Справа № 2-52/11
РІШЕННЯ

Іменем України

01 березня 2011 року

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого - судді Мозгового В. Б.,

при секретарі Палашкевич М. В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Новограді-Волинський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання майна обєктом спільної сумісної власності чоловіка та жінки, що проживають однією сімєю та його поділ, -

в с т а н о в и в:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом до ОСОБА_5 та просить постановити рішення яким визнати 39/100 частини житлового будинку з господарським будівлями по вулиці Свердлова, 34 в смт. Городниця такими, що належать ОСОБА_4 та їй на праві спільної сумісної власності, а також розділити зазначене майно між ними, виділивши їй ? частку цього майна.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем ОСОБА_4 вона спільно проживала з 1994 року по квітень 2006 року в будинку по вул.. Свердлова, 34 в смт. Городниця Новоград-Волинського району, 39/100 частин якого зареєстровано на підставі договору дарування від 26 вересня 1997 року за відповідачем ОСОБА_4.

Одержану відповідачем частину в дар, вона та відповідач, за рахунок спільних трудових та грошових затрат переобладнали у відокремлену частину будинку, а за тим на підставі рішення виконкому Городницької селищної ради від 07.10.1999 року добудували гараж, сарай в блоці з літньою кухнею, а в 2005 році здійснили прибудову до будинку, що складається з веранди, кухні, кладової. Провели капітальний євроремонт кімнат, з частковою заміною зовнішніх і внутрішніх деревяних стін, замінили в цих приміщеннях вікна, двері, переробили мулярку, поклали плітку, поштукатурили стіни та стелю, поклеїли шпалери, добудували вбиральню, замінили огорожу, обладнали колодязь.

В результаті цього, належна частка будинку відповідачу істотно збільшилась у своїй вартості і становила за даними інвентар бюро станом на 21.05.2007 року 81 396 грн. в тому числі дві жилі кімнати, одержані відповідачем в дар після їх капітального ремонту 23 382 грн..

Вважає, що вищезазначене майно має бути визнане судом обєктом права їх спільної сумісної власності та поділене між ними.

В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просить його задовольнити.

Представники відповідача позов не визнали та просять відмовити у його задоволені.

Вислухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Установлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 з 1994 року по квітень 2006 року проживали однією сімєю в будинку по вул. Лісовій (Свердлова), 34 в смт. Городниця, 39/100 частини якого зареєстровано за відповідачем ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 26.09.1997 року. Зазначені обставини, стверджується копією договору дарування /а.с.3/ та ухвалою Верховного Суду України, якою встановлено, що сторони проживали однією сімєю /а.с.171, 172/.

Під час проживання сторонами однією сімєю, одержані в дар ОСОБА_4 дві кімнати зазначеного будинку, було переобладнано у відокремлену частину будинку, а за тим на земельній ділянці по вул.. Свердлова, 34 на підставі рішень виконкому Городницької селищної ради було збудовано гараж, сарай в блоці з літньою кухнею, здійснено прибудову до будинку, що складається з зовнішніх та внутрішніх деревяних стін та заміною вікон, дверей, перероблено мулярку, покладено плитку, поштукатурено стіни та стелю, поклеєно нові шпалери, добудовано вбиральню, замінено огорожу, обладнано колодязь.

За змістом статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

З первісних пояснень відповідача ОСОБА_4 вбачається, що він визнавав факт спільного проживання з позивачкою однією сімєю та проведення разом з нею вищевказаних будівельних та ремонтних робіт /т.1,а.с.31/, а після направлення справи на новий розгляд відмовився від визнання зазначених обставин.

Пленум Верховного Суду України №12 від 12 червня 2009 року у п.25. розяснив, що відповідно до частини першої статті 61 ЦПК обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Проте в ході розгляду справи сторона може відмовитися від визнання нею чи її представником обставин, довівши при цьому належними та допустимими доказами, що вона визнала обставини внаслідок помилки, що має істотне значення, обману, насильства, погрози, тяжкої обставини або обставини визнано у результаті зловмисної домовленості її представника з другою стороною (частині перша статті 178 ЦПК). При доведеності причин відмови від визнання обставин суд постановляє ухвалу, яка оскарженню не підлягає, після чого такі обставини доводяться в загальному порядку.

Відповідачем в судовому засіданні не надано доказів, що він визнавав на минулих засіданнях обставини внаслідок із зазначених вище причин.

Таким чином суд приходить до висновку, що оскільки відповідачем та позивачкою було визнано спільне проживання та здійснення ними спільно будівельних та ремонтних робіт, то зазначені обставини доказуванню не підлягають.

Згідно висновку та додаткового висновку спеціаліста МБТІ вартість подарованих ОСОБА_4 кімнат 2-4, 2-5 на день розгляду справи в суді становить 24 868 грн., а за рахунок здійснених добудов вартість будинку збільшилась на 114 639 грн., що свідчить про істотне збільшення у своїй вартості майна яке належить ОСОБА_4 (т.1 а.с.42-44; т.2 а.с.25-27).

Відповідно до ст. 74 СК України майно набуте за час спільного проживання жінкою та чоловіком, що проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На це майно поширюються положення глави 8 СК України (статті 60-74)

Відповідно до ст. 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Як роз'яснено в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох.

Згідно положень ст. 61 СК України обєктом спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, інші доходи, одержані одним із подружжя і внесені до сімейного бюджету.

Згідно ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Таким чином виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку, що істотне збільшення вартості майна ОСОБА_4 відбулося за рахунок їх спільних грошових та трудових затрат, а тому може бути визнано їх спільним майном.

Крім того, суд не може погодитьсь з вимогою позивачки про виділ їй ? частини всього майна, оскільки майно, що належало одному із подружжя в порядку ст. 57 СК України не перетворюється у спільну сумісну власність. Спільна сумісна власність виникає лише в порядку, визначеному ст. 62 СК України, тобто право спільної сумісної власності виникає на частку майна, яка істотно збільшилася внаслідок умов, передбачених цим законом, а тому при поділі майна суд враховує вартість майна одержаного ОСОБА_4 під час спільного проживання в порядку дарування і виділяє позивачці ОСОБА_1 16/100 ідеальних частий спірної частини будинку, а відповідачу 23/100 ідеальних частин цього ж будинку.

Відповідач відповідно до Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» звільнений від сплати судового збору /а.с.86/, а в звязку з тим, що позивачка при подачі позовної заяви також була звільнена від сплати судового збору, судовій збір компенсується за рахунок держави відповідно до ч. ст. 88 ЦПК України.

З відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та за проведення експертизи /т.1, а.с.1,61,63/

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, ст.ст.57, 61, 62, 70,74 СК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати 39/100 частини житлового будинку з господарськими будівлями по вул. Лісовій (Свердлова), 34 в смт. Городниця такими, що належать ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності та розділити зазначене майно між ними, виділивши ОСОБА_1:

· прихожу 2-1, вартістю 18950 грн.,

· кімнату 2-5, вартістю 13180 грн.,

· ганок, вартістю 1424 грн.,

· ? огорожі, вартістю 1082 грн.,

· 1/3 частину л. кухні «Е», вартістю 18877 грн.,

· убиральню «Ж», вартістю 2518 грн.,

· ? колодязя, вартістю 956 грн., а всього на суму 56987 грн., що становить 16/100 ідеальних частин зазначеної частини будинку;

ОСОБА_4 виділити:

· кухню 2-2, вартістю 26002 грн.,

· кімнату 2-4, вартістю 11688 грн.,

· кладовку 2-3, вартістю 9475 грн.,

· 2/3 л.кухні «Е», вартістю 37753 грн.,

· ? огорожі, вартістю 1082 грн.,

· 1/2 колодязя, вартістю 956 грн., а всього на суму 86956 грн., що складає 23/100 ідеальних частин зазначеної частини будинку.

Зобовязати ОСОБА_1 закрити дверний пройом із приміщення 2-1 в 2-2 із 2-5 в 2-4.

Зобовязати ОСОБА_4 зробити окремий вихід на вулицю в місячний термін

Сторони можуть ознайомитись з повним рішенням суду 04 березня 2011 року.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: