АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія - 26 (Ш) ОСОБА_1
Доповідач Михайлів Л.В.
РІШЕННЯ

Іменем України

17 травня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Михайлів Л.В.

суддів: Соколан Н.О., Неклеси В. І.

при секретарі: Бадалян Н. О.

за участю: представника ОСОБА_2 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області на рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 25 лютого 2011 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області про стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2010 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (далі ОСОБА_2 Фонду) про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на отримання нею травми під час виконання своїх посадових обовязків внаслідок нещасного випадку. Висновком МСЕК від 23.12.2002 року їй первинно було встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 40%.

За таких обставин просила суд стягнути з відповідача на їй користь моральну шкоду в сумі 150000 грн.

Рішенням Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 25 лютого 2011 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 Фонду на користь ОСОБА_4 моральну шкоду у розмірі 60000 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 Фонду ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення про відмову позивачу в задоволенні позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, судом не прийнято до уваги, що ОСОБА_2 Фонду є неналежним відповідачем по справі; в матеріалах справи відсутні докази заподіяння позивачу моральної шкоди, в тому числі немає висновку МСЕК щодо наявності моральних страждань у нього; розмір моральної шкоди значно завищено, факт спричинення моральної шкоди позивачу не встановлено. Судом не враховано, що строк позовної давності по вказаним категоріям справ становить три місяці.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_2 Фонду підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 працювала економістом фінансового відділу Відкритого акціонерного товариства «Інгулецький гірничо-збагачувальний комбінат». 03 вересня 2002 року під час виконання службових обовязків з нею стався нещасний випадок, внаслідок чого вона отримала травму: відкрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, відкритий перелом носу, травматична люмбалгія.

Висновком МСЕК від 23.12.2002 року первинно ОСОБА_4 встановлена стійка втрата професійної працездатності в розмірі 40% безстроково. Висновком МСЕК від 23.12.2003 року при переогляді позивача втрату професійної профпрацездатності залишено в розмірі 40% безстроково, а також встановлено третю групу інвалідності.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та дійшов правильного висновку про відшкодування позивачу моральної шкоди у звязку з отриманим нею травми під час виконання службових обовязків.

Цей висновок суду відповідає положенням ст.ст. 21, 28 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV в редакції, що діяла на час встановлення позивачеві вперше стійкої втрати працездатності, якими передбачено, що відшкодувати заподіяну працівникові моральну шкоду, отриману внаслідок ушкодження його здоровя за наявності факту заподіяння цієї шкоди, покладено на Фонд соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Факт заподіяння моральної шкоди позивачу у звязку з отриманим нею травми під час виконання службових обовязків встановлений в судовому засіданні. Позивач час від часу змушений проходити амбулаторний та стаціонарний курс лікування, переносить фізичні страждання, позбавлений нормальних життєвих звязків, що вимагає додаткових зусиль для організації його життя, тому доводи відповідача в апеляційній скарзі щодо відсутності підстав для відшкодування моральної шкоди позивачеві у звязку з відсутністю висновку МСЕК щодо наявності у нього моральних страждань й необхідності в такому випадку обовязкового проведення МСЕК для встановлення факту спричинення ОСОБА_4 моральної шкоди є необґрунтованими й суперечать ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» в редакції, що діяла на час виникнення правовідносин між сторонами, так як такий висновок відповідного медичного органу є необхідним тільки для тих працівників, яким не спричинено втрати професійної працездатності.

Враховуючи вищенаведене, доводи ОСОБА_2 Фонду про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог безпідставні, оскільки право на відшкодування моральної шкоди виникло у позивача в грудні 2002 року, тобто до набрання чинності, як Законом України «Про державний бюджет України на 2006 рік», так і Законами України «Про державний бюджет України на 2007 та 2008 роки», якими було зупинено дію чинності норм Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV в частині відшкодування моральної шкоди застрахованим особам, заподіяної внаслідок втрати профпрацездатності на 2006, 2007 роки, а на 2008 рік дію цих норм припинено.

Також необґрунтованими вважає колегія суддів й доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з позовом, оскільки відносини з приводу відшкодування моральної шкоди, повязаної з отриманням травми під час виконання службових обовязків, випливають з порушення особистих немайнових прав, а тому відповідно до п.3 ч.1 ст. 268 ЦК України, не мають строку позовної давності.

Однак, колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню на користь позивача, визначений судом першої інстанції без урахування роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р. з подальшими змінами, відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку, ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, характер ушкодження здоровя, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретні обставини по справі.

На думку колегії суддів, розмір моральної шкоди, визначений судом першої інстанції, є завищеним.

За таких обставин, колегія суддів, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, й, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер отриманого позивачем ушкодження здоровя, ступінь втрати ним професійної працездатності, а також пов'язані з отриманим травми фізичні і моральні страждання позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, і наслідків, що наступили, вважає необхідним змінити рішення суду, зменшити розмір стягнутої моральної шкоди з відповідача на користь позивача з 60000 грн. до 30 000 грн.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального закону.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3 ч.1 ст. 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області задовольнити частково.

Рішення Інгулецького районного суду м. Кривого Рогу від 25 лютого 2011 змінити, зменшити розмір моральної шкоди, стягнутої з ОСОБА_2 виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області на користь ОСОБА_4, з 60000 грн. до 30 000 грн. (тридцяти тисяч грн.).

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: