АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/445/11 Справа № 22ц-9114/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Петренко І.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2011 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по цивільним справам апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Петренко І.О.

суддів Котушенко С.П., Романюк М.М.

при секретарі Солодовій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2011року про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_2 до Полтавського обласного бюро судово- медичних експертиз, треті особи : ОСОБА_4, Головне управління Державного казначейства України в Полтавській області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином,-

В С Т А Н О В И Л А :

У березні 2011 року позивачка звернулася до суду з позовом та просила ухвалити рішення, яким стягнути з Полтавського обласного бюро судово-медичних експертиз на її користь в рахунок відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 11493,42 грн., моральну шкоду в розмірі 30 000 грн. та судові витрати 800 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачка вказувала на те, що 15 травня 2008 року о 13-0 годині, ОСОБА_4 , керуючи автомобілем «ГАЗ - 2410», реєстраційний номер ВІ 3776, що належить Полтавському обласному бюро судово-медичних експертиз, рухаючись по автошляху Полтава - Олександрія в напрямку м. Кременчука, в районі 48 км + 200 м, грубо порушуючи правила безпеки дорожнього руху, не впорався з керуванням транспортного засобу, виїхав на смугу зустрічного руху, де скоїв зіткнення з автомобілем «КамАЗ - 53212» , під керуванням водія ОСОБА_5 , реєстраційний номер АЕ 0867 А , який належить позивачці на праві власності. Внаслідок ДТП пасажири автомобіля «ГАЗ 2410» отримали тілесні ушкодження, що спричинили загибель одного з пасажирів, та тяжкі тілесні ушкодження іншому пасажиру, а належному позивачу автомобілю „КамАЗ-53212 , були спричинені значні механічні пошкодження. Вина громадянина ОСОБА_4 у скоєні вказаного злочину повністю підтверджується вироком Кобеляцького районного суду Полтавської області від 06 квітня 2009 року, яким його було засуджено за ч.2 ст. 286 КК України до трьох років позбавлення волі, а також ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 09 квітня 2010 року, яка залишила зазначений вирок без змін. Позивачкою був заявлений цивільний позов по кримінальній справі, але він був залишений без розгляду, тому вона змушена звернутися до суду у порядку цивільного судочинства.

ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, на момент ДІБ працював водієм у Кременчуцькому міському відділенні Полтавського обласного бюро судово-медичних експертиз. Автомобіль «ГАЗ-2410», державний знак НОМЕР_1, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу КХС № 572974, що видане 30 вересня 2005 року МРЕВ ДАІ м. Полтава, належить на праві власності відповідачу, який розташований в м. Полтава, вул. Енгельса, 27 -а. Вказаним злочином позивачці заподіяно, згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 762 від 11 липня 2010 року, пошкодженого автомобіля «КамАЗ-53212» матеріальну шкоду на суму 9 135, 42 грн. Крім цього, позивачкою понесені витрати на транспортування після ДТП пошкодженого автомобіля «КамАЗ-53212» з місця ДТП до місця ремонту в м. Дніпропетровськ, в сумі 2 358 грн., що підтверджується актом виконаних робіт та квитанцією № 701564. Сума матеріальної шкоди заподіяної позивачці разом складає: 11493,42 грн. Крім того, позивачкою також були понесені судові витрати на послуги фахівця з оцінки транспортного засобу по проведенню експертного автотоварознавчого дослідження в сумі 800 грн., що підтверджується квитанцією № 762 від 14 липня 2008 року. Крім того, вона зазнала душевних страждань внаслідок того, що була позбавлена можливості жити повноцінним життям, реалізувати свої плани та можливості, оскільки пошкоджений автомобіль «КамАЗ-53212», був єдиним джерелом для існування її родини. Відповідач протягом всього часу, що минув з дня ДТП, не зробив ніяких кроків для хоча б часткового відшкодування завданої позивачці шкоди. У зв'язку з цим, позивачка відчула себе досить принизливо, бо внаслідок пошкодження належного їй автомобіля вона не мала можливості заробляти гроші та годувати свою родину.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2011 позовну заяву ОСОБА_2 залишено без розгляду.

В апеляційній скарзі апелянт просить ухвалу суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної карги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Постановляючи ухвалу про залишення позову ОСОБА_2 без розгляду суд першої інстанції виходив з того, що належним чином повідомлений позивач двічі не зявився в судове засідання без поважних причин.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду з наступних підстав.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 207 ЦПК України, яка діяла на час постановлення ухвали, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не зявився в судове засідання без поважних причин або повторно не повідомив про причини неявки, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

З аналізу норм ст. 169 ч.3, п. 3 ч.1 ст. 207 ЦПК України вбачається, що підставою для залишення позовної заяви без розгляду є повторна, тобто друга поспіль без поважних причин неявка позивача.

Залишаючи без розгляду позовну заяву, суд першої інстанції виходив з факту неявки належним чином повідомленого позивача у судове засідання дві поспіль, а саме: 24 травня 2011 року та 07 червня 2011 року.

Однак, як вбачається з матеріалів справи, докази про належне повідомлення позивачки про розгляд справи, призначений на 07 червня 2011 року в матеріалах справи відсутні.

Частина 1 ст. 74 ЦПК України передбачає, що судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик.

Згідно положень ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України судові повістки, адресовані фізичним особам вручаються їм під розписку, а юридичним особам - відповідній службовій особі, яка розписується про одержання повістки. Розписка про одержання судової повістки з поміткою про дату вручення в той самий день особами, які її вручали, повертається до суду.

Пункт 1 ч. 1 ст. 169 ЦПК України свідчить, що суд відкладає розгляд справи в разі неявки в судове засідання однієї із сторін або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, про яких нема відомостей, що їм вручені судові повістки.

Однак, суд першої інстанції вказаних вимог закону не виконав, та залишив позовну заяву ОСОБА_2 без розгляду без достатніх на те правових підстав.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції порушено процесуальний порядок вирішення питання про залишення позовної заяви без розгляду, у звязку з чим, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду - скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті відповідно до вимог ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3 ч.1 ст. 312, ст.ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 - задовольнити.

Ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 червня 2011року - скасувати.

Справу направити до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська для продовження розгляду по суті.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді