АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/1940/11 Справа № 22ц-6116/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Осіян О.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2011 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Осіяна О.М.,

суддів - Костюченко Н.Є., Максюти Ж.І.,

при секретарі - Лещинській О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк»)

на рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2011 року за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про виключення суми боргу, визнання права власності на автомобіль та спонукання до виконання певних дій, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2011 року задоволено позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 про виключення суми боргу, визнання права власності на автомобіль та спонукання до виконання певних дій.

Виключено борг в загальній сумі 9379,72 гривень станом на 17 грудня 2010 року /дату подачі позовної заяви/ нарахований ПАТ КБ «Приватбанк» в особі Дніпропетровського регіонального управління по кредитному договору № DN81АR100110128 від 24.12.2007 року.

Визнано за ОСОБА_2, право власності на автомобіль ТF 699 марки ЗАЗ кузов № Y6DТF699Р7W379011, двигун № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2.

Зобов'язано ПАТ КБ «Приватбанк» в особі Дніпропетровського регіонального управління скасувати в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна реєстрацію обтяження автомобіля ТF 699 марки ЗАЗ кольору ОСОБА_4 кузов № Y6DТF699Р7W379011, двигун № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, зареєстрованого на ОСОБА_2

Стягнуто із відповідача судові витрати по справі на користь ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» ставить питання про скасування рішення суду та відмову у задоволенні позову посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено із порушенням норм матеріального права та без врахування обставин у справі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін із наступних підстав.

Приймаючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що 21 грудня 2007 року ЗАТ «Запорізький автомобілебудівний завод» та ОСОБА_2 уклали договір купівлі-продажу автомобіля загальною вартістю 48380 гривень, при цьому покупець не має права розпоряджатися автомобілем, крім передачі його в заставу Банку за Договором застави, та користуватися автомобілем до повної сплати вартості автомобіля.

24 грудня 2007 року укладено кредитний договір між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 відповідно до якого банк зобовязався надати позичальникові кредит строком до 23.12.2014 року включно, у розмірі 67093,16 гривень на наступні цілі: 44380 гривень на купівлю автомобіля (споживчі цілі), а решту суми на оплату реєстрації предмета застави, страхових та інших платежів.

24 грудня 2007 року укладено договір застави рухомого майна між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 Також ОСОБА_2 укладені договори страхування транспортного засобу та особи.

За період з 01.01.2009 року по 01.12.2010 року відповідач безпідставно нарахував відсотки у розмірі 5 957,16 гривень із розрахунку: 270,78 грн. (різниця між первинним та новим щомісячним платежем 1309,8 грн. та 1039,02 грн.) х 22 місяці (період нарахування). Ця різниця визнається відповідачем як прострочена сума, і на неї нараховувалася пеня.

За станом на 27.11.2010 року за даними відповідача повна сума боргу становить 42722,35 грн., із яких 5957,16 грн. - різниця по нарахованих відсотках, 3150,36 грн. та 272,2 грн. - пеня.

Фактично повна сума боргу складала 33342,63 грн., яка 27 листопада 2010 року та 11.12.2010 року була сплачена.

Суд вказав, що у зв'язку із припиненням зобов'язання, забезпеченого заставою, припиняється право застави, як передбачено п. 27 договору застави, ст. 593 ЦК України, ст. 28 Закону України «Про заставу», і придбаний автомобіль ТF 699 марки ЗАЗ кольору ОСОБА_4 кузов № Y6DТF699Р7W379011, двигун № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2 повною вартістю 48380 гривень, стає власністю позивача. Крім того, в зв'язку з припиненням договору застави відповідач зобов'язаний скасувати в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна реєстрацію обтяження стосовно даного автомобіля.

Суд дослідив у повному обсязі розрахунок погашення зобов'язань по кредитному договору, визначив частки основного боргу, відсотків по щомісячних платежах, пені, достроково сплачені суми, загальну сплачену суму вартості автомобіля за станом на 11.12.2010 року, а також умови договорів.

Однією з істотних умов укладання кредитного договору є сплата процентів на грошову суму, отриману в кредит. Проценти, сплачувані позичальником за користування кредитом, за своїм характером є встановленою договором платою за користування грошовими коштами, а тому суд посилаючись на вимоги ст.ст.1048-1052,1054 ЦК України обґрунтовано вважав незаконною односторонню зміну банком розміру процентів по кредитному договору. Оскільки за початковими умовами кредитного договору позивачі сплатили повністю всі необхідні платежі та погасили борг по кредиту, суд обґрунтовано задовольнив їх вимоги.

Доводи апеляційної скарги про те, що банк правомірно збільшив розмір процентів в односторонньому порядку є безпідставними.

На момент нарахування процентів банком за новою ставкою уже діяв Закон України №661-УІ від 12 грудня 2008 року, який набрав чинності із 10 січня 2009 року і яким було заборонено банкам в односторонньому порядку збільшувати розмір процентів, встановлений договором.

Заперечення банку про правомірність підвищення ним процентної ставки та відповідність цих дій умовам договору та діючого на той час законодавства суд не приймає до уваги із тих підстав, що Закон України №661-УІ помякшує цивільну відповідальність боржника за договором кредиту, а тому і має зворотну дію в часі відповідно до вимог ч.2 ст.5 ЦК України.

Як наслідок цього, рішення суду першої інстанції про задоволення позову прийняте відповідно до вимог законодавства.

Оскільки, із матеріалів справи вбачається, що відсутні підстави для обов'язкового скасування чи зміни судового рішення передбачені ст.309 ЦПК України, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст. ст. 307,308, 315 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 22 лютого 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили із моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: