Справа № 22-ц-2117/11 Головуючий у І інстанції Завірюха О.В.
Категорія 9 Доповідач у 2 інстанції Поліщук М.А.
УХВАЛА

Іменем України

15 грудня 2010 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Антоненко В.І.

суддів: Касьяненко Л.І., Поліщука М.А..

при секретарі: Сашко Я.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 листопада 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: Бориспільське РБТІ, Бориспільський районний відділ земельних ресурсів про визнання факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання права спільної сумісної власності на майно, набуте за час проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, поділ майна, що є у спільній сумісній власності, відшкодування моральної шкоди, -

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, перевіривши матеріали цивільної справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2010 року ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаним позовом і просила встановити факт проживання однією сім'єю з ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу в період з січня 2005 року по квітень 2008 року, визнати право спільної сумісної власності на майно, набуте за час проживання однією сім'єю з без реєстрації шлюбу, поділити майно, що є у спільній сумісній власності, виділивши їй в натурі Ѕ будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1 будинку в с. Мартусівка, Бориспільського району Київської області, Ѕ земельної ділянки в с. Проців, Бориспільського району Київської області, що набуте за час проживання однією сім'єю з відповідачем без реєстрації шлюбу в період з січня 2005 року по квітень 2008 року і стягнути з відповідача моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з січня 2005 року по квітень 2008 року проживала разом з ОСОБА_3 як чоловік та дружина, вели з ним спільне господарство, мали наміри зареєструвати шлюб, тобто перебували у фактичних шлюбних відносинах. ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них народилася дочка ОСОБА_4. За період проживання однією сім'єю з ОСОБА_3 без реєстрації шлюбу ними за спільні кошти, а також кошти, надані батьками, спільно побудовано будинок на АДРЕСА_1, а також придбано земельні ділянки, розташовані в селах Гора, Мартусівка, Проців Бориспільського району Київської області. Проте після припинення фактичних шлюбних стосунків відповідач не визнає її право на частину придбаного за час сумісного проживання майна, чим завдав їй моральної шкоди.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 листопада 2010 року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, посилаючись на неправильну оцінку фактичних обставин справи, порушення норм матеріального права.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суду приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню із наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачка в установленому законом порядку не довела факту спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та набуття у спільну сумісну власність із відповідачем нерухомого майна.

Вказані висновки колегія суддів вважає правильними, такими, що відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно із ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ст.74 Сімейного кодексу України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними.

Нормами ст. З Сімейного кодексу України передбачено, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 р. № 11, при застосуванні

ст. 74 СК, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 і ОСОБА_3 тривалий час були знайомі, планували одружитись та створити сім'ю, що підтверджується копією заяви сторін про реєстрацію шлюбу від 27 серпня 2007року, поданою до відділу реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції (а.с.16).

26 березня 2008року позивачка народила дитину - дочку ОСОБА_4, батьками якої у свідоцтві про народження записані: батько- ОСОБА_3 на підставі ст.135 Сімейного кодексу України, мати- ОСОБА_2 (а.с.7)

Відповідно до інформаційної довідки КП Бориспільської районної ради Бориспільське «Бюро технічної інвентаризації ОСОБА_3 на праві приватної власності належить наступне нерухоме майно: житловий будинок, розташований в АДРЕСА_3 на підставі свідоцтва про право власності, виданого Гірською сільською радою 13.02.2009 року;

об'єкт незавершеного будівництва, розташований в АДРЕСА_4 на підставі акту про право власності на земельну ділянку, виданого 22.06.2006 року;

об'єкт незавершеного будівництва, розташований в АДРЕСА_2 на підставі акту про право власності на земельну ділянку, виданого 17.12.2007 року. (а.с.65-66).

24 липня 2009 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м.Києва зареєстровано шлюб ОСОБА_3 і ОСОБА_8 (а.с.87).

Відповідно до доказів, наданих сторонами спору на підтвердження та заперечення позовних вимог, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позивачкою не доведено, що в період з січня 2005 року по квітень 2008 року вони із відповідачем як чоловік та жінка проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу.

Належних та допустимих доказів того, що у вказаний період сторони спільно проживали, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки і між ними склались усталені відносини, притаманні подружжю не встановлено.

Та обставина, що в серпні 2007 року сторони мали наміри одружитись і 26.03.2008 року позивачка народила дитину, походження якої від батька ОСОБА_3 визнано в судовому порядку за відсутності інших доказів, не доводить факт спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу.

Не доведеними відповідно до ст.60 ЦПК України є вимоги позивача про набуття за час спільного проживання у спільну сумісну власність майна, на 1/2 частину якого позивач просила визнати право власності, оскільки факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу не встановлений і наявні в матеріалах справи докази свідчать, що оспорюване майно належить на праві власності відповідачу.

Суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, дав належну правову оцінку доказам сторін і прийшов до законного і обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги про неправильну оцінку фактичних обставин справи, порушення норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, є необґрунтованими і не спростовують висновків суду, оскільки не призвели до порушення основних принципів цивільного процесуального законодавства та охоронюваних законом прав та інтересів осіб, які беруть участь у справі і не вплинули на суть ухваленого рішення.

Керуючись ст. ст. 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 15 листопада 2010 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з моменту її проголошення.

Головуючий:

Судді: