справа № 2-288711
ЛЕНІНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Рішення

Іменем України

24 листопада 2011 року м.Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2

за участю:

позивача ОСОБА_3

представників позивача ОСОБА_4, ОСОБА_5

представників відповідача ОСОБА_6, ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стивідорна компанія нікмет-термінал» про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

встановив:

У липні 2011 року ОСОБА_3 звернувся до Ленінського районного суду м. Миколаєва з позовом до відповідача про визнання незаконним наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що наказом Товариства з обмеженою відповідальністю «Стивідорна компанія нікмет-термінал» від 24.05.2011 № 161 його звільнено з роботи з посади докера-механізатора по пункту 2 частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) у звязку із виявленою невідповідністю займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації. Із звільнення не погоджується, причиною звільнення вважає інформування ним адміністрації підприємства про випадки порушення правил з охорони праці і безпеки під час виконання вантажних робіт та поновлення його на роботі в судовому порядку на підставі рішення апеляційного суду Миколаївської області від 18.11.2010.

У Миколаївському морському торгівельному порту позивач працював з січня 1987 року, після закінчення Миколаївської морехідної школи. Відразу після працевлаштування був прийнятий на посаду докера-механізатора 4 класу. За час роботи на підприємстві підвищив кваліфікацію до найвищого 1 класу. У 1987 році та 2004 році був відзначений керівництвом за високі досягнення у роботі. Після реорганізації Миколаївського морського торгівельного порту, яка відбулася у серпні 2006 року, на підставі наказу від 15.08.2006 № 1/ВК переведений до Товариства з обмеженою відповідальністю МА «Гідротранс» та прийнятий докером-механізатором. Після реорганізації цього підприємства, 06.08.2008 переведений на роботу до Товариства з обмеженою відповідальністю «Стивідорна компанія нікмет-термінал» (далі ТОВ «СК нікмет-термінал»), на якому наказом від 07.08.2008 № 91/к призначений на посаду докера-механізатора.

Із квітня 2011 року адміністрація підприємства припинила виплачувати позивачу надбавку за класність, мотивуючи це тим, що він не приймав участі у вантажно-розвантажувальних роботах, на портальних кранах, автонавантажувачах і таке інше. Хоча, із січня по травень 2011 року позивач постійно перебував на робочому місці та кожного дня чекав на портові вантажно-розвантажувальні наряди.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити.

Представники відповідача проти задоволення позову заперечували, посилаючись на неодноразові порушення позивачем правил з охорони праці, що підтвердили наказами за період з 2006 2009 роки, та на незадовільні результати з перевірки знань з охорони праці.

Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Після закінчення Миколаївської морехідної шкоди, по направленню в Миколаївський морський порт у січні 1987 року позивача прийнято на роботу докером-механізатором 4 класу. У січні 1990 року присвоєно кваліфікацію докера-механізатора 3 класу, в червні 1995 року - 2 класу, а в серпні 1999 року 1 класу.

Після реорганізації Миколаївського морського торгівельного порту, яка відбулася у серпні 2006 року, на підставі наказу від 15.08.2006 № 1/ВК прийнятий докером-механізатором до Товариства з обмеженою відповідальністю МА «Гідротранс», а 06.08.2008 звільнений по пункту 5 статті 36 КЗпП України та наказом від 07.08.2008 № 91/к прийнятий докером-механізатором до ТОВ «СК нікмет-термінал». Наказом від 15.12.2009 № 613/к за систематичне невиконання без поважних причин посадових обовязків позивача звільнено з роботи по пункту 3 статті 40 КЗпП України. Однак, рішенням апеляційного суду Миколаївської області від 18.11.2010 поновлено на роботі та стягнуто на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 105968,32 грн.

Наказом від 24.05.2011 № 161 позивача звільнено з роботи по пункту 2 статті 40 КЗпП України у звязку із виявленою невідповідністю займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації.

Вказані обставини підтверджуються записами в трудовій книжці позивача.

Зі слів позивача, причиною його звільнення є повідомлення адміністрації підприємства про порушення на підприємстві правил з охорони праці під час виконання вантажно-розвантажувальних робіт, а також поновлення його на роботі в судовому порядку на підставі рішення апеляційного суду Миколаївської області від 18.11.2010.

Судом встановлено, що 09.02.2011, 11.03.2011 та 20.05.2011 комісією, склад якої затверджено наказом по підприємству від 28.09.2009 № 191, проведено перевірку знань позивача з питань охорони праці. За результатами перевірки, позивач отримав незадовільну оцінку, через що йому відмовлено в допуску до роботи в якості докера-механізатора, але через відсутність вакансій з інших спеціальностей за згодою профспілкового органу позивача звільнено з роботи на підставі пункту 2 статті 40 КЗпП України у звязку із виявленою невідповідністю займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації.

Із пояснень представників відповідача, перевірка проводилася лише відносно позивача, оскільки по іншим працівникам строк перевірки не настав.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про охорону праці» працівники під час прийняття на роботу і в процесі роботи повинні проходити за рахунок роботодавця інструктаж, навчання з питань охорони праці, з надання першої медичної допомоги потерпілим від нещасних випадків і правил поведінки у разі виникнення аварії. Частинами другою та третьою цієї статті встановлено, що працівники, зайняті на роботах з підвищеною небезпекою, перелік яких затверджується центральним органом виконавчої влади з нагляду за охороною праці, повинні щороку проходити за рахунок роботодавця спеціальне навчання і перевірку знань відповідних нормативно-правових актів з охорони праці.

Так як до робіт з підвищеною небезпекою віднесено вантажно-розвантажувальні роботи за допомогою машин і механізмів, що передбачено Переліком робіт з підвищеною небезпекою, який затверджено наказом Державного комітету України з нагляду за охороною праці від 26.01.2005 № 15, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.02.2005 за № 232/10512, (пункт 101 Переліку), відповідно позивач таку перевірку проходить щорічно.

Згідно із частинами шостою та сьомою статті 18 Закону України «Про охорону праці» не допускаються до роботи працівники, у тому числі посадові особи, які не пройшли навчання, інструктаж і перевірку знань з охорони праці. У разі виявлення у працівників, у тому числі посадових осіб, незадовільних знань з питань охорони праці, вони повинні у місячний строк пройти повторне навчання і перевірку знань.

Порядок проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці врегульовано Типовим положенням про проведення навчання і перевірки знань з питань охорони праці, затвердженого наказом Державного комітету України з нагляду за охороною праці від 26.01.2005 № 15, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 15.02.2005 за № 232/10511 (далі - Типове положення), яке прийнято на виконання наведеного Закону.

На виконання пункту 3.2 Типового положення наказом відповідача від 14.08.2008 № 7 затверджено власне положення про порядок проведення навчальних перевірок з питань охорони праці на ТОВ «СК нікмет-термінал».

Пунктами 3.10, 3.11 Типового положення передбачено, що перевірка знань з питань охорони праці на підприємства здійснюється комісією склад якої затверджується наказом керівника. Усі члени комісії у порядку, установленому Типовим положенням, повинні пройти навчання та перевірку знань з питань охорони праці.

У ході судового розгляду справи встановлено, що склад наведеної комісії затверджено наказом ТОВ «СК нікмет-термінал» від 14.08.2008 № 11 із змінами, внесеними наказом від 28.09.2009 № 191, пунктом другим якого передбачено проходження усіма членами комісії у порядку, встановленому Типовим положенням, навчання і перевірки знань з охорони праці. Однак, доказів про проходження членами комісії навчання та перевірки знань з питань охорони праці, як цього вимагає пункт 3.11 Типового положення, представниками відповідача у встановлений процесуальним законом строк суду не надали, хоча розгляд справи відкладався декілька разів.

Відповідно до пунктів 3.12, 3.13 Типового положення, перелік питань для перевірки знань з охорони праці працівників, з урахуванням специфіки виробництва, складається членами комісії та затверджується роботодавцем. Формою перевірки знань з питань охорони праці працівників є тестування, залік або іспит. Тестування проводиться комісією за допомогою технічних засобів (автоекзаменатори, модульні тести тощо), залік або іспит - за екзаменаційними білетами у вигляді усного або письмового опитування.

Представниками відповідачів не надано суду переліку питань з охорони праці, які включено до білетів, а також доказів про їх затвердження керівником підприємства. Також не надано доказів щодо конкретного білету, відповідь на які надав позивач.

Із пояснень представника відповідача ОСОБА_7 позивачу було задано 8 питань, які вказані у білеті та два додаткових.

Із слів позивача, йому комісія задала більше 20 різних питань, в тому числі і ті, що не мали відношення до питань вказаних у екзаменаційному білеті.

Із змісту протоколів комісії від 09.02.2011 № 26, 11.03.2011 № 27 та 20.05.2011 № 30, які складено за результатами перевірки знань у позивача, вбачається, що у протоколах не вказані ні номер білету, ні конкретні питання, що включені до нього, а також перелік інших питань, які задавалися позивачу, а також відсутнє оцінювання по кожному із питань. Між тим, у протоколах зазначено, що перевірці у позивача підлягали знання положень Закону України «Про охорону праці», правил пожежної безпеки і електробезпеки, РТК, ТТІП, МІТЗ та біля 38 інструкцій з охорони праці, в т.ч. інструкції по наданню першої медичної допомоги у звязку із нещасним випадком на виробництві.

Отже, наведене у протоколах спростовує доводи представників відповідача, що перевірка знань у позивача здійснювалася в межах питань включених до екзаменаційного білету та з дотриманням вимог Типового положення, а тому суд приходить до висновку про порушення комісією порядку опитування позивача під час перевірки його знань з охорони праці та упереджене відношення комісії до позивача.

У ході судового розгляду встановлено, що перед проведенням перевірки знань на підприємстві не організовувалися навчання з охорони праці, а саме - лекції, семінари та консультації, як цього вимагає пунктом 3.9 Типового положення.

Із пояснень позивача лекції були проведені лише перед останньою перевіркою, яка відбулася 20.05.2011. Щодо кількості годин лекцій пояснення сторін різняться. Із пояснень представника відповідача ОСОБА_7 ним проводилися лекції щоденно на протязі двох тижнів. Із пояснень позивача була проведена одна лекція. Доказів щодо кількості лекцій та їх теми представник відповідача суду не надав.

Судом встановлено, що наказами від 17.03.2011 № 87 та від 28.03.2011 № 104 для набуття практичних навиків позивачу призначалося стажування, але фактично стажування проходило виконанням господарських робіт, а саме підмітанням території підприємства, що не відноситься до його функціональних обовязків.

Із пояснень представника відповідача, прибирання території підприємства відбувалося через незначний обсяг роботи.

Із нарядів - завдань на портові вантажно-розвантажувальні роботи вбачається, що позивач в основному виконував господарські роботи. Вантажно-розвантажувальні роботи не здійснював.

Проте, як вбачається із преамбули наказу від 28.03.2011 № 104, підприємство мало великі обсяги роботи, що дозволяло провести стажування у відповідності до наказів та вимог Типового положення, яким передбачено, що у процесі стажування працівники повинні виконувати роботи, які за складністю, характером, вимогами безпеки відповідають роботам, що передбачаються функціональними обов'язками цих працівників (пункт 7.7 Типового положення).

У звязку із цим, суд приходить до висновку, що навчання, стажування та перевірку знань з охорони праці, за результатами якої позивача звільнено з роботи, проведено з порушенням статті 18 Закону України «Про охорону праці» та Типового положення.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до пункту 2 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у разі виявлення невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров'я які перешкоджають продовженню цієї роботи.

Виходячи із зазначеної норми Закону звільнення працівника може бути визнане правильним якщо воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок, зокрема, недостатньої кваліфікації працівник не може належним чином виконувати покладені на нього обв'язки, а від переведення на іншу роботу відмовився.

Між тим, із висновків комісії, на підставі яких прийнято рішення про звільнення з роботи через незнання правил з охорони праці, не вбачається, що позивач має недостатню для належного виконання робіт кваліфікацію.

Такий висновок підтверджується даними трудової книжки відповідно до яких позивач має найвищий клас за спеціальністю докера-механізатора, а його трудовий стаж за цією спеціальністю складає більше 20 років.

Як пояснив позивач у судовому засіданні 24.05.2011 о 09 год. 00 хв. йому вручили запрошення на засідання профспілкового комітету, а о 09 год. 55 хв. для ознайомлення надали наказ про звільнення, а ще через 1, 5 години він отримав розрахункові на картковий рахунок, що на його думку вказує на завчасне вирішення питання про його звільнення ще до отримання згоди профспілки.

Із змісту протоколу № 45 засідання профспілкового комітету ТОВ «СК нікмет-термінал» від 24.05.2011 вбачається, що при розгляді питання про надання дозволу на звільнення позивача, профспілковий комітет постановив надати свій дозвіл адміністрації підприємства на звільнення позивача по пункту 2 частини першої статті 40 КЗпП України. Однак, надавши свою згоду не вказав про пропонування позивачу іншої вакантної посади або її відсутність, що свідчить про формальний підхід членів профспілки до розгляду подання адміністрації.

Посилання представників позивача на неодноразове застосування до позивача заходів дисциплінарного стягнення за невиконання ним без поважних причин обовязків, покладених трудовим договором, суд не приймає до уваги, оскільки вони не відносяться до предмету спору, а накази, на які посилалися представники відповідача, видані у період з 2006 року по 2009 рік.

Встановлені вище обставини свідчать про порушення відповідачем вимог пункту 2 частини першої статті 40 КЗпП України при звільненні з роботи ОСОБА_3, а тому суд приходить до висновку про визнання даного наказу незаконним, поновлення позивача на роботі та у відповідності до статті 235 КЗпП України стягнення на його користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Згідно довідки ТОВ «СК нікмет-термінал» від 08.09.2011 середньомісячний заробіток позивача за останні два повних місяці роботи (березень, квітень 2011 року) складає 2904,64 грн., отже середньоденний заробіток складає 138,32 грн. Таким чином, за період з 25.05.2011 по день ухвалення рішення (по 24.11.2011), на користь позивача необхідно стягнути 19088,16 грн. за 138 робочих днів із подальшим утриманням належних для відрахування податків та інших обов'язкових платежів.

Відповідно статті 88 ЦПК України та статті 4 та частини третьої статі 6 Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір в сумі 379,08 грн. (94,10 грн. + 94,10 грн. + 190,88 грн.), а на користь позивача витрати на оплату інформаційно-технічного розгляду справи в сумі 07,50 грн.

Щодо стягнення на користь позивача витрат на правову допомогу, суд не вбачає підстав для такого стягнення, оскільки позивачем не надано доказів того, що такі витрати ним понесені.

На підставі наведеного, керуючись статтями 10, 11, 60, 88, 212-214 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати незаконним наказ Товариства з обмеженою відповідальністю «Стивідорна компанія нікмет-термінал» від 24.05.2011 № 161 «Про звільнення з роботи», яким звільнено ОСОБА_3 за пунктом 2 частини першої статті 40 КЗпП України у звязку із виявленою невідповідністю займаній посаді внаслідок недостатньої кваліфікації.

Поновити ОСОБА_3 на посаді докера-механізатора Товариства з обмеженою відповідальністю «Стивідорна компанія нікмет-термінал».

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Стивідорна компанія нікмет-термінал» на користь ОСОБА_3 19088,16 грн. (девятнадцять тисяч вісімдесят вісім гривень 16 коп.) втраченого середнього заробітку за час вимушеного прогулу з урахуванням податків та обовязкових платежів.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Стивідорна компанія нікмет-термінал» на користь ОСОБА_3 витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмір 07,50 грн. (сім гривень 50 коп.).

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Стивідорна компанія нікмет-термінал» на користь держави судовий збір в розмірі 379,08 грн. (триста сімдесят девять гривень 08 коп.).

Відповідно до статті 367 Цивільного процесуального кодексу України допустити до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_3 на роботі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя /підпис/ ОСОБА_1

Повний текст рішення

підписано 28.11.2011

Згідно оригіналу.

Рішення законної сили не набрало.

Суддя: