__________________________________________________________________
Справа № 2-526/11
РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.01.2011 року, Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді - Коцюрба;

при секретарі - Кучер В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення авнсових платежів, -

встановив:

Звернувшись до суду з позовом до ОСОБА_2, позивач ОСОБА_1 просить суд В листопаді 2010 року позивач звернувся в суд з вказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, було досягнуто усної згоди, за якою відповідач взяв на себе зобовязання провести ремонтні роботи дачі позивача. Позивач передав у якості авансу грошові кошти розмірі 8 000 (вісім тисяч) доларів США. При одержані вказаних коштів відповідачем були надані розписки від 25.07.2010 року на суму 5 000 (пять тисяч) доларів США та від 18.08. 2010 року на суму 3 000 (три тисячі) доларів США. Починаючи з жовтня 2010 року позивач постійно у усній формі вимагав розпочати ремонтні роботи, або повернути сплачені грошові кошти, але відповідач ігнорував вимоги позивача.

На даний час відповідач ремонтні роботи не виконав, чим порушив взяті на себе зобовязання, та не повернув грошові кошти.

На момент предявлення позову, загальна сума авансових платежів у національній валюті становить 63, 286 грн.( згідно до національного курсу валют Національного Банку України на 09.11.2010 р).

Частина 2 ст. 570 ЦК України встановлює презумпцію авансу, якщо в правочині не визначено, що така сума є завдатком. На відміну від завдатку аванс це спосіб платежу. Аванс сплачується боржником у момент настання обовязку платежу, тобто виконує функцію попередньої оплати. Крім того, боржник, який видав аванс, має право вимагати його повернення в усіх випадках невиконання чи неналежного виконання зобовязання кредитором. У свою чергу, кредитор не може бути зобовязаний до повернення авансу у подвійному розмірі і до відшкодування збитків.

Позивач вважає, що дії відповідача суперечать цивільному законодавству.

Просить стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти у вигляді авансових платежів в загальній сумі 63 286 (шістдесят три двісті вісімдесят шість) гривень; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму державного мита у розмірі 633 грн. 00 коп. та суму витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 120 грн. 00 коп.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Просив позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з»явився, який направив телеграму про те, що знаходиться на лікуванні, але не надав підтверджуючих документів про це.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, було досягнуто усної згоди, за якою відповідач взяв на себе зобовязання провести ремонтні роботи дачі позивача. Позивач передав у якості авансу грошові кошти розмірі 8 000 (вісім тисяч) доларів США. При одержані вказаних коштів відповідачем були надані розписки від 25.07.2010 року на суму 5 000 (пять тисяч) доларів США та від 18.08. 2010 року на суму 3 000 (три тисячі) доларів США. Починаючи з жовтня 2010 року позивач постійно у усній формі вимагав розпочати ремонтні роботи, або повернути сплачені грошові кошти, але відповідач ігнорував вимоги позивача.

На даний час відповідач ремонтні роботи не виконав, чим порушив взяті на себе зобовязання, та не повернув грошові кошти.

На момент предявлення позову, загальна сума авансових платежів у національній валюті становить 63, 286 грн.( згідно до національного курсу валют Національного Банку України на 09.11.2010 р).

Статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобовязання одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідно 2 ст. 570 ЦК України встановлено, що порушення зобовязання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання ( неналежне виконання).

Частина 2 ст. 570 ЦК України встановлює презумпцію авансу, якщо в правочинні не визначено, що така сума є завдатком. На відміну від завдатку аванс це спосіб платежу. Аванс сплачується боржником у момент настання обовязку платежу, тобто виконує функцію попередньої оплати. Крім того, боржник, який видав аванс, має право вимагати його повернення в усіх випадках невиконання чи неналежного виконання зобовязання кредитором. У свою чергу, кредитор не може бути зобовязаний до повернення авансу у подвійному розмірі і до відшкодування збитків.

При таких обставинах суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 612, 615, 623, 635, ЦК України, ст. ст. 208, 209, 211, 212, 213, 214, 215, 224 ЦПК України , суд-

вирішив:

Позов ОСОБА_1

Стягнути з ОСОБА_2 грошові кошти у вигляді авансових платежів в розмірі 63 286 (шістдесят три двісті вісімдесят шість) грн. 00 коп; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму державного мита у розмірі 633 (шістсот тридцять три) грн. 00 коп. та суму витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 120 (сто двадцять) грн. 00 коп.

Заява про перегляд рішення може бути подана до суду на протязі десяти днів з дня отримання копії даного рішення.