АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Категорія 27/1/ Доповідач Митрофанова Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 січня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого: судді Митрофанової Л.В.

суддів: Соколан Н.О., Михайлів Л.В.

при секретарі: Бондарі Ю.А.

за участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2, ОСОБА_3, представника приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_4 ОСОБА_5.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_4 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 01 квітня 2010 року за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діалогбанк» про визнання договору недійсним,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Діалогбанк» /надалі ТОВ «Діалогбанк»/ посилаючись на ті обставини, що 15.09.2004 року вона за станом здоров*я не розуміючи своїх дій підписала договір іпотеки №17-3/04-ю, укладений між нею та ТОВ «Діалогбанк», який просить визнати недійсним.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 01.04.2010 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено.

Судом визнано недійсним з моменту укладення договір іпотеки від 15.09.2004 року квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_1, ОСОБА_3 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Діалогбанк».

В апеляційній скарзі приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_4 ставить питання про скасування рішення суду як ухваленого з порушенням норм матеріального та процесуального права. Зокрема, суд при ухваленні рішення не взяв до уваги, що експертний висновок щодо психічного стану ОСОБА_1 при укладенні спірного договору іпотеки, є одним із доказів, який повинен судом оцінюватись у сукупності з іншими доказами по справі. Крім того, суд помилково дійшов висновку про визнання недійсним договору іпотеки в цілому, а не в частині що стосується частки власності позивачки.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_4 підлягає відхиленню з наступних підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_1 суд першої інстанції правильно послався на вимоги ст..215, ч.1 ст.225, ст..217ЦК України та ст..ст.5,6 Закону України «Про іпотеку». Оскільки, як убачається з висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи від 23.11.2009 року, позивачка ОСОБА_1 в момент підписання договору іпотеки, 15.09.2004 року не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними /а.с.113-116 т.2/. Відповідно до ч.1 ст.225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила в момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи.

Тому, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо визнання договору іпотеки недійсним з підстав передбачених ч.1 ст.225 ЦК України.

Згідно ст..217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідків недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Як убачається з матеріалів справи спірна квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності позивачці ОСОБА_1 та відповідачу ОСОБА_3 /а.с.157-162 т.2/. Згідно договору іпотеки укладеного між ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ТОВ «Діалогбанк» 15.09.2004 року, вищевказана квартира в забезпечення виконання кредитного договору №14-КЛ/04ю від 15.09.2004 року, укладеного між банком та ПП «Промтехпостач», була передана в іпотеку банку /а.с.17-18т.1/.

Визнаючи вищевказаний договір іпотеки недійсним в повному обсязі, суд першої інстанції правильно послався на умови ст..217 ЦК України та вимоги ст..ст.5,6 Закону України «Про іпотеку».

Оскільки, відповідно до ст..5,6 Закону України «Про іпотеку» предметом іпотеки можуть бути один або декілька об*єктів нерухомого майна за таких умов, що нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об*єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом. Майно, що є у спільній власності, може бути передано в іпотеку лише за нотаріально посвідченою згодою усіх співвласників. В даному випадку, співвласники уклали договір іпотеки. Однак, при визнанні недійсним договору іпотеки в частині укладення його ОСОБА_1 тягне за собою визнання недійсним договору в цілому, оскільки співвласник нерухомого майна має право передати в іпотеку свою частку в спільному майні без згоди інших співвласників за умови виділення її в натурі та реєстрації права власності на неї як на окремий об*єкт нерухомості. Тому, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав, що правочин був би вчинений і без включення до нього частини квартири, яка належала позивачці.

Отже, суд першої інстанції розглядаючи справу в досить повному обсязі встановив права і обов*язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм правову оцінку, ухвалив рішення яке відповідає вимогам закону.

Доводи в апеляційній скарзі, що суд при ухваленні рішення зобов*язаний був взяти до уваги не тільки висновки судово-психіатричної експертизи щодо ОСОБА_1, а інші докази в сукупності про те, що в момент укладення договору іпотеки вона не розуміла значення своїх дій та не могла ними керувати, експерту судом не постановлено питання про конкретний відрізок часу при укладенні ОСОБА_1 договору іпотеки, в який вона не розуміла значення своїх дій та не могла ними керувати є безпідставними та спростовуються висновками суду.

Відповідно до вимог ст..10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Правила ст..225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та не могла керувати ними.

Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд першої інстанції відповідно до вимог ст..145 ЦПК України призначив судово-психіатричну експертизу.

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції відповідно до вимог ст..212 ЦПК України дійшов правильного висновку про задоволення позову з урахуванням висновку повторної судово-психіатричної експертизи та інших доказів.

Посилання в скарзі, що судом безпідставно призначена повторна судова - психіатрична експертиза та у матеріалах справи є дві експертизи які мають взаємовиключні висновки щодо стану психічного здоров*я ОСОБА_1 в момент укладення оспорюваної угоди, спростовуються вимогами матеріального права та висновками суду.

Згідно ч.2 ст.150 ЦПК України якщо висновок експрета буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає сумніви в його правильності, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові /експертам/.

Як убачається з матеріалів справи за ухвалою суду 18.07.2008 року щодо ОСОБА_1 було проведено амбулаторну судово-психіатричну експертизу та визначено, що вона на час укладання оспорюваного договору іпотеки могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними /а.с.195-2004 т.1/. Однак, за клопотанням позивача та її представника щодо проведення повторної судово - психіатричної експертизи, суд першої інстанції відповідно до вимог ч.2 ст.150 ЦПК України, допитав у судовому засіданні свідків, лікарів, експерта, які приймали участь у проведенні вищевказаної експертизи та прийшов до правильного висновку проведення повторної судово - психіатричної експертизи щодо ОСОБА_1 /а.с.50-51 т.2/.

Посилання в скарзі, що суду слід було встановити відрізок часу в день підписання угоди та експерту вказати, що саме в цей час чи могла ОСОБА_1 усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, суперечать вимогам ст..225 ЦК України. Оскільки, відповідно до умов ст..225 ЦК України стан, при якому особа не усвідомлює своїх дій, може мати одну з трьох форм вияву вольова, інтелектуальна і кумулятивну. Тому, судом першої інстанції було призначено судово-психіатричну експертизу, яка визначила захворювання ОСОБА_1 та відповідно до форми вияву час на який вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними день укладення оспорюваного договору - 15.09.2004 року /а.с.113-116т.2/.

Доводи приватного нотаріуса в скарзі щодо проведення повторної експертизи неналежною установою спростовуються п.2 Порядку проведення судово-психіатричних експертиз, затвердженого наказом Міністерство охорони здоров*я України від 08.10.2000 року та зареєстрованого в Міністерстві Юстиції України 01.03.2002 року за №219/6507, де вказано, що експертиза проводиться в Українському науково-дослідному інституті соціальної і судової психіатрії та наркології МОЗ України, центрах судово-психіатричних експертиз, відділеннях /амбулаторних, стаціонарних експертиз/, які є структурними підрозділами психоневрологічних /психіатричних/ лікарень, психоневрологічних диспансерів. Зазначені заклади хорони здоров*я виконують функції судово-експертних установ або підрозділів. Тому, відповідно до вимог вищевказаного нормативного акту, суд правильно призначив повторну судово-психіатричну експертизу Комунальній установі «Дніпропетровська обласна клінічна психіатрична лікарня», яка має відділ судово-психіатричних експертиз.

Посилання в скарзі, що ОСОБА_1М на момент подачі позову та на теперішній час є недієздатною особою спростовується вимогами матеріального права. Оскільки згідно до ст..39 ЦК України фізична особа може бути визнана недієздатною лише судом. Відповідного рішення суду сторонами не було надано.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги щодо визнання судом договору іпотеки недійсним в цілому, а не в частині нерухомого майна, яке належить ОСОБА_1 та ОСОБА_3, оскільки згідно ст..5,6 Закону України «Про іпотеку» предметом іпотеки можуть бути один або декілька об*єктів нерухомого майна за таких умов, що нерухоме майно зареєстроване у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об*єкт права власності, якщо інше не встановлено цим Законом. Майно, що є у спільній власності, може бути передано в іпотеку лише за нотаріально посвідченою згодою усіх співвласників. В даному випадку, співвласники уклали договір іпотеки. Однак, при визнанні недійсним договору іпотеки в частині укладення його ОСОБА_1 тягне за собою визнання недійсним договору в цілому, оскільки співвласник нерухомого майна має право передати в іпотеку свою частку в спільному майні без згоди інших співвласників за умови виділення її в натурі та реєстрації права власності на неї як на окремий об*єкт нерухомості. Тому, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав, що правочин був би вчинений і без включення до нього частини квартири, яка належала позивачці.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та висновків суду по їх оцінці.

За таких обставин колегія суддів вважає, що судом першої інстанції по справі ухвалено законне та вмотивоване рішення, а доводи апеляційної скарги є безпідставними та спростовуються висновками суду.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 01 квітня 2010 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: