Справа № 22-ц-944/11 Головуючий у І інстанції Слободян Н.П.
Категорія 56 Доповідач у 2 інстанції Яворський
УХВАЛА

Іменем України

02 лютого 2011 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді: Яворського М.А,

суддів: Іванової І.В., Корзаченко І.Ф.

розглянувши в порядку письмово провадження в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі на рішення Іванківського районного суду Київської області від 29 квітня 2010 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області про визнання дій відповідача неправомірними та зобов'язання зробити перерахунок пенсії,-

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_1 звернулась до Іванківського районного суду Київської області з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі про визнання дій відповідача неправомірними, зобов'язання відповідача перерахувати та виплатити їй основну та додаткову пенсію з 09 липня 2007 року по 31 грудня 2007 року та з 22 травня 2009 року.

Рішенням Баришівського району суду Київської області від 29 квітня 2010 року позовні вимоги задоволено.

Визнано дії відповідача щодо нарахування та виплати основної та додаткової пенсій позивачці у розмірах, менших, ніж передбачено Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи неправомірними.

Зобовязано відповідача - управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі Київської області зробити ОСОБА_1 перерахунок пенсії, а саме: основної пенсії, виходячи з встановлених розмірів 8 мінімальних пенсій за віком згідно ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», та додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоровю в розмірі 75% мінімальної пенсії за віком відповідно до ст: 50 зазначеного закону за період з 09.07.2007 року по 31.12.2007 року та з 22.05.2008 року "та стягнути перераховані недоплачені кошти з урахуванням вже виплачених сум.

Не погоджуючись з вищезазначеним рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просять скасувати незаконне, на їх думку, рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, на користь Управління пенсійного фонду в Іванківському районі. В своїй апеляційній скарзі апелянт посилається на незаконність, необґрунтованість та необєктивність рішення суду, неповне зясування всіх обставин, що мають значення для вирішення справи, порушення Іванівським районним судом Київської області норм матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу, що зявилися в судове засідання, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів знаходить, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 є учасником ліквідації від наслідків на аварії на ЧАЕС є потерпілою 1 категорії, їй встановлена друга група інвалідності внаслідок захворювання, повязаного з впливом аварії на ЧАЕС.(а.с. 6-7)

Відповідно до ст. 49 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", пенсії особам, віднесеним до категорій 1,2,3,4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров»ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

В ч. 4 ст. 54 цього Закону передбачено, що в усіх випадках розміри пенсій для інвалідів, щодо яких встановлено звязок з Чорнобильською катастрофою, не можуть бути нижчими по другій групі інвалідності ніж 8 мінімальних пенсій за віком.

Згідно ст. 50 Закону особам, віднесеним до категорії І, призначається щомісячна додаткова пенсія за шкоду, заподіяну здоров»ю, у розмірі інвалідам другої групи 75 % мінімальної пенсії за віком. Ця додаткова пенсія відповідно до положень ст. 53 цього Закону виплачується повністю незалежно від заробітку, пенсії чи іншого доходу.

ОСОБА_1 оспорюючи дії відповідача вважала, що вона отримувала пенсію та додаткову пенсію значно нищу, ніж це передбачено ст. 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" у звязку з чим звернулась до суду за захистом своїх прав.

Судом встановлено, що відповідачем виплачувалась пенсія відповідно до вимог постанов КМ України № 523 від 30.05.1997 року, № 654 від 16.07.2008року, № 530 від 28.05.2008 року.

Вирішуючи вказаний спір та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції прийшов до висновку про порушення відповідачем норм ст. 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Статтею 19 ч. 2 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Кабінет Міністрів України у своїй діяльності керується Конституцією та Законами України (ст. 113 Конституції України).

При винесенні оскаржуваного рішення суд першої інстанції, виходячи з пріоритетності законів над підзаконними актами, правомірно прийшов до висновку, що постанови КМ України № 523 від 30.05.1997 року , № 654 від 16.07.2008 , та від 28.05.2008 року, суперечить вимогам ст. 50 та 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", оскільки істотно звужують обсяг встановлених законом прав.

Також суд першої інстанції правильно не взяв до уваги посилання представника відповідача на ч. 5 ст. 54 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, що постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", якою передбачено, що порядок обчислення пенсії по інвалідності, що настала внаслідок каліцтва чи захворювання, і пенсії у звязку з втратою годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи визначається КМ України, оскільки надання законодавцем такого права КМ України не означає, що останній встановлюючи такий порядок, може допустити звуження змісту та обсягу прав позивача, встановленого цим же Законом.

Тобто, КМ України повинен був встановити зазначений порядок, не порушуючи положень цього Закону, в тому числі й інших законів, якими встановлено розмір мінімальної пенсії за віком, розмір якої визначається лише за правилами , передбаченими ч. 1 ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування»і іншого нормативно-правового акта, який би визначав цей розмір або встановлював інший розмір, немає.

З урахуванням наведеного вище, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 197, 198, 200, 206 КАС України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в Іванківському районі залишити без задоволення.

Рішення Іванківського районного суду Київської області від 29 квітня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, та може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого адміністративного суду України протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя:

Судді: