права № 2-8434/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2011 року

Жовтневий
районний суд

м. Дніпропетровська

У складі:

Головуючого
–судді Мазниці
А.А.

Секретаря
–Ковальської Т.Г.

За участю:

Позивача

–ОСОБА_1

Представника позивача
–ОСОБА_2

Представника відповідача
–ОСОБА_3

Третьої особи
–ОСОБ
А_4

Представника третьої особи
–ОСОБА_5

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 в інтересах малолітнього ОСОБА_6
до ОСОБА_7 комітету Жовтневої районної
у м. Дніпропетровську ради, ОСОБА_8,
ОСОБА_9, треті особи –Орган опіки та
піклування Жовтневого району м.
Дніпропетровська, ОСОБА_4, ОСОБА_10, КП
«Дніпропетровське МБТІ», про визнання
права власності та виселення, -

В С Т А Н О В И В :

У червні 2011 р. ОСОБА_1, діючи в інтересах
малолітнього ОСОБА_6, опікуном якого
вона є, звернулася до суду з
вищезазначеним позовом. В
обґрунтування заявлених вимог
послалася на те, що її колишній чоловік
ОСОБА_11 за договором купівлі-продажу
від 08.05.1971 р., укладеним у простій
письмовій формі, набув домоволодіння №
66 по вул. Ласточкіна у м.
Дніпропетровську, в якому у подальшому
проживав разом з сім’єю, втім належне
оформлення угоди не відбулося. У
березні 1990 р. ОСОБА_11 помер та спірне
майно залишилося у користуванні його
дочки ОСОБА_12, яка 22.04.2005 р. народила
сина ОСОБА_6 Після смерті останньої, що
настала 05.06.2009 р., дитина залишилася під
опікою ОСОБА_1 У цей час з ОСОБА_8, за
якою зареєстрована спірна частина
домоволодіння № 66 по вул. Ласточкіна у
м. Дніпропетровську, виник спір з
приводу права власності на неї,
оскільки остання, видавши довіреність
на ім’я ОСОБА_9, самовільно вселилася
до зазначеного домоволодіння, зламавши
ворота та двері будинку, та встановила
нові замки. Вважаючи, що за
вищенаведених обставин малолітній
ОСОБА_6 набув право власності на спірну
частину домоволодіння за набувальною
давністю, ОСОБА_1 з урахуванням
уточнення позову (а.с. 101-105) просила суд
визнати недійсним свідоцтво про право
власності від 09.12.1964 р., видане ОСОБА_8 на
2/8 частини спірного домоволодіння,
визнати за ОСОБА_6 право власності на 2/8
частини домоволодіння № 66-68 по вул.
Ласточкіна у м. Дніпропетровську, що в
цілому складається з: літ. В-1
–житлового будинку загальною площею
34,5 кв.м., житловою площею 23,6 кв.м.,
допоміжною площею 10,9 кв.м., що належали
ОСОБА_8, виселити ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з
жилого будинку В-1 по вул. Ласточкіна,
66-68 у м. Дніпропетровську та вселити до
цього будинку ОСОБА_6

У судовому засіданні ОСОБА_13 та її
представник заявлені вимоги
підтримали, на їх задоволенні
наполягали.

Представник відповідача ОСОБА_7
комітету Жовтневої районної у м.
Дніпропетровську ради позов визнав,
проти його задоволення не заперечував.

Представник відповідача ОСОБА_8 проти
задоволення позову заперечував,
посилаючись на його безпідставність.
Після перерви, оголошеної для
підготовки до судових дебатів, до суду
не з’явився.

Відповідач ОСОБА_9 до суду не з’явився,
про день та час розгляду справи
повідомлявся.

Представник органу опіки та піклування
та третя особа ОСОБА_14 позов
підтримали.

Третя особа ОСОБА_10 до суду не
з’явилася, про день та час розгляду
справи повідомлялася.

КП «Дніпропетровське МБТІ»надана
заява про розгляд справи за
відсутності представника (а.с. 137).

Вислухавши пояснення осіб, що брали
участь у справі, дослідивши письмові
докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що спірне
домоволодіння № 66-68 по вул. Ласточкіна
у м. Дніпропетровську перебуває у
спільній частковій власності, а саме 3/8
його частини належать ОСОБА_10, 3/16
частини та 3/16 частини належать ОСОБА_14
(а.с. 125). Також 2/8 частини цього
домоволодіння зареєстровані за ОСОБА_8
на підставі свідоцтва про право
власності від 09.12.1964 р., виданого на
підставі рішення Виконкому Жовтневої
районної ради від 24.11.1964 р. № 828 (а.с. 12,
125). З акту Дніпропетровського МБТІ від
29.05.1963 р., що став підставою для
прийняття зазначеного рішення,
вбачається, що на частку ОСОБА_8, яка
дорівнює 2/8 частинам спірного
домоволодіння, припадав жилий будинок
літ. В-1 в цілому, Ѕ частина вбиральні №
1, Ѕ частина паркану № 3 (а.с. 13, 22).

08.05.1971 р. між ОСОБА_15, чоловіком ОСОБА_8
(а.с. 92), та ОСОБА_11 був укладений у
простій письмовій формі договір
купівлі-продажу жилого будинку № 66 по
вул. Ласточкіна у м. Дніпропетровську
(а.с. 11), на підставі якого останній
разом з сім’єю вселився до спірного
домоволодіння.

З цього часу частина спірного
домоволодіння, належна ОСОБА_8,
перебувала у користуванні ОСОБА_11, а у
подальшому –його дочки ОСОБА_12 (а.с. 16,
29-31), які були у ньому зареєстровані,
укладали пов’язані з ним договори,
сплачували відповідні платежі,
оплачували комунальні послуги тощо
(а.с. 32-62). Відповідачка ОСОБА_8, будучи
формально власником цього майна,
будь-якого інтересу до нього не
виявляла, у спірному домоволодінні не
проживала, будучи зареєстрованою та
мешкаючи за іншою адресою (а.с. 97/зв),
витрат на його утримання не несла,
повноваження та обов’язки власника
будь-яким чином не виконувала.

Встановлені судом фактичні обставини
користування спірним домоволодінням
підтвердила у свої поясненнях третя
особа ОСОБА_14, що є співвласником
останнього, а також свідки. Докази
зворотного представником ОСОБА_8
надані не були.

03.03.1990 р. ОСОБА_11 помер (а.с. 15), 05.06.2009 р.
померла ОСОБА_12 (а.с. 14), мати
малолітнього ОСОБА_6, який до дня її
смерті проживав разом з нею.

Рішенням ОСОБА_7 комітету Жовтневої
районної у м. Дніпропетровську ради
від 24.07.2009 р. опікуном над малолітнім
ОСОБА_6 була призначена ОСОБА_1С (а.с. 21).

У серпні 2011 р. ОСОБА_9, діючи від імені
ОСОБА_8 на підставі довіреності,
здійснив проникнення до спірного
домоволодіння та замінив замки на
вхідних дверях до будинку літ. В-1 (а.с. 65,
77).

Аналізуючи виниклі між сторонами
правовідносини, суд приходить до
наступного.

Так, згідно ст. 344 ЦК України особа, що
добросовісно заволоділа чужим
нерухомим майном та продовжує відкрито
та безперервно володіти ним протягом
десяти років, набуває право власності
на це майно. До цього строку може бути
приєднаний час володіння цим майном
осіб, правонаступником або спадкоємцем
яких є особа, що заявляє про давність
володіння.

Оскільки з фактичних обставин справи
вбачається, що ОСОБА_11 та його сім’я,
зокрема ОСОБА_12, спадкоємцем якої є
малолітній ОСОБА_6, відкрито та
добросовісно володіли спірним майном з
1971 р., набувши його за документом, що не
є правочином у розумінні цивільного
законодавства та не тягне юридичних
наслідків, при цьому зареєстрований
власник цього майна будь-якого
інтересу до нього на протязі цього часу
не виявляв, це володіння не оспорював,
суд вважає позовні вимоги в частині
визнання права власності за
набувальною давністю –обґрунтованими
і такими, що підлягають задоволенню.

При цьому також підлягають задоволенню
на підставі ст. 387 ЦК України позовні
вимоги в частині виселення зі спірного
домоволодіння відповідачів, оскільки у
зв’язку з визнанням права власності за
ОСОБА_6 останні втрачають правовий
зв’язок з цим майном та будь-які
повноваження щодо нього.

Позовні вимоги в частині вселення
ОСОБА_6 до спірного домоволодіння є
обґрунтованими, оскільки він як
власник відповідної його частини
згідно ст. 383 ЦК України має право
користування нею як жилим приміщенням.

Позовні вимоги в частині визнання
недійсним свідоцтва про право
власності від 09.12.1964 р., виданого ОСОБА_8
на 2/8 частини спірного домоволодіння,
задоволенню не підлягають, оскільки
цей правовстановлюючий документ прав
та інтересів малолітнього ОСОБА_6 не
стосується, був виданий уповноваженим
органом з належних підстав у межах
визначеної чинним на той час
законодавством процедури, а також
немає підстав вважати, що цей документ
був неправильним по суті.

Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати
у справі покладаються на сторону, проти
якої ухвалене рішення, пропорційно
задоволеній частині позовних вимог.

На підставі викладеного,
керуючись ст. ст. 344, 383, 387 ЦК України, ст.
ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов –задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_6 право власності на 2/8
частини домоволодіння № 66-68 по вул.
Ласточкіна у м. Дніпропетровську, що в
цілому складається з: літ. В-1
–житлового будинку загальною площею
34,5 кв.м., житловою площею 23,6 кв.м.,
допоміжною площею 10,9 кв.м., що належали
ОСОБА_8.

Виселити ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з жилого
будинку В-1 по вул. Ласточкіна, 66-68 у м.
Дніпропетровську.

Вселити ОСОБА_6 до жилого будинку літ.
В-1 по вул. Ласточкіна, 66-68 у м.
Дніпропетровську.

У задоволенні решти позовних вимог
–відмовити.

В порядку розподілу судових витрат
стягнути на користь ОСОБА_6 з ОСОБА_8,
ОСОБА_9 475, 00 грн. у рівних частках –по 237,
50 грн. з кожного.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає чинності після розгляду справи
апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення може бути
подана протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, що брали участь у
справі, втім не були присутні під час
проголошення рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

Суддя

А.А. Мазниця