Справа № 22-ц-1219/2011 Провадження № Головуючий у I інстанції Григор"єв Р.Г. Доповідач - Горобець Т. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 травня 2011 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого судді Горобець Т.В.,

ящ суддів ОСОБА_1, ОСОБА_2,

при секретарі Вареник О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Чернігівської області цивільну справу за апеляційною скаргою державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області 18 квітня 2011 року у справі за скаргою ОСОБА_3 на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Прилуцького міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4 ,

встановив:

ОСОБА_5 оскаржив у суді дії державного виконавця Шибіко СМ., яка безпідставно, усупереч змісту судового рішення про стягнення аліментів та змісту виконавчого листа щодо строку, по який стягнуто аліменти, після повного виконання рішення суду та повернення виконавчого листа в ДВС, видано розпорядження за місцем роботи відповідача про продовження стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжила навчання у іншому навчальному закладі та про нарахування заборгованості за період, коли дитина не навчалась. Просив дії визнати неправомірними та відшкодувати суму, безпідставно стягнуту з нього на підставі оскаржуваного розпорядження.

Ухвалою суду, що оскаржується, дії державного виконавця визнані неправомірними, зобов'язано відкликати незаконне розпорядження та відшкодовано судові витрати. В іншій частині вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі на таке судове рішення державний виконавець Шибіко Є.М. просить зазначену ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні скарги.

Доводами апеляційної скарги є посилання на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Апелянт вважає, що її дії не суперечили положенням ст. 199 СК України.

Щодо правомірності нарахування заборгованості по аліментах відповідачу, свої

доводи не наводить.

В іншій частині апеляційна скарга не містить правового змісту сто предмету спору.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговориь доводи скарги, апеляційний суд приходить до висновку про відсутність підстав д її задоволення.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Прилуцького міськрайонного суду від 22.09.2009 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 підлягали до стягнення аліменти на повнолітню дитину, яка навчалась 1/8 частина заробітної плати боржника щомісячно на період навчання до 30.06.2010 року, було відкрите виконавче провадження та направлено виконавчий лист для примусового виконання рішення суду за місцем роботи відповідача. По закінченню періоду навчання, тобто після 30.06.2010 року виконавчий лист був повернутий в ДВС у зв"язку з його виконанням.

Проте, 28.01.2011 року державний виконавець Шибіко Є.М., винесла

розпорядження про утримання з ОСОБА_7 на користь позивачки аліментів на

повнолітнього сина , що продовжує навчання з 01.07.2010 року, без зазначення

дати припинення стягнення. Крім того, було зобов'язано бухгалтера перерахувати

розмір заборгованості по аліментах починаючи з 01.07.2010 року.

Постановлюючи ухвалу про задоволення скарги, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з того, що дії державного виконавця не ґрунтувались на вимогах Закону України „ Про виконавче провадження" оскільки рішенням суду про стягнення з ОСОБА_3 аліментів на повнолітнього його сина, який навчався, було чітко визначено строк, по який аліменти підлягали примусовому стягненню - по 30.06.2010 року. Цей строк зазначено і у виконавчому листі, який після 30.06.2010 року був повернутий до державної виконавчої служби. Саме у межах періоду, визначеного судовим рішенням воно і підлягало виконанню.

З висновками суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, оскільки державним виконавцем Шибіко Є.М. винесено такий виконавчий документ як розпорядження для стягнення аліментів з боржника з нарахуванням заборгованості за період, що є поза межами періоду, визначеного рішенням суду при фактичному його виконанню у повному обсязі.

Відповідно до ч.і п.8 ст.49 Закону України „ Про виконавче провадження" ft. виконавче провадження за вказаним судовим рішенням підлягало закриттю. Підстав для відновлення виконавчого провадження судом не встановлено. Крім того, такий документ виконавчого провадження , як розпорядження, визначений п.1.7. Інструкції про проведення виконавчих дій, зокрема п.1.7.2 Інструкції, а його форма та зміст затверджені у встановленому порядку і визначено додатках 33 та 34 , пороте у конкретному випадку державним виконавцем застосовано бланк розпорядження, який за формою та змістом не передбачений названою Інструкцією.

За вказаних обставин, дії державного виконавця Шибіко Є.М. обґрунтовано визнано неправомірними та зобов'язано поновити порушене право відповідача шляхом відкликання неправомірно винесеного та напраленого лоя виконання розпорядження № 12-132 від 28.01.2011 року. Доводи апеляційної скарги не спростовують правильного по суті судового рішення, в зв"язку з чим, підстав для його скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315, 317, 319, 324, 383-387 ЦПК України, апеляційний суд,

ухвалив:

Апеляційну скаргу державного виконавця відділу державної виконавчої служби Прилуцького міськрайонного, управління юстиції ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Прилуцького міськрайонного суду від 18 квітня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: