Справа № 2-7059/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 грудня 2011 року Рівненський міський суд

під головуванням судді - Ковальова І.М. при секретарі - Рибачик О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне під час попереднього розгляду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

встановив:

В судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги уточнила та повністю підтримала. Суду пояснила, що вони з відповідачем проживали однією сім»єю без реєстрації шлюбу з вересня 2006 року по кінець січня 2010 року. В період спільного проживання з відповідачем вони вели спільне господарства, мали сімейний бюджет, вирішували побутові питання. 14 січня 2008 року вона народила сина ОСОБА_3. Відповідач був записаним батьком дитини у свідоцтві про народження сина. Крім того, згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції від 09 лютого 2010 року відповідач сина усиновив.

З лютого 2010 року у них припинились стосунки з відповідачем і з тих пір вони проживають окремо.

Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, його життям та здоров»ям не цікавиться, тому вона просить суд заявлені вимоги задоволити та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з січня 2010 року до досягнення дитиною повноліття.

Відповідач в судове засідання не з»явився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином, про що свідчить наявний в канцелярії суду реєстр відправлення поштової кореспонденції рекомендованим листом. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення.

Судом встановлено, що сторони по справі проживали однією сім»єю без реєстрації шлюбу з вересня 2006 року по кінець січня 2010 року.

В період спільного проживання з відповідачем вони вели спільне господарства, мали сімейний бюджет, вирішували побутові питання.

14 січня 2008 року у сторін народився син ОСОБА_3.

Дана обставина стверджується дослідженим в судовому засіданні свідоцтвом про народження серії 1-ГЮ №064301 виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управління юстиції з якого вбачається, що ОСОБА_4 народився 14 січня 2008 року в м.Рівне, про що в Книзі реєстрації народжень 2008 року січня місяця 22 числа зроблено відповідний актовий запис за №206. Батьками записані: батько - ОСОБА_2, мати - ОСОБА_1.

З лютого 2010 року у них припинились стосунки з відповідачем і з тих пір вони проживають окремо.

Відповідач матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина позивачу у належному розмірі не надає.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов»язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст. 181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2011 рік» від 23 грудня 2010 року №2857-УІ, прожитковий мінімум дітей віком до 6 років становить 870 грн.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності та те, що відповідач у добровільному порядку у належному розмірі коштів на утримання неповнолітнього сина позивачу не надає, не допомагає їй створювати належні умови для розвитку природніх здібностей дитини, працездатний, суд вважає, що заявлені позовні вимоги в частині розміру аліментів є обгрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки.

Відповідно до ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що позивач у судовому засіданні не довела, що вона вживала заходів щодо отримання аліментів з відповідача, однак не змогла їх отримати у зв»язку з ухиленням відповідача від їх сплати, тому в частині позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів з січня 2010 року слід відмовити, а присудження аліментів на дитину слід застосувати від дня пред'явлення позову, а саме з 09 листопада 2011 року.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,60,212,213,215,228,294 ЦПК України, ст.ст. 180,181,182,191 Сімейного Кодексу України, суд,-

ВИРІШИВ:

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 слава, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ЗО відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду - 09 листопада 2011 року до досягнення сином повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 94 грн. 10 коп. та зарахувати до спеціального фонду Державного бюджету України.

Заяву про перегляд заочного рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий :