Справа № 2-6325/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2011 року

Жо
втневий районний суд

м. Дніпропетровська

У складі:

Головуючого
–судді Мазниці
А.А.

Секретаря
–Ковальській Т.Г.

За участю:

Представника позивача
–ОСОБА_1

Представників відповідачів
–ОСОБА_2, ОСОБА_3

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні цивільну справу за позовом
ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи
–Жовтневий ВДВС ДМУЮ, Орган опіки та
піклування Жовтневого району м.
Дніпропетровська, про виключення майна
з опису, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка у листопаді 2010
року звернулася до суду з
вищезазначеним позовом. В
обґрунтування заявлених вимог
зазначила, що у межах виконавчого
провадження з примусового виконання
рішення Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська від 21.12.2009 р. у
цивільній справі № 2-10293/09 щодо
стягнення з ОСОБА_5 суми у розмірі 500.000,
00 грн. та судових витрат на користь
ОСОБА_6 державним виконавцем
Жовтневого ВДВС ДМУЮ 24.11.2010 р. був
складений акт опису та арешту майна
боржника –квартири АДРЕСА_1. Такі дії
позивачка вважає неправомірними,
оскільки зазначена квартира належить
не боржнику, а їй на праві власності на
підставі договору, у зв’язку з чим
просила суд згадану квартиру звільнити
з-під арешту та виключити з опису.

У судовому засіданні представник
позивача заявлені вимоги підтримав, на
їх задоволенні наполягав.

Представники відповідачів позов не
визнали, посилаючись на його
безпідставність.

Треті особи явку своїх представників
до суду не забезпечили, про день та час
розгляду справи повідомлялися.

Вислухавши пояснення осіб, що приймали
участь у справі, дослідивши письмові
докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що постановою
державного виконавця Жовтневого ВДВС
ДМУЮ від 24.11.2010 р. на виконання
виконавчого листа, виданого Жовтневим
районним судом м. Дніпропетровська за
рішенням того ж суду у цивільній справі
№ 2-10293/09 щодо стягнення з ОСОБА_5 суми у
розмірі 501.828, 00 грн. на користь ОСОБА_6,
була описана та арештована належна
боржнику квартира АДРЕСА_1 (а.с. 6-9).

Аналізуючи спірні правовідносини, суд
приходить до наступного.

Так, згідно ст. 391 ЦК України власник
може вимагати усунення перешкод у
праві користування та розпорядження
своїм майном, в тому числі вимагати
виключення майна з опису та звільнення
його з-під арешту у випадку
безпідставного вжиття таких обмежень у
зв’язку з зобов’язаннями іншої особи
–боржника.

Згідно загальних засад
диспозитивності цивільного
судочинства, закріплених у ст. ст. 11, 60
ЦПК України, кожна з сторін
зобов’язана підтвердити доказами
обставини, на які вона посилається в
обґрунтування своїх вимог або
заперечень. Разом з тим позивачка,
посилаючись на належність
арештованого майна їй на праві
власності, цю обставину належними
доказами, а саме відповідним
правовстановлюючим документом, не
підтверджує. Згідно поясненням
представника позивача договір,
зазначений у позовні заяві як підстава
для пред’явлення вимог, був укладений
у простій письмовій формі, а отже
згідно ст. 219 ЦК України є нікчемним та
не тягне юридичних наслідків.

З урахуванням викладеного немає
підстав вважати, що арештоване майно
дійсно належить позивачці, що тягне
відмову у задоволенні позову у зв’язку
з його недоведеністю.

Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати
у справі покладаються на сторону, проти
якої постановлене рішення, а саме не
відшкодовуються позивачці.

На підставі викладеного,
керуючись ст. 391 ЦК України, ст. ст. 10, 11,
60, 88, 212 –215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову –відмовити у
повному обсязі.

Рішення набирає законної сили після
закінчення строку подання апеляційної
скарги, якщо таку скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги
рішення, якщо його не скасовано,
набирає чинності після розгляду справи
апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення може бути
подана протягом десяти днів з дня його
проголошення. Особи, що брали участь у
справі, втім не були присутні під час
проголошення рішення, можуть подати
апеляційну скаргу протягом десяти днів
з дня отримання копії рішення.

Суддя

А.А. Мазниця