РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 березня 2011р. справа №2-494/11

Харківський районний суд Харківської області

у складі судді: САВЧЕНКО Г.М.

при секретарі: ЯМЩИКОВІЙ М.Ю.

розглянув в судовому засіданні в залі суду в с. Покотилівка цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до статутного територіально-галузевого обєднання «Південна залізниця»

про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної

небезпеки

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій після уточнення позовних вимог просить стягнути з відповідача на його користь компенсацію втраченого заробітку у розмірі 25553,65 грн., витрати на санаторно-курортне лікування, витрати при зверненні до лікаря травматолога, протезування, лікування в майбутньому, щомісячну компенсацію втраченого заробітку у розмірі 681,00 грн. з урахуванням індексу інфляції та підвищення оплати праці, моральну шкоду в розмірі 100000,00 грн., зобовязати відповідача придбати автомобіль позивачу, компенсувати витрати на бензин та технічне обслуговування автомобіля в майбутньому, судові витрати покласти на відповідача.

Свої позовні вимоги мотивують тим, що 26.04.2002 року в 14.50, він будучи неповнолітнім, отримав тяжку травму ноги, коли поїзд №6282 «Коломак-Харків» зробив зупинку на ст. Огульці він вийшов з поїзду, купив два пива в магазині, схопився за поручень вагону поїзду, що рухався та впав між платформою та вагоном. Після отриманої травми у нього був травматичний шок І-ІІ ступеня. Згідно довідки МСЕК серії MCE- №010565 ОСОБА_1 інвалід III групи. Матеріальної допомоги він від відповідача не отримував. Через психологічні фактори в нього погіршилися життєві звязки з ровесниками знайомими. Травмування істотно вплинуло на реалізацію його намірів, а також він не зміг закінчити навчальний курс з водіння автомобіля та отримати права на керування автомобілем, в результаті чого завдано моральну шкоду в сумі 100000,00 грн. Після отримання травми він жодного разу не був на вчинку в санаторії, оскільки всі кошти були направлені на його лікування.

В судове засідання з'явились представники відповідача за довіреністю ОСОБА_2 га ОСОБА_3, які проти позову заперечували. Позивач в судове засідання не зявився, причин неявки не повідомив.

Вислухавши пояснення представників відповідача за довіреністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3 виконавши всі вимоги цивільного судочинства, на основі повно і всебічно зясованих обставин, на сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню з таких підстав.

26.04.2002 року неповнолітній ОСОБА_1, що знаходився на платформі станції Огульці, в електропоїзд №6282 сполученням «Коломак-Харків», що рухався, в результаті чого отримав лівої ноги і був госпіталізований у Банківську ЦРЛ. З 18.10.2005 р. ОСОБА_4 визнаний ІІІ групи, що підтверджується довідкою МСЕК серії MCE- №010565. Постановою Харківського міжрайонної транспортної прокуратури від 17.05.2002 року в порушені кримінальної справи за фактом правил безпеки руху або експлуатації залізничного транспорту, передбачене ст.276 КК відносно працівників залізничного транспорту відмовлено за відсутністю в їх діях складу злочину та встановлено, що причиною нещасного випадку стаю грубе порушення правил поведінки громадян на залізничному транспорті.

Згідно ч.1 ст. 440 ЦК Української PCP 1963р., шкода, заподіяна особі або майну громадянина, а також шкода заподіяна організації, підлягає відшкодуванню особою, яка заподіяла шкоду, у повному винятком випадків, передбачених законодавством. Відповідно до ч. 1 ст. 440-1 ЦК України, моральна (немайнова) шкода, заподіяна громадянину або організації діяннями іншої особи, яка їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що : шкода заподіяна не з її вини.

Статтею 450 ЦК Української PCP 1963 р., передбачено, що організації і громадяни, діяльність яких з підвищеною небезпекою для оточення (транспортні організації, промислові підприємства, будови, власники автомобілів та ін.), зобовязані відшкодувати шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, якщо не доведуть, що шкода виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. За змістом значеної норми відповідальність володільця джерела підвищеної небезпеки настає, якщо шкода безпосередньо діяльністю джерела підвищеної небезпеки. В тому випадку, коли шкода спричинена хоча і в процесі діяльності джерела підвищеної небезпеки, але не самим джерелом, відповідальність за ч.1 ст. 440, ст. 450 ЦК Української PCP 1963р. виключається.

ОСОБА_1 ушкодження здоровю отримав в процесі діяльності джерела підвищеної небезпеки, не з вини СТГО «Південна залізниця», оскільки ОСОБА_1 були порушені п. 14 Правил поведінки громадян на залізничному транспорті, затверджених Постановою КМУ від 10.11.1995р. №903 та п.п.3.1, 3.3, 3.5 Правил безпеки громадян на залізничному транспорті України, затверджених Наказом міністерства транспорту України від 19.02.1998 р. №54, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 24.03.1998р. №193/2633, якими передбачено: «пасажирам забороняється заходити у вагон і виходити з вагона під час руху потяга, підніматися у вагон і виходити з вагона дозволяється тільки після повної зупинки потяга, виходити із вагона під час зупинки можна тільки з дозволу провідника».

Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 440, 450 ЦК Української PCP 1963 р., суд вважає за необхідне відмовити в позові ОСОБА_1 до статутного територіально-галузевого обєднання «Південна залізниця» про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки.

Керуючись ст.ст. 60, 81, 88, 209, 212, 213, 215, 218 ЦПК України;

ст.ст. 440, 450 ЦК Української PCP 1963 р.

ВИРІШИВ:

Відмовити в позові ОСОБА_1 до статутного територіально-галузевого обєднання «Південна залізниця» про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: Г.М. САВЧЕНКО