Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 2-551/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2011 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді - Степаненко О.М.

при секретарі - Антоновій К.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції, ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» про звільнення з під арешту майна, -

встановив:

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 07.07.2008 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договір купівлі - продажу автомобіля. Відповідно до п. 1.1. Договору Продавець продає, а Покупець сплачує та приймає автомобіль MITSUBISHI Lancer 2.0I, реєстраційний державний номер НОМЕР_1.

Розрахунки за Автомобіль були здійснені у відповідності з п.п. 2.1., 4.1. Договору. Покупець передав грошові кошти за Договором в сумі 86600 грн. до передачі автомобіля та підписання акту прийому - передачі автомобіля.

Відповідно до п. 3.2. Договору Продавець передає Автомобіль Покупцю відразу після підписання Договору та оформлюється актом приймання - передачі автомобіля. 07.07.2008 року Автомобіль був переданий ОСОБА_3В ОСОБА_1 за актом приймання - передачі автомобіля в належній комплектації та належної якості.

Позивач стверджує, що чинне законодавство України не передбачає обов'язкового дотримання нотаріальної форми угод купівлі-продажу транспортних засобів. В силу ст. 208 ЦК України для вчинення такого правочину достатньо простої письмової форми.

Така письмова форма сторонами Договору була дотримана. Між Позивачем та Відповідачем ОСОБА_3 було досягнуто згоди щодо всіх істотних умов договору та виконано всі інші передбачені ст.ст. 655, 664 ЦК України істотні умови.

Таким чином, Позивач вважає, що на підставі договору купівлі-продажу автомобіля від 07.07.2008 року він набув права власності на автомобіль MITSUBISHI Lancer 2.01, реєстраційний державний номер НОМЕР_1.

Згідно п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.08.76 р. (із змінами) «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, установленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, які грунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним.

22.09.2010 року на підставі витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна №28580196, відповідно до якого встановлено, що ОСОБА_2 відділом державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції винесено постанову про арешт майна боржника, включаючи автомобіль MITSUBISHI Lancer 2.0I, реєстраційний державний номер НОМЕР_1, та оголошення заборони на його відчуження на підставі виконавчого провадження № 19535573 по стягненню з ОСОБА_3 на користь відкритого акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» (нині - публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит») боргу в сумі 1323118,57 грн.

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Наявність арешту автомобіля не дає позивачу можливості повною мірою володіти, користуватись та розпоряджатись своїм майном, що значно порушує його законні права та охоронювані законом інтереси.

Частиною 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначено порядок звільнення майна з - під арешту, який полягає у тому, що особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту.

Просить визнати за ОСОБА_4 право власності на транспортний засіб - автомобіль MITSUBISHI Lancer 2.0I, реєстраційний державний номер НОМЕР_1; звільнити з під арешту майно - автомобіль MITSUBISHI Lancer 2.0I, реєстраційний державний номер НОМЕР_1, який накладено Постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 27.05.2010 року, винесеною старшим держаним виконавцем ОСОБА_5 ОСОБА_2 відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції.

Під час судового засідання 03.02.2011 року від позивача ОСОБА_1 до суду надійшла заява про залишення позовної заяви без розгляду в частині вимоги про визнання права власності на автомобіль.

Крім того, в судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги в частині звільнення автомобіля з-під арешту підтримав та надав рішення постійно діючого третейського суду при асоціації «Укрснек» від 17.02.2011 року (м. Дніпропетровськ), яким визнано за ОСОБА_1 право власності на транспортний засіб - автомобіль MITSUBISHI Lancer 2.0I, реєстраційний державний номер НОМЕР_1, як підставу для прийняття рішення про звільнення з-під арешту майна.

Представники відповідача ОСОБА_2 відділу ДВС Черкаського міського управління юстиції та представники Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» позов не визнали, вважають його безпідставним, просили відмовити у його задоволенні.

В судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з'явився, але його представником за довіреністю ОСОБА_6 подана заява про визнання позову.

Заслухавши пояснення позивача, представників відповідачів ОСОБА_2 відділу ДВС та Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит», дослідивши матеріали справи, суд вважає, що підстав для задоволення позову не вбачається.

Так, в судовому засіданні встановлено, що постановою державного виконавця Центрального відділу ДВС ОСОБА_5 від 27.05.2010 року при примусовому виконанні виконавчого листа №2-3692, виданого 03.08.2009 року Придніпровським районним судом м.Черкаси про стягнення з ОСОБА_3 на користь AT «Банк «Фінанси та кредит» боргу в сумі 1323118,57 грн., - накладено арешт на все майно, що належить останньому, в тому числі й на автомобіль MITSUBISHI Lancer 2.0I, реєстраційний державний номер НОМЕР_1.

Рішенням постійно діючого третейського суду при асоціації «Укрснек» від 17.02.2011 року (м. Дніпропетровськ), визнано за ОСОБА_1 право власності на транспортний засіб - автомобіль MITSUBISHI Lancer 2.0I, реєстраційний державний номер НОМЕР_1.

Відповідно до частини першої статті 50 Закону «Про третейські суди», сторони, які передали спір на вирішення третейського суду, зобов'язані добровільно виконати рішення третейського суду, без будь-яких зволікань чи застережень.

Правилами державної реєстрації та обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року №1388, встановлений єдиний на території України порядок державної реєстрації та обліку автомобілів.

Суд вважає, що у випадку державної реєстрації прав власності на рухоме майно на підставі рішення третейського суду, то таке рішення третейського суду не може бути виконане лише сторонами спору, а потребує здійснення певних дій органу державної реєстрації прав.

Державна реєстрація транспортних засобів здійснюється органами Державтоінспекції МВС (стаття 3 вищевказаних Правил).

Тобто, на думку суду, виконання вказаного рішення третейського суду, потребує вчинення дій органами Державтоінспекції МВС, за умовами видачі компетентним судом виконавчого документа.

Позивачем ОСОБА_1 не надано суду виконавчого документу компетентного суду, що унеможливлює зробити висновок про підставність такої видачі, або можливої відмови в задоволенні заяви про видачу виконавчого документа за положеннями частини 6 статті 56 Закону України «Про третейські суди».

Не залишилось поза увагою суду стаття 6 Закону України «Про третейські суди», а саме положення п. 13, про те, що третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за

винятком справ, за результатами розгляду яких виконання рішення третейського суду потребуватиме вчинення відповідних дій органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами та іншими суб'єктами під час здійснення ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Крім того, судом також взято до уваги норма статті 61 ЦПК України, якою встановлено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, - однак якою не передбачені обставини, встановлені рішеннями третейських судів.

Суд, не оцінюючи законність наданого позивачем ОСОБА_1 рішення постійно діючого третейського суду при асоціації «Укрснек» від 17.02.2011 року (м. Дніпропетровськ), вважає, що вказане рішення під час вирішення спору про виключення майна з-під арешту не може бути взято до уваги як доказ без відповідного виконавчого документа.

Керуючись Законом України «Про третейські суди», ст.ст. З, 10, 11, 12, 60, 61, 79, 86, 88, 146, 209, 212, 213, 215, 223 ЦПК України, суд,-

вирішив:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 відділу державної виконавчої служби Черкаського міського управління юстиції, ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» про звільнення з під арешту майна - автомобіля MITSUBISHI Lancer 2.0I, реєстраційний державний номер НОМЕР_1, 2006 року - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий О.М.Степаненко