АПЕЛЛЯЦИОННЫЙ СУД ДНЕПРОПЕТРОВСКОЙ ОБЛАСТИ
Категорія -27 ( І ) суддя Чумак Н.О.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
У Х В А Л А

Іменем України

07 грудня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Остапенко В.О.

суддів - Зубакової В.П., Неклеси В.І.

при секретарі - Бадалян Н.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 17 лютого 2011 року по справі за позовом ОСОБА_4 акціонерного товариства УкрСиббанк до ОСОБА_2,ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 акціонерного товариства УкрСиббанк, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання договору про надання споживчого кредиту та договору іпотеки недійсними.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

представник позивача ОСОБА_4 акціонерного товариства УкрСиббанк ОСОБА_7,

відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2010 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (надалі ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат, посилаючись на те, що відповідач ОСОБА_2 належним чином не виконує зобовязання за кредитним договором № НОМЕР_1 від 11.06.2008 року, поручителями по якому виступають відповідачі ОСОБА_6 та ОСОБА_5, в результаті чого утворилася заборгованість станом на 27.01.2010 року в розмірі 492 752, 50 грн.

У березні 2010 року відповідачка ОСОБА_2 звернулась до суду з зустрічною позовною заявою і після уточнення своїх позовних вимог просила визнати недійсним договір про надання споживчого кредиту № 0 від 11.06.2008 року і встановити заборгованість за даним договором в сумі 312 657, 97 грн., та визнати недійсним договір іпотеки № 0 ВІД 11.06.2008 року.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 17 лютого 2011 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_8 солідарно на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за простроченим кредитом у сумі 456 314,10 грн., заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом в сумі 33 779,78 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом в сумі 1 435,81 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 1 222,81 грн., а всього заборгованість за кредитом в сумі 492 752, 50 грн., і судові витрати: судовий збір у сумі 1 700, 00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 120,00 грн.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційні скарзі представник відповідач ОСОБА_2 ОСОБА_3 просять скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог та задоволення зустрічного позову, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального закону.

Зокрема, судом не взято до уваги зміни обставин на ринку в бік збільшення цін та те, що ОСОБА_9 не має права на здійснення операцій з використанням іноземної валюти, як засобу платежу, а тому умови кредитного договору не відповідають та суперечать вимогам нормативно-правових актів України, що є підставою для визнання недійсними кредитного договору та договору іпотеки.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ст.528 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимогам ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Судом першої інстанції встановлено, що 11 червня 2008 року між АКІБ «УкрСибБанк», який вподальшому перейменовано на ПАТ "УкрСибБанк", та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 0, за яким ОСОБА_2 було надано кредит в розмірі 61 000,00 долларів США на строк по 10.06.2015 року зі сплатою за користування кредитом щомісячно 15% річних.

За умовами кредитного договору, відповідач зобов'язався своєчасно повертати банку, починаючи з наступного місяця від дня укладення, заборгованість за кредитом кожного місяця в сумі визначеній в Додатку №1 до договору, а також виплачувати банку проценти за користуванням кредитом.

Відповідно до п. 4.1. договору при порушенні зобов'язання по поверненню кредиту та погашенню процентів за користування кредитом, позичальник сплачує позивачу пеню в розмірі, що розраховується виходячи з подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період, за який сплачується пеня, від суми своєчасно не повернутих коштів за кожний день прострочення.

В забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_2 за вказаним кредитним договором укладено договір поруки № 0П від 11 червня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_5 та договір № 0П/1 від 11 червня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6

Пунктами 2.2., 2.3 договору поруки передбачено, що у разі невиконання позичальником ОСОБА_2 своїх зобовязань за кредитним договором, банк має право предявити вимоги безпосередньо до поручителя, які він зобовязаний виконати шляхом сплати суми заборгованості.

Як вбачається із матеріалів справи, банком, згідно умов кредитного договору та договору поруки, були направлені вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (а.с. 32-40) про відповідно надання альтернативного забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, а у випадку невиконання у встановлений термін вимоги банку достроково повернути кредит у повному обсязі.

Вимоги банку відповідачами не виконані.

Суд першої інстанції, правильно встановивши фактичні обставини справи, дійшов висновку, що відповідно до ст. 554 ЦК України й умов договору у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання кредитного договору та договорів іпотеки недійсними, суд першої інстанції виходив з правомірності надання ПАТ «УкрСиббанк» кредитних коштів в іноземній валюті та відповідності кредитного договору вимогам чинного законодавства.

Колегія суддів погоджується із зазначеним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання сторонами вимог, які встановлені статтею 203 ЦК України.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон держави не встановлює якихось обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

При цьому згідно зі ст.2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» кошти це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент.

Відповідно до ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій ОСОБА_9 Банку України.

Відповідно до п.2.3. Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, затвердженого постановою Правління НБУ №275 від 17.07.2001 року, за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу ОСОБА_9 Банку України банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями.

Таким чином, за відсутності нормативних умов для застосування індивідуального ліцензування щодо вказаних операцій, єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитування в іноземній валюті згідно з вимогами ст. 5 Декрету КМУ є наявність у банку ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманих у встановленому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, 20 січня 2000 року ОСОБА_9 України видав АКІБ «УкрСибБанк», який вподальшому перейменовано на ПАТ "УкрСибБанк" банківську ліцензію №75 та дозвіл № 75-2 на право здійснювати банківські операції (а.с. 90-94), тобто на момент укладення договору 11.08.2008 року, банк мав право на здійснення валютних операцій, що спростовує доводи апеляційної скарги в частині відсутності у відповідача права на проведення валютних операцій.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Таким чином, установивши дійсні обставини справи, суд першої інстанції дав належну оцінку зібраним доказам, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення спору, та дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги позивачем доведені, обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає рішення суду ухваленим з дотриманням норм матеріального і процесуального права, яке зміні чи скасуванню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу від 17 лютого 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: (підпис)

Судді: (підписи)

Згідно з оригіналом.