Справа № 2-1435/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2011 року

Суддя Комсомольського районного суду м. Херсона Мусулевський Я.А., вивчивши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Херсонської міської ради про визнання права власності, реальний розподіл домоволодіння та визначення порядку користування земельною ділянкою,

встановив:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що йому належить квартири № 1 та № 2 в буд. № 12 по вул.. Л.Толстого в м. Херсоні. ОСОБА_2 належить ? частина вказаного будинку. Квартири позивача зняті з балансу місцевої ради та передані йому. Він обєднав квартиру № 1 з квартирою № 2 в одну квартиру. На земельній ділянці він звів деякі господарські споруди. У звязку з чим, позивач просить суд визнати за ним право власності на частку у житловому будинку літ. А, сарай літ. Нта Жза вказаною адресою. Перерозподілити частки співвласників у спільній власності. Здійснити реальний розподіл домоволодіння між співвласниками згідно з їх частками та визначити порядок користування земельною ділянкою між співвласниками домоволодіння.

Позов не відповідає вимогам ч. 2 ст. 119 ЦПК України, а саме: зміст позовних вимог суперечить обставинам, якими позивач обгрунтовує позовні вимоги та відсутнє зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

Так, позивач при звернені до суду не прийняв до уваги вимоги ст. 152 ЖК України, в якій зазначено, що переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), які належать громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Позовна заява не містить зазначення доказів, які б вказували на те, що позивач має вказаний дозвіл.

Крім того, позивач не зазначив про докази, які підтверджують, що земельна ділянка за адресою: м. Херсон, вул. Л.Толстого, 12 перебуває в спільному користуванні сторін по справі і тим більше, що позивач являється її користувачем, у звязку з чим.

Навпаки, до позову додано лист з виконавчого комітету Херсонської міської ради від 10.09.2010 року за № 8-7227-30/15 відповідно до якого, позивачу було відмовлено в приватизації земельної ділянки, через те, що він являється лише власником квартир в буд. № 12 і земельна ділянка не являється садибною забудовою. Крім того, в листі зазначено, що вказана земельна ділянка може бути виділена в користування лише обєднанню співвласників будинку.

З урахуваням даного листа та технічного паспорту від 29.09.2009 року, суд приходить до висновку, що господарські споруди, на які просить визнати право власності позивач, збудовані ним самовільно на самовільно зайнятій земельній ділянці.

Відповідно до ст. 376 ЦК України, право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Позов також не містить зазначення доказів того, що позивачу була виділена земельна ділянка під уже збудоване нерухоме майно.

Відповідно ч. 4 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

Суд вважає, що заява позивачів не відповідає вимогам викладеним у ст.. 3 ЦПК України, яка проголошує, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

В позові не вказано, що позивач звертався до Херсонської міської ради з проханням отримати відповідний дозвіл на перепланування і що йому було відмовлено, у звязку з чим його права та інтереси підлягають захисту.

Крім того, позовні вимоги викладені таким чином, що вони не можуть бути розглянуті через відсутність конкретики, а саме: не зазначено яким чином необхідно перерозподілити частки.

У позивача відсутні перешкоди, при підготовки позовної заяви, у зверненні самостійно до відповідного спеціаліста для зясування часток, на які він може претендувати.

Визначення часток позивача, являється обовязковою частиною предмету їх спору. Саме на позивача покладено обовязок доведення обґрунтованості його вимог.

При таких обставинах, суд вважає, що вказана заява не може бути розглянута по суті, у звязку з чим позивачу необхідно надати строк для усунення зазначених недоліків.

Керуючись ст.121 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та Херсонської міської ради про визнання права власності, реальний розподіл домоволодіння та визначення порядку користування земельною ділянкою - залишити без руху і надати позивачу строк для усунення недоліків до 23 березня 2011 року.

В разі не усунення недоліків до зазначеного строку позов буде вважатись не поданим/

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_3