АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
22ц-6895/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1
Категорія 44 Доповідач - Каратаєва Л.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 вересня 2011 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого Каратаєвої Л.О.

Суддів Михайловської С.Ю., Чубукова О.П.

При секретарі Куць О.О.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи: Самарська районна у м. Дніпропетровську рада, Товариство з обмеженою відповідальністю Квартал, Управління Держкомзему у м. Дніпропетровську, про відновлення межі та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи: Земельне управління Дніпропетровської міської ради, Самарська районна у м. Дніпропетровську рада, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом відновлення межі, -

встановила:

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2011 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_4 до ОСОБА_2, треті особи: Самарська районна у м. Дніпропетровську рада, ТОВ Квартал, Управління Держкомзему у м. Дніпропетровську, про відновлення межі та усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та позовних вимог ОСОБА_3, ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи: Земельне управління Дніпропетровської міської ради, Самарська районна у м. Дніпропетровську рада, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою шляхом відновлення межі відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставлять питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового рішення, яким задовольнити їхні позовні вимоги в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія судді вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справ, між сторонами виник спір щодо користування земельними ділянками та визначення межі між цими ділянками. Спір виник через неодноразове перенесення розділюючий межі домоволодінь як одної так і іншою стороною.

ОСОБА_5 є власником домоволодіння 158 по вул.Томській в м. Дніпропетровську та вважає що довжина його земельної ділянки повинна складати 46,35 м. Але на підтвердження цих тверджень жодних документів не надав. При експертному досліджені було встановлено, що довжина зовнішньої межі земельної ділянки по вул.Томській, 158 в м. Дніпропетровську складає 45,77м.

ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посилаються на те, що в 1991 р. власниками домоволодіння 158 по вул.Томській в м. Дніпропетровську самовільно був встановлений паркан із захватом їхньої земельної ділянки на 2,05 м. У 2006 р. власником домоволодіння 158 по вул.Томській в м. Дніпропетровську став ОСОБА_5, але переставляти паркан він не бажає.

На час виділення земельна ділянка ОСОБА_2 та ОСОБА_3 становила площею 400 кв.м. з довжиною межі по вул.. Томській 18,6 м. За останніми технічними даними площа ділянки становить 736 кв.м., а довжина межі по вул.. Томській 32 м. За рахунок чого відбулося збільшення земельної ділянки та які повинні бути розміри в дійсності та з урахування посилань ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про захват їхньої ділянки ОСОБА_5, останні пояснити не змогли та правовстановлюючих документів не надали.

Встановивши вказані обставин та правовідносини, що склалися між сторонами, суд першої інстанції надав їм правильну правову оцінку та визначився з нормами матеріального права, що регулюють ці відносини, а саме ст.ст. 107, 152, 158 ЗК України.

При цьому, позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є недоведеними відповідно до положень ст..ст.10,60 ЦПК. Крім того, з урахуванням пояснень останніх, що про порушення їх прав їм було відомо з 1991 р., відповідно до ст.. 257, 261, 267 ЦК вони пропустили строк позовної давності для звернення до суду без поважних причин, що є підставою для відмови у задоволенні позову.

З огляду на зазначене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у задоволенні позову та з цим висновком погоджується колегія судді, а доводи апеляційної скарги вважає такими, що не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, а зводяться до незгоди з ними.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 06 квітня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду чинна з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді