Справа № 22-ц-2684/11 Головуючий у І інстанції Мартинов Є.О.
Категорія 31 Доповідач у 2 інстанції Фінагєєв
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11 травня 2011 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Апеляційного Суду Київської області в складі:

головуючого Сержанюк А.С.
суддів: за участю секретаря:Фінагєєва В.О., Березовенко Р.В. Хворостяної А.М.
розглянувши в судовому засіданні справу за апеляційними скаргами ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 листопада 2010 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

В травні 2010 року позивач звернувся до суду та після уточнення своїх вимог просив суд стягнути з ОСОБА_6 на його користь 4277 грн. матеріальної шкоди та 18 000 грн. в якості відшкодування за спричинену йому моральну шкоду.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 листопада 2010 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь позивача 4277 грн. в якості відшкодування за спричинену матеріальну шкоду та 500 грн. за спричинену моральну шкоду.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_5 просить суд рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про стягнення з відповідача на його користь 18 000 грн. в якості відшкодування за спричинену моральну шкоду.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_6 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги задовольнити частково виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні

Судом встановлено, що 16.06.2007 року о 13-00 год. в с. Старе, Бориспільського району Київської області по вул. Радянській ОСОБА_6, яка рухалась на автомобілі «ДЕУ Нексія»д.н.з. НОМЕР_1 здійснила наїзд на позивача, який рухався на мопеді.

Згідно довідки № 16 від 28 липня 2007 року Старівської дільничної лікарні Бориспільської ЦРЛ Київської області ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 16.06.2007 року звертався за медичною допомогою, в зв'язку з ДТП, діагноз: забій, садни лівого ліктьовою суглобу, лівого колінного суглобу. Відповідно до довідки від 02.02.2009 року Старівської дільничної лікарні Бориспільської ЦРЛ Київської області ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1, 16.06.2007 року звертався за медичною допомогою в Старівську дільничну лікарню, діагноз: забій, подряпини лівого ліктьового суглобу і лівого колінного суглобу. За станом здоров'я на 16.06.2007 року в стаціонарному лікуванні не потребував. Від консультації лікаря травматолога Бориспільської ЦРЛ відмовився.

Приймаючи рішення про часткове задоволення позову та стягнення з відповідача 4277 грн. матеріальної шкоди суд першої інстанції виходив з того, що позивач поніс витрати на лікування та придбання ліків на зазначену суму.

Однак колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з наступних міркувань.

За матеріалами справи ДТП сталося 16.06.2007 року. В результаті даної пригоди позивач в цей же день був оглянутий лікарем в результаті чого в нього були виявлені забій, подряпини лівого ліктьового суглобу і лівого колінного суглобу, стаціонарного лікування не потребував, що фактично підтверджується вищезазначеними довідками з лікарні.

В обґрунтуванні уточнених позовних вимог, спричинену йому матеріальну шкоду позивач обґрунтовує тим, що він з 05.08.2009 року по 17.08.2009 року, з 07.09.2009 року по 18.09.2009 року, з 25.08.2009 року по 08.09.2010 року, тобто більш ніж через два роки, проходив лікування, яке коштувало йому 1777 грн. Крім того ним було витрачено близько 2000 грн. на лікування тілесних ушкоджень отриманих при ДТП та 500 грн. на поїздки до лікувальних установ та закладів.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

За матеріалами справи: відповідно до виписки з історії хвороби позивач перебував на лікуванні з 06.082007 року по 17.08.2007 року (а.с. 7) з приводу радікуліту та пахової грижі. 29.05.2008 року позивач проходив КТ-обстеження грудного відділу хребта на суму 400 грн. (а.с. 10).

На а.с. 13-14 позивач надав суду квитки за якими він їздив до суду та включив зазначені витрати в суму позовних вимог як відшкодування матеріальної шкоди, а саме як відшкодування витрат на лікування.

На а.с. 11 позивач представив суду копії чеків з розрахунком на суму 2355 грн., однак з зазначених чеків не зрозуміло, що він купував, в зв'язку з яким захворюванням, який лікар йому прописав зазначені медикаменти, а загальна сума представлених чеків складає 122 грн., а не 2355 грн.

З наданих суду виписок історії хвороб позивача (а.с. 84-87) вбачається, що останній проходив лікування з приводу: Вертеброгений шийно-грудний радикулоневріт із стійким помірним больовим синдромом, статико-динамичними порушеннями, проксимальним парезом правої верхньої кінцівки, нейротрофічними порушеннями у вигляді артрозу правого пелечевого суглобу, з порушенням функції правої руки. Поширений остеохондроз хребта. Гіпертонічна хвороба ІІст. Дисциркуляторна енцефалопатія І-ІІст. з вестибуло-координаторними порушеннями, церебростеничним синдромом. Цукровий діабет II тип, легка форма у стадії субкомпенсації.

Допитаний в судовому засідання ОСОБА_7, суду показав, що він як лікар проводив огляд позивача після ДТП. Позивач не потребував лікування, скарг у нього не було. Позивач був інвалідом 2-ї групи до ДТП, а захворювання, які в нього загострились не пов'язані з ДТП.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Таким чином колегія суддів приходить до висновку, що позивач не надав суду доказів спричинення йому відповідачем матеріальної шкоди на суму 4277 грн., оскільки не довів в судовому засіданні, що ним були витрачені вказані кошти на лікування ушкоджень викликаних саме ДТП, яка сталася з вини відповідача, на що обґрунтовано посилається відповідач ОСОБА_6 в своїй апеляційній скарзі.

В зв'язку з викладеним рішення суду в цій частині підлягає скасуванню, через невідповідність висновків суду обставинам справи з постановленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Стягуючи з відповідача на користь ОСОБА_5 500 грн. в якості відшкодування. за спричинену моральну шкоду, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідності до вимог ст. 23 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, а тому на його користь слід стягнути 500 грн. в якості відшкодування за завдану йому відповідачем шкоду.

Погоджуючись з рішенням суду в цій частині по суті, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Положеннями ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до п. 1, ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

В ході судового розгляду даної справи встановлено, що в результаті ДТП, яка сталася з вини відповідача, ОСОБА_5 зазнав легких тілесних ушкоджень, а саме забій, подряпини лівого ліктьового суглобу і лівого колінного суглобу.

За таких обставин колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що факт порушення відповідачем прав позивача є доведеним і як наслідок протиправних дій відповідача, позивач має право на відшкодування спричиненої йому моральної шкоди.

Перевіряючи доводи апеляції позивача, щодо необґрунтованого на його думку заниження судом першої інстанції розміру відшкодування, а саме стягнення 500 грн. замість 18000 грн., про які заявлялось в позовній заяві, колегія суддів частково погоджується з доводами апеляційної скарги позивача ОСОБА_5 з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Приймаючи до уваги, що позивач отримав тілесні ушкодження в результаті протиправних дій відповідача, зазнав фізичного болю, психологічних та моральних переживань, колегія суддів, вважає, що розмір відшкодування за спричинену йому моральну шкоду в 500 грн., які стягнув суд на користь позивача є заниженим і не відповідає завданій позивачу моральній шкоді.

З урахуванням усіх обставин справи колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 1000 грн. в якості відшкодування за спричинену йому діями відповідача моральну шкоду, що цілком буде відповідати характеру моральних страждань позивача та розміру спричиненої йому моральної шкоди.

Таким чином рішення підлягає скасуванню через невідповідність висновків суду обставинам справи, з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_5 та ОСОБА_6 - задовольнити частково.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 24 листопада 2010 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_5 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 1000 грн. в якості відшкодування за спричинену йому моральну шкоду.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

На рішення може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий: Сержанюк А.С.

Судді: Березовенко Р.В.

Фінагєєв В.О.