Славутицький міський суд Київської області
Справа №2-75/2011 (№2-924/2010 )
10 лютого 2011 року Славутицький міський суд Київської області у складі судді Орла А.С., при секретарі Мазепі Т.В.,
з участю позивача ОСОБА_1,
розглянувши у судовому засіданні в м. Славутичі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням, -
У грудні 2010 року до суду з позовною заявою звернулися ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з вимогами визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою м. Славутич, Чернігівський квартал, буд.З кв.39.
Позовні вимоги обґрунтовували тим, що квартира належить їм на праві спільної власності. З вересня 2003 року відповідач у квартирі не проживає, не користується нею як житлом, не тримає у ній свого майна, не приймає участі в утриманні квартири та оплаті житлово-комунальних послуг, не виявляє до неї інтересу як до свого місця проживання за відсутності для цього перешкод. У зв'язку з цим просили на підставі ст. 405 ч. 2 Цивільного кодексу України визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою.
У судове засідання з'явилась позивач ОСОБА_1, яка просила позов задовольнити, пославшись на зазначені у позовні заяві обставини.
Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився за наявності письмового клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач ОСОБА_3 за правилами ст. 74 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, оскільки за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання не проживає, а позивачеві його фактичне місце проживання чи перебування невідоме.
У судове засідання відповідач не з'явився, письмових заперечень проти позову не подав, клопотання про розгляд справи за його відсутності до суду не направив.
За обставин неявки відповідача у судове засідання та відсутності заяви про розгляд справи за його відсутності за правилами ст. 224 ЦПК України суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши надані позивачем докази, перевіривши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом встановлено, що позивач і відповідач перебували у шлюбі, який було розірвано за рішенням суду та видано свідоцтво про розірвання шлюбу у відділі реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 22 від 20.02.2008 р..
Згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 3 червня 1999 року на підставі розпорядження генерального директора ВП «Чорнобильська АЕС» ОСОБА_4 № 216-пр від 03.06.1999 року, квартира за адресою м. Славутич. Чернігівський квартал , буд. З, кв. 39 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, - відповідачеві та позивачам по справі. На свідоцтві про право власності на житло нотаріусом зроблено записи про посвідчення договору про встановлення часток від 23.12.2004 р. та дарування 1/3 частки згідно договору дарування від 30.12.2004 р.
Згідно договору дарування від 30.12.2004 р., посвідченого державним нотаріусом Славутицької міської державної нотаріальної контори, копія якого долучена до справи, ОСОБА_3, - відповідач у справі, подарував належну йому одну третю частку квартири ОСОБА_2, - позивачеві у справі. Перехід права власності на частку зареєстровано Славутицьким МБТІ 03.02.2005 р..
Як видно з довідки про місце проживання та реєстрацію від 29.11.2010 р., у спірній квартирі, розташованій у будинку, який належить до комунальної власності територіальної громади м. Славутича, зареєстровано місце проживання ОСОБА_3, - відповідача у справі, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, - позивачів у справі.
Власником особового рахунку, відкритого комунальним підприємством «Житлово- комунальний центр» для обліку розрахунків за надані житлово-комунальні послуги мешканцям спірної квартири, є ОСОБА_1, - позивачка у справі. З копії особового рахунку видно, що простроченої заборгованості по оплаті наданих послуг немає.
Як вбачається з актів від 02.02.2008 р., 21.09.2008 р., 17.03.2009 р., 15.05.2010 р., 08.11.2009 р., 27.11.2010 р. відповідач ОСОБА_3 з вересня 2003 року у квартирі за адресою: м. Славутич, Чернігівський кв-л, буд..З кв. 39, не проживає, його особистих речей у квартирі немає.
З довідки КП «ЖКЦ» та Славутицького МВ ГУ МВС України в Київській області вбачається, що ОСОБА_3, - відповідач у справі не звертався із заявами щодо наявності перешкод у користуванні спірною квартирою.
Згідно статті 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.
Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону."
Права та обов'язки членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) визначені ст. 156 ЖК України. Згідно ч. З цієї статті члени сім'ї власника будинку зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.
Частиною другою статті 405 ЦК України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Поважними причинами відсутності у житлі можуть бути, зокрема, причини, зазначені у ст. 71 ЖК України.
Факт відсутності відповідача у спірній квартирі понад один рік суд вважає доведеним на підставі наявних доказів, наданих позивачем, оскільки відповідач в спірному жилому приміщенні відсутній з вересня 2003 року, не тримає в^ньому своїх особистих речей, не бере участі в його утриманні та оплаті житлово-комунальних послуг протягом тривалого часу. Ці обставини в їх сукупності можуть свідчити про те, що відповідач втратив інтерес до квартири як до свого житла.
Обов'язок доведення поважності причин відсутності наймача або членів його сім'ї у жилому приміщенні понад один рік, які за правилом ч. 2 ст. 71 ЖК України можуть бути підставою для продовження цього строку, покладається на відсутнього, тобто відповідача у справі.
Оскільки наявність цих обставин відповідачем при ухваленні заочного рішення не доведена і з матеріалів справи судом не встановлена, то позов необхідно задовольнити на підставі наявних доказів.
За правилами ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним та документально підтверджені судові витрати.
Керуючись ст. 209, 212-215, 226 ЦПК України, -
Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування квартирою за адресою: м. Славутич, Чернігівський квартал, буд. З, кв.39. Стягнути з відповідача на користь позивача 45 гривень 50 копійок судових витрат.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до суду протягом десяти днів з дня одержання його копії.
Заочне рішення можу бути оскаржено до апеляційного суду Київської області. Апеляційна скарга може бути подана позивачем протягом десяти днів після проголошення, а відповідачем - у той же строк з дня винесення ухвали про залишення без задоволення заяви про перегляд заочного рішення.
Суддя