АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
22ц-8909/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1
Категорія 51 Доповідач - Петренко І.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 серпня 2011 року

Колегія суддів судової палати по цивільним справам апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Петренко І.О.

суддів Котушенко С.П., Романюк М.М.

при секретарі Костюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Дніпропетровського національного університету ім.Олеся Гончара про визнання права на негайне виконання судового рішення з поновлення на роботі, порушення права, завдання збитків і стягнення моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2011 року позивачка звернулася до суду з позовом та просила ухвалити рішення, яким визнати і відновити не визнані і порушені відповідачем її законні права на негайне виконання судового рішення від 26 березня 2008 року про негайне, з 26 березня 2008 року поновлення її на роботі, зобовязати відповідача сплатити за неї пенсійні внески за кожен місяць періоду 26 червня 2007 року по 25 березня 2008 року в розмірі, в якому б вони були сплачені, якби не відбулось незаконного звільнення; стягнути з відповідача на її користь завдану майнову шкоду у вигляді неодержаного доходу в розмірі 9 400 грн., який складається з різниці між звичайним доходом та оплатою вимушеного прогулу за 26 червня 2007 року по 25 березня 2008 року, різниці між зарплатою з усіма постійними надбавками за період з 26 березня 2008 року по 17 квітня 2008 року та виплаченою їй відповідачем 01 грудня 2008 року частиною такої оплати, а також матеріальної допомоги на оздоровлення, яка належала їй за щорічну відпустку за 2007/2008р.р. повної тривалості 56 к.д. Стягнути з відповідача компенсацію завданої їй моральної шкоди в розмірі 7000грн.

В обґрунтування позовних вимог позивачка вказувала на те, 26 березня 2008 року апеляційний суд Дніпропетровської області визнав незаконним звільнення її відповідачем за наказом № 615к від 26.06.2007р., постановив негайно поновити її на роботі, оплатити вимушений прогул. Верховний Суд України відмовив відповідачеві у відкритті касаційного провадження за його скаргою через відсутність підстав для її касаційного перегляду. За значене рішення набрало законної сили з моменту оголошення, тобто - з 26 березня 2008 року. При оголошенні був присутній представник відповідача. Тому відповідач зобовязаний був 26 березня 2008 року видати наказ про її поновлення, в якому поновити її законні права.

Не погодившись з судовим рішенням, яке набрало законної сили відповідач відмовився його виконати, а тому не видав 26 березня 2008р. наказу про поновлення мене на роботі і поновлення її трудових прав, не сплатив за неї пенсійних внесків за кожен місяць вимушеного прогулу 26 червня 2007 року по 25 березня 2008 року, чим порушив її право на належний пенсійний страховий стаж за зазначений період; не виплатив втраченого за період 26 червня 2007 року по 25 березня 2008 року доходу (як різниці між звичайним доходом та оплатою вимушеного прогулу) та не сплатив пенсійних внесків з втраченого доходу, чим порушив моє право на пенсійне страхування з доходу, який би я отримала, якби не відбулось незаконного звільнення; не надав до 01.04.2008 року до Управління ПФУ персоніфікованого звіту щодо її пенсійного стажу, чим позбавив позивачку пенсійного стажу за період з 26 червня 2007 року по 25 березня 2008 року і порушив її право на пенсійне страхування; не надав їй щорічної відпустки повної тривалості 56 к.д. за 2007/2008 p.p. та не виплатив матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі одного посадового окладу; чим порушив право позивачки на отримання зазначеного доходу.

При цьому відпустку за 2006/2007р.р. відповідач надав їй лише після того, як остання звернулась по допомогу особисто до міністра освіти і науки України, зарплати в діючому 26.03-01.04.2008 р. розмірі та підвищеному з 01.04.2008р. розмірі не розрахував і не виплатив повністю до цих пір (лише 28 листопада 2008р. зробив розрахунок, а 01 грудня 2008р. виплатив частину зазначеної суми у відповідь на її письмову пропозицію про досудове врегулювання зазначеного питання).

Вищезазначеним невиконанням судового рішення та порушенням її прав відповідач завдав останній душевних страждань і переживань від того, що навіть за судовим рішенням вона не може поновити пенсійний стаж в належному за законом розмірі, що негативно вплине на майбутнє, а також зруйнував життєві плани, повязані з отримання належної за законом відпустки в 56 к.д. за 2007/2008р.р., якої не надав досі. Завдана моральна шкода не може бути компенсована повною мірою, але грошову компенсацію в 7000 грн. вона вважає справедливою.

Відповідач відмовився поновити вищезазначені права в до судовому порядку, мотивуючи свої відмови посиланнями на те, що в судовому рішенні не вказані прямо саме вищезазначені її права та посилається на своє власне тлумачення норм закону.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2011року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та постановити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи позивачка ставила питання про визнання і відновлення її , як вона вбачає , не визнаних і порушених відповідачем прав на негайне виконання судового рішення колегії суддів судової палати по цивільним справам апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2008 року ( ар. сп. 41-42). Даним рішенням ОСОБА_2 була поновлена на роботі на посаді викладача кафедри іноземних мов Дніпропетровського національного університету з 26 червня 2007 року та з відповідача на її користь стягнено 11784 грн.22 коп. в рахунок оплати вимушеного прогулу та на користь держави судові витрати.

Дане рішення було допущено до негайного виконання в частині поновлення ОСОБА_2 на роботі та стягненні на її користь 1242 грн. 48 коп. місячного заробітку у відповідності до положень ст.ст. 217,367 ЦПК України та ч. 5 ст. 235 КЗпП України.

Однак , негайне виконання рішення суду передбачає волевиявлення особи , в чиїх інтересах постановлено таке рішення , яке передбачає реалізацію його , в даному випадку позивачки.

Виконавчий лист апеляційним судом Дніпропетровської області було видано позивачці за її заявою 28 березня 2008 року ( ар. сп. 49) , а 10 квітня 2008 року після звернення ОСОБА_2 до ВДВС відкрито виконавче провадження ( ар. сп. 50) та визначено термін до 17 квітня 2008 року для добровільного виконання рішення суду.

Однак , на виконання вище вказаного рішення Дніпропетровським національним університетом ще 7 квітня 2008 року було видано наказ № 256-к ( ар. сп. 45) , з яким позивачка ознайомилась , згідно запису на ньому 17 квітня 2008 року. Однак , запрошували позивачку ознайомитись з вище вказаним наказом саме 7 квітня 2008 року ( ар. сп. 46). Однак , ОСОБА_2 телеграмою сповістила про те , що бажає ознайомитись з даним наказом лише в присутності держвиконавця ( ар. сп. 48). Як вбачається з акту державного виконавця від 17 квітня 2008 року ( ар. сп. 51) претензій , що до виконання рішення про поновлення на роботі , стягувач не мала.

Виконавче провадження що до виплати ОСОБА_2 1242 грн.48 коп. за вище вказаним рішенням було відкрито 10 квітня 2008 року ( ар. сп. 56) і 17 квітня 2008 року , у строк , визначений Жовтневою ВДВС м. Дніпропетровська , складено платіжне доручення № 000240 про сплату даної суми.

Решта суми виплат , визначених рішенням суду за вимушений прогул у розмірі 11784 грн. 22 коп. отримано позивачкою 24 квітня 2008 року ( ар. сп. 61).

При вище викладених обставинах вважати , що права позивачки на негайне виконання рішення суду , допущене до такого виконання були порушені не можна.

Доводи ОСОБА_2 про те , що вона зверталась до відповідача за виконанням рішення апеляційного суду 26 березня 2008 року в день ухвалення рішення і їй було відмовлено в виконанні рішення , обєктивного підтвердження в судовому засіданні не знайшло і спростовується вище викладеними обставинами виконання цього рішення.

Посилання позивачки на ту обставину , що її наказом № 256-к було поновлено на роботі з 27 червня 2007 року , а не з 26 червня 2007 року , як на це було вказано в рішенні апеляційного суду від 26 березня 2008 року , що свідчить про не виконання рішення суду і порушення її прав , визнати обґрунтованими не можна також, оскільки наказом № 636 к від 22 серпня 2011 року описку було усунено , а на виконанні решти рішення , допущеного до негайного виконання вказана обставина значення не має.

Позовні вимоги ОСОБА_2 що до зобовязання відповідача сплатити за неї пенсійні внески за кожен місяць періоду 26 червня 2007 року по 25 березня 2008 року в розмірі, в якому б вони були сплачені, якби не відбулось незаконного звільнення; стягнення з відповідача на користь позивачки завданої майнової шкоду у вигляді не одержаного доходу в розмірі 9 400 грн., який складається з різниці між звичайним доходом та оплатою вимушеного прогулу з 26 червня 2007 року по 25 березня 2008 року, стягнення різниці між зарплатою з усіма постійними надбавками за період з 26 березня 2008 року по 17 квітня 2008 року та виплаченою позивачці відповідачем 01 грудня 2008 року частини такої оплати, а також матеріальної допомоги на оздоровлення, яка належала позивачці за щорічну відпустку за 2007/2008р.р. повної тривалості 56 к.д. не можна вважати повязаними з виконанням рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 26 березня 2008 року , при ухваленні якого вище вказані вимоги не вивчались і не були предметом розгляду суду , а тому підстав для задоволення їх не встановлено і в задоволенні їх обґрунтовано відмовлено судом першої інстанції.

Решта доводів апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права , які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи , оскільки вони зводяться до не згоди з рішенням суду , були вивчені в суді першої інстанції і отримали оцінку суду.

Керуючись ст..ст.303,307,308,313,314,315,317,319 ЦПК України , колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 травня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення , однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили .

Судді