Справа № 2-1019/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2011 року року Подільський районний суд м. Києва в складі:

головуючого - судді Гребенюк В.В.,

при секретарі - Литовченко Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «АСК «ІнтерТрансПоліс», ОСОБА_2, про стягнення страхового відшкодування, та відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі за текстом - позивач) звернувся до суду з позовом до закритого акціонерного товариства «АСК «ІнтерТрансПоліс» (надалі за текстом відповідач 1), ОСОБА_2 (надалі за текстом відповідач 2), про стягнення страхового відшкодування та відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди.

Зазначив, що 06.08.2010 року приблизно о 22 годині 30 хвилин на території аеропорту «Бориспіль» трапилась дорожньо-транспортна пригода (надалі за текстом ДТП), відповідач 2 керуючи автомобілем «Шкода Октавія», д.н.з. НОМЕР_1, в порушення вимог п. 15.13 Правил дорожнього руху зупинився та під час відкриття дверей не впевнився, що це буде безпечним для інших учасників дорожнього руху, чим створив перешкоду автомобілю «Тойота Корола», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3, в результаті чого відбулося зіткнення автомобілів, що спричинило їх пошкодження. Автомобіль «Тойота Корола», д.н.з. НОМЕР_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить позивачу.

З метою визначення збитків, завданих автомобілю «Тойота Корола», д.н.з. НОМЕР_2, позивачем було замовлено проведення автотоварознавчого дослідження.

Згідно звіту автотоварознавчого дослідження № 75, яке було проведено ФОП ОСОБА_4, вартість матеріального збитку, завданого позивачу складає 29 134 грн. 29 коп.

За проведення даного автотоварознавчого дослідження позивачем було понесені витрати в розмір 600 грн.

Позивач звернувся до відповідача 1 з заявою про страховий випадок, однак, відповідач 1 виплату страхового відшкодування не здійснив, відповідач 2, заподіяні матеріальні збитки не відшкодував, в звязку з чим позивач звернувся за захистом порушеного права до суду та просить стягнути з відповідача 1 суму страхового відшкодування в розмірі 24 656 грн. 63 коп. та 600 грн. витрат на проведення авто товарознавчого дослідження, з відповідача 2 - суму спричинених збитків в розмірі 4 477 грн. 66 коп. та спричинену моральну шкоду в розмірі 5 000 грн., також просив стягнути з відповідача 1, 2 витрати на правову допомогу в розмірі 3 150 грн., відповідно до розміру задоволених позовних вимог, разом з судовими витратами по справі.

Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Представник відповідача 1 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, проти задоволення позову заперечував, відповідач 2 позов в частині стягнення матеріальних збитків, що не покриваються страховим відшкодуванням визнав, проти задоволення позову в частині стягнення моральної шкоди заперечував.

Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, заперечення представника відповідача 1 та відповідача 2, всебічно та повно зясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Як встановлено судом, 06.08.2010 року приблизно о 22 годині 30 хвилин на території аеропорту «Бориспіль» трапилось ДТП, відповідач 2 керуючи автомобілем «Шкода Октавія», д.н.з. НОМЕР_1, в порушення вимог п. 15.13 Правил дорожнього руху зупинився та під час відкриття дверей не впевнився, що це буде безпечним для інших учасників дорожнього руху, чим створив перешкоду автомобілю «Тойота Корола», д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3, в результаті чого відбулося зіткнення автомобілів, що спричинило їх пошкодження. Автомобіль «Тойота Корола», д.н.з. НОМЕР_2 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить позивачу (а.с. 13).

20 жовтня 2010 року Деснянським районним судом м. Києва було винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення, згідно якої ОСОБА_2 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 10).

Позивач 9 серпня 2010 року звертався до відповідача 1 з заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 11).

З метою визначення збитків, завданих автомобілю «Тойота Корола», д.н.з. НОМЕР_2, позивачем було замовлено проведення автотоварознавчого дослідження.

Згідно звіту автотоварознавчого дослідження № 75, яке було проведено ФОП ОСОБА_4, вартість матеріального збитку, завданого позивачу складає 29 134 грн. 29 коп. (а.с. 17-33).

Відповідачі для огляду та автомобіля викликались телеграмами (а.с. 12).

За проведення даного автотоварознавчого дослідження позивачем було понесені витрати в розмір 600 грн. (а.с. 34)

Частиною 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частиною 2 ст. 1166 ЦК України передбачено, що особа, яка завдала шкоди звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно п. 8.6.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджених Міністерством юстиції України, Фондом державного майна України, реєстр. № 142/5/2092 від 24.11.2003 року, втрата товарної вартості не враховується, якщо: а) строк експлуатації легкових ТЗ перевищує 5 років для ТЗ виробництва країн СНД і 7 років для іноземних ТЗ; б) легкові ТЗ експлуатуються в інтенсивному режимі (фактичний пробіг щонайменше вдвічі більший за нормативний), а строк експлуатації перевищує 3,5 року для ТЗ виробництва країн СНД, 5 років для ТЗ виробництва країн далекого зарубіжжя; в) строк експлуатації вантажних ТЗ та автобусів перевищує З роки для країн СНД, 4 роки - для ТЗ виробництва країн далекого зарубіжжя; г) ТЗ раніше був перефарбований зовні (для автобуса і причепа-дачі - коли відбулося повне перефарбування ззовні та всередині салону); д) ТЗ має сліди минулих аварій або корозійні руйнування; е) здійснено заміну кузова; є) заміна окремих деталей ТЗ (скло, фари, пластмасові бампери, декоративні накладки, шини, зовнішня та внутрішня фурнітура тощо) не зумовлює потреби фарбування та не погіршує зовнішнього вигляду. Але якщо, крім зазначених деталей, пошкоджено й інші деталі, то розрахунок втрати товарної вартості необхідно проводити з урахуванням усіх пошкоджених деталей у комплексі; ж) якщо ТЗ був виданий громадянинові безкоштовно, через органи соціального захисту населення (крім випадків, коли нарахування втрати товарної вартості здійснюється за завданням особи або органу, які призначили експертизу).

Під час судового розгляду справи не встановлено обставин при яких втрата товарної вартості автомобіля позивача не мала враховуватись при проведенні автотоварознавчого дослідження.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Постанова Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» за № 6 від 27.03.1992 року (із змінами та доповненнями) роз'яснює, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі та майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі, особою, яка її заподіла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

У відповідності до ст. 34 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик терміново, але не пізніше трьох робочих днів (враховуючи день отримання письмового повідомлення про страховий випадок), зобов'язаний направити аварійного комісара або експерта на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо у визначений строк аварійний комісар або експерт не з'явився, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому випадку страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи.

Доказів, направлення аварійного комісара або експерта на місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків, відповідачем 1 до суду надано не було.

За таких обставин суд, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які піддягають застосуванню до цих правовідносин, прийшов до висновку про задоволення позову в частині стягнення відповідача 1 на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі - 24 656 грн. 63 коп., обраховану, як вартість спричиненого позивачу матеріального збитку в розмірі 29 134 грн. 29 коп. за виключенням величини втрати товарної вартості в розмірі 3 967 грн. 66 коп., яка не підлягає стягненню з відповідача 1 у відповідності п. 32.7. ст. 32 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», франшизи, як частина збитків, що не відшкодовується страховиком, передбачена лімітами відповідальності в розмірі 510 грн. та 600 грн. понесених витрат на проведення авто товарознавчого дослідження, з відповідача 2 - суму спричинених збитків в розмірі 4 477 грн. 66 коп., як величину втрати товарної вартості в розмірі - 3 967 грн. 66 коп. та франшизи в розмірі 510 грн.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди, визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Суд приходить до висновку, що позивач не обґрунтував та не довів факт спричинення моральної шкоди, належними та допустимими доказами обґрунтувань душевних страждань, яких позивач міг зазнати у звязку із знищенням чи пошкодженням його майна.

Враховуючи вищевикладене, позовна вимога про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягає.

Згідно ст. ст. 84, 88 ЦПК України з відповідачів 1, 2 підлягають стягнення на користь позивача документально підтверджені понесені витрати на правову допомогу.

Згідно Постанови Кабінету міністрів України «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» від 27.04.2006 року № 590 затверджені граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних справ, які не можуть перевищувати суму, що обчислюється виходячи з того, що особі виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи. Позивачем та його представником, надано договір про надання юридичної (правової) допомоги та представництво інтересів (а.с. 36 - 37), квитанцію до прибуткового касового ордера (а.с. 38), акт узгодження ціни вартості робіт (а.с. 64), акт прийому передачі виконаних робіт (а.с. 65), якими частково доведено розрахунок понесених витрат на правову допомогу, повязаних з участю представника позивача в судовому засіданні та часу затраченого по підготовці позовної заяви. З урахуванням чого, суд приходить до висновку, що позивач обґрунтував та довів факт понесення витрат на правову допомогу, повязаних з участю представника позивача в судовому засіданні та часу затраченого по підготовці позовної заяви з розрахунку 5 год. на загальну суму в розрахунку 1 250 грн., в звязку з чим, з відповідача 1 підлягають стягненню на користь позивача понесені витрати на правову допомогу в розмірі 908 грн. 88 коп., з відповідача 2 підлягають стягненню на користь позивача понесені витрати на правову допомогу в розмірі 341 грн. 12 коп.

Враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем у вигляді державного мита з відповідача 1 на користь позивача державне мито в розмірі 252 грн. 77 коп. та витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи в суді в розмірі 102 грн., з відповідача 2 на користь позивача державне мито в розмірі 44 грн. 57 коп. та витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи в суді в розмірі 8 грн.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 22, 23, 1166 1167, 1187 ЦК України, положеннями Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затверджених Міністерством юстиції України, Фондом державного майна України, реєстр. № 142/5/2092 від 24.11.2003 року, Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» за № 6 від 27.03.1992 року, ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Постанови Кабінету міністрів України «Про граничні розміри компенсації витрат, пов'язаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави» від 27.04.2006 року № 590, ЗУ «Про страхування» від 7 березня 1996 року, ст. ст. 5, 6, 8, 10, 11, 60, 79, 82, 84, 88, 208, 209, 212 - 215, 223, 294 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «АСК «ІнтерТрансПоліс», ОСОБА_2, про стягнення страхового відшкодування, та відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди задовольнити частково;

Стягнути з приватного акціонерного товариства «АСК «ІнтерТрансПоліс» на користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування в розмірі 24 656 (двадцять чотири тисячі шістсот пятдесят шість) гривень 63 копійки та 600 (шістсот) гривень витрат на проведення авто товарознавчого дослідження;

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму спричинених збитків в розмірі 4 477 (чотири тисячі чотириста сімдесят сім) гривень 66 копійок;

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовити;

Стягнути з приватного акціонерного товариства «АСК «ІнтерТрансПоліс» на користь ОСОБА_1 суму витрат на правову допомогу в розмірі 908 (девятсот вісім) гривень 88 копійок;

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму витрат на правову допомогу в розмірі 341 (триста сорок одна) гривня 12 копійок;

Стягнути з приватного акціонерного товариства «АСК «ІнтерТрансПоліс» на користь ОСОБА_1 державне мито в розмірі 252 (двісті пятдесят дві) гривні 77 копійок та витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи в суді в розмірі 102 (сто дві) гривні;

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 державне мито в розмірі 44 (сорок чотири) гривні 57 копійок та витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи в суді в розмірі 8 (вісім) гривень;

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ Гребенюк В. В.