямованість судового розгляду справи, на процес доказування.

В порушення цих вимог, незрозумілим є яке саме майно являється предметом спору, адреса його розташування, назва, марка автомобіля, порядок розподілу майна, та ким має бути встановлена вартість цього автомобіля та автомобіля Міцубісі.

Наведені недоліки слід усунути.

Керуючись ст. 207 ч.1 п.8 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

клопотання представника відповідача ОСОБА_2 задовольнити частково.

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання права особистої приватної власності, про визнання права спільної сумісної власності та про поділ спільного майна залишити без розгляду надавши її представнику строк для усунення зазначених недоліків пять днів з дня проголошення цієї ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: ОСОБА_5