Справа №22-ц-3644/11Головуючий у І інстанціїОСОБА_1
Категорія18Доповідач у 2 інстанції Мельник
УХВАЛА

Іменем України

02 червня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого Суханової Є.М.

суддів: Мельника Я.С., Данілова О.М.,

при секретарі: Ходаковській А.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 березня 2011 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Виробничо-будівельний комбінат «Моноліт»до ОСОБА_3, ОСОБА_2, закритого акціонерного товариства «Девелоперська компанія «МС-Інвест», про визнання недійсними додаткових угод до інвестиційних договорів, треті особи ОСОБА_4, приватне підприємство «Максі»,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2010 року позивач ТОВ «Виробничо-будівельний комбінат «Моноліт»звернувся до суду із вищезазначеним позовом та просив визнати недійсними додаткові угоди до інвестиційних договорів укладених між ПП «Максі»та ЗАТ «Делоперська компанія «МС-Інвест».

Рішенням Обухівського районного суду Київської області від 10 березня 2011 року позовні вимоги задоволено повністю.

Визнано недійсними додаткові угоди від 16 вересня 2008 року «Про заміну обєкта інвестування» до інвестиційних договорів №30/1-С, №30/2-С, №30/3-С, №30/7-С, №30/8-С, №30/9-С укладених між ПП «Максі»та ЗАТ «Делоперська компанія «МС-Інвест».

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися з апеляційною скаргою, в якій просять його скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог ТОВ «Виробничо-будівельний комбінат «Моноліт» повністю посилаючись на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає за необхідне її частково задовольнити з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ЗАТ «ДК МС-Інвест»на момент вчинення правочинів з ПП «Максі»про інвестування коштів в будівництво та про зміну об'єкта інвестування не набуло статусу фонду фінансування будівництва або фонду операцій з нерухомістю, договір про участь в ФФБ не укладався, а тому ЗАТ «ДК МС-Інвест»при укладанні спірних правочинів порушило порядок залучення коштів та надання об'єктів інвестування у власність і таким чином порушило норми чинного на момент укладення договорів законодавство.

Проте колегія судів не може погодитися повністю з такими висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Частина 2 ст.124 Конституції України визначає, що юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. У спеціальних процесуальних законах ЗУ «Конституційний суд України», ЦПК, ГПК, КПК та КАС, законодавцем визначені ознаки, за якими справи належать до юрисдикції Конституційного Суду України, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства. Ці ознаки є вирішальними для визначення порядку реалізації судочинства судом.

Згідно ст.16 ЦПК України не допускається обєднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

З матеріалів справи вбачається, що суд першої інстанції в порушення вимог ч.1 ст.15, ст.16 ЦПК України не звернув увагу на те, що в одне провадження були обєднані вимоги юридичної особи ТОВ «ВБК «Моноліт»до іншої юридичної особи ЗАТ «Девелоперська компанія «МС-Інвест», які виникли з укладених додаткових угод до інвестиційних договорів, а також вимоги юридичної особи ТОВ «ВБК «Моноліт»до фізичних осіб ОСОБА_3 та ОСОБА_2, які можуть бути окремим предметом вимог.

Відповідно до п. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Суд першої інстанції на зазначене уваги не звернув й розглянув позовну заяву в порядку цивільного судочинства, що є підставою для скасування постановленого ним рішення із закриттям провадження у справі, оскільки з матеріалів справи вбачається, що даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства на підставі статей 1, 15 ГПК України.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі та розясненням сторонам, що даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

Керуючись ст.ст. 205, 307, 310 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 10 березня 2011 року скасувати, а провадження у справі закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :