РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2011 року

справа №
2-3350/11

Р І Ш
Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2011 року
Личаківський районний
суд м. Львова

в складі: головуючого судді Леньо
С.І.

при секретарі Онищак
М.П.

з участю позивача ОСОБА_1

представників відповідачів ОСОБА_2,
ОСОБА_3

відповідача ОСОБА_4

третьої особи ОСОБА_5

розглянувши в відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_6 районної адміністрації
Львівської міської ради, ОСОБА_4,
Автогаражного кооперативу № 11, третя
особа ОСОБА_5 про визнання майна
об’єктом права спільної сумісної
власності подружжя; визнання
незаконним і недійсним процедури
прийому особи в члени Автогаражного
кооперативу; скасування членства в
Автогаражному кооперативі; визнання
незаконним і недійсним процесу
приватизації гаражного боксу;
скасування розпорядження, свідоцтва
про право власності, витягу про
реєстрацію права власності, технічного
паспорту; вилучення майна із
незаконного володіння та передачу у
спільну часткову власність гаражного
боксу, -

в с т а н о в
и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з
позовом, в подальшому уточнивши вимоги,
про визнання гаражного боксу № 461, що
знаходиться в Автогаражному
кооперативі № 11, об’єктом права
спільної сумісної власності подружжя;
визнання незаконним і недійсним
процедури прийому ОСОБА_4 в члени
Автогаражного кооперативу; скасування
її членства в Автогаражному
кооперативі; визнання незаконним і
недійсним процесу приватизації
гаражного боксу; скасування
розпорядження, свідоцтва про право
власності, витягу про реєстрацію права
власності, технічного паспорту на
гаражний бокс; вилучення майна із
незаконного володіння та передачу у
спільну часткову власність гаражного
боксу.

В обґрунтування своїх вимог
покликається на те, що його батько
ОСОБА_7 та мати ОСОБА_5 перебували в
шлюбі з 04.11.1957 року до дня смерті батька
–13.06.2006 року. В шлюбі народилися двоє
дітей: позивач ОСОБА_1 та відповідач
ОСОБА_4 В 1970-х роках батько став членом
Автогаражного кооперативу № 11, в якому
йому належав гаражний бокс № 461. Відтак,
дане майно було набуте в шлюбі батьків,
тому просить визнати гаражний бокс
об’єктом права спільної сумісної
власності подружжя. Зазначив, що в цих
правовідносинах зачіпаються його
особисті майнові права, так як він
маючи право на спадкування після
смерті батька, був позбавлений
можливості успадкувати належну йому
частину гаражного боксу.

Також вказує, що його сестра ОСОБА_4
незаконно була прийнята в члени
Автогаражного кооперативу № 11,
оскільки згідно довідки від 21.07.10р.
станом на 13.06.06р. членом АГК-11 був
ОСОБА_7, та сплатив пайові внески за
майно. Документи, які б підтверджували
законність виходу з членів кооперативу
його батька та правомірність прийняття
в члени кооперативу сестру ОСОБА_4
відсутні, тому просить скасувати
членство останньої в Автогаражному
кооперативі № 11.

За таких обставин процес приватизації
гаражного боксу № 461 є незаконним і
недійсним. ОСОБА_6 районною
адміністрацією на час видачі
розпорядження № 1699 від 22.11.04р. «Про
оформлення права власності на гаражний
бокс № 461»не було перевірено
достовірність поданих на розгляд
документів, зокрема довідки про
членство ОСОБА_4 в кооперативі. Тому
вважає, що оспорюване розпорядження, а
також похідні документи, якими
відповідач оформила на себе право
власності гаража, а саме свідоцтво про
право власності, витяг про реєстрацію
права власності, технічний паспорт,
підлягають скасуванню.

У зв’язку з чим просить вилучити майно
із незаконного володіння ОСОБА_4 і
передати гаражний бокс № 461 у спільну
часткову власність з таким розподілом:
ОСОБА_5В –1/2 частину, ОСОБА_1 –1/3 частину
та ОСОБА_4 –1/6 частину гаража.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1Є
підтримав позовні вимоги в повному
обсязі з мотивів наведених в позові.

Представник відповідача ОСОБА_6
районної адміністрації –ОСОБА_2 в
судовому засіданні заперечила проти
позову, покликаючись на те, що
оспорюване розпорядження № 1699 від
22.11.2004 року «Про оформлення права
власності на гаражний бокс № 461 в
автогаражному кооперативі № 11 на вул.
Ковельській, 111 у м. Львові гр.
ОСОБА_4»видано ОСОБА_6 районною
адміністрацією в межах її компетенції.
Розпорядження видано на підставі заяви
ОСОБА_4 та поданих нею документів, на
підставі довідки від 21.10.04р. № 93 про
внесення пайового внеску за гараж.
Вказана довідка була подана в
оригіналі, належно завірена
Автогаражним кооперативом № 11, тому не
давала жодних підстав для сумнівів.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні
заперечила проти задоволення позову та
пояснила, що батько сторін ОСОБА_7 був
членом кооперативу № 11. Згідно
протоколу загальних зборів членів
кооперативу від 15.02.1998 року та списку до
протоколу гаражний бокс № 461 було
переоформлено на неї. З того часу вона
як член кооперативу сплачувала пайові
внески до грудня 1998 року. Надалі вона як
член кооперативу сплачує членські
внески. В 2004 році відповідач звернулася
до ОСОБА_6 районної адміністрації із
заявою про оформлення права власності
на гаражний бокс та подала необхідні
документи. Жодних порушень закону вона
не допустила, тому майно у
встановленому порядку було
зареєстроване за нею.

В судовому засіданні представник
Автогаражного кооперативу № 11 –голова
кооперативу ОСОБА_3 заперечив проти
позову та вказав, що переоформлення
гаражного боксу № 461 відбулося за життя
ОСОБА_7 та з його згоди. Він як член
кооперативу з 1987 року сплачував пайові
внески. Згідно протоколу загальних
зборів членів кооперативу від 15.02.1998
року, на підставі наказу № 198 доньку
ОСОБА_7 –ОСОБА_4 було прийнято в члени
кооперативу, що відображено в списку до
даного протоколу. При цьому, як зараз
так і на той час статут кооперативу
передбачав, що в разі виходу члена із
кооперативу, можна було переоформити
гаражний бокс лише на одну особу. На
даний час представити всі документи
кооперативу за період 1980-1990-х років не
видається можливим за спливом часу. В
судовому засіданні представник
підтвердив, що відповідач ОСОБА_4 є
членом кооперативу з 15.02.1998 року, в
грудні 1998 року вона повністю сплатила
пайові внески, які були
накопичувальними з часу сплати таких
її батьком. Щодо листа Автогаражного
кооперативу від 21.07.10р. наданого на
заяву ОСОБА_1 пояснив, що викладена в
ньому інформація про членство АГК-11
його батька станом на 13.06.06р. є
помилковою, оскільки відповідач ОСОБА_4
станом на той час не подала копії
документів про приватизацією нею
гаража, а він будучи новим головою
кооперативу з 2009 року не перевірив
архівних документів про
переоформлення членства на іншу особу
та помилково вказав ім»я попереднього
члена кооперативу ОСОБА_7

Третя особа ОСОБА_5 в судовому
засіданні заперечила проти позову та
пояснила, що її чоловік ОСОБА_7 був
членом автогаражного кооперативу № 11,
самостійно сплачував пайові внески із
своїх особистих коштів. Натомість вона
ніколи не мала відношення до цього
майна, не претендувала на нього, та не
уповноважувала позивача виступати в її
інтересах. Чоловік за життя виявив
бажання переоформити гаражний бокс на
доньку ОСОБА_4, яка правомірно стала
членом кооперативу, надалі сплачувала
пайові внески та на законній основі
оформила право власності на себе.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
наявні у справі докази, суд прийшов до
висновку, що позов не підлягає до
задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_5
перебували в зареєстрованому шлюбі з
04.11.1957 року по день смерті ОСОБА_7
–13.06.2006 року (а.с.12,14). Від їх шлюбу
народилися двоє дітей ОСОБА_1 –позивач
у справі та ОСОБА_4 –відповідач (а.с.16,17).

У відповідності до ст. 22 Кодексу про
шлюб та сім”ю України (який діяв на час
виникнення правовідносин) майно,
нажите подружжям за час шлюбу, є його
спільною сумісною власністю.

Як роз’яснено в п. 8 Постанови Пленуму
Верховного Суду України від 28.06.91р. № 5
(з наступними змінами) «Про практику
розгляду судами цивільних справ,
пов’язаних з діяльністю
гаражно-будівельних кооперативів»член
ГБК, який повністю вніс свій пай за
гараж наданий йому в користування,
набуває право власності на це майно і
вправі розпоряджатись ним на свій
розсуд. Внесені подружжям в період
шлюбу пайові внески, а після повного
внесення паю –наданий в користування
гараж є спільною сумісною власністю
подружжя. Визначаючи розмір часток
подружжя в спільній власності на пай і
гараж, суд бере до уваги вкладення на це
майно, зроблені ким-небудь із подружжя
за рахунок роздільної власності.

Як вбачається з довідки № 93 від 21.10.2004
року Автогаражного кооперативу № 11
земельна ділянка відведена
кооперативу рішенням виконавчого
комітету Львівської міської ради
народних депутатів від 19.03.1987 року № 126.
Враховуючи дане рішення та відсутність
документів, які стверджують точну дату
прийняття ОСОБА_7 в члени кооперативу,
суд приймає до уваги об’єктивні
пояснення представника АГК-11 про те, що
ОСОБА_7 був членом кооперативу та
сплачував пайові внески з 1987 року.
Сторонами не оспорюється та
стверджується матеріалами справи, що
за ОСОБА_7 був закріплений гаражний
бокс № 461.

Відповідно до протоколу № 1 загальних
зборів членів кооперативу № 11 від
15.02.1998 року прийнято рішення, яким
дозволено переоформлення боксів
згідно поданого списку. Згідно такого
списку (п.15) членом кооперативу, за яким
закріплений гаражний бокс № 461, був
ОСОБА_7 та членство переоформлено на
ОСОБА_4 на підставі наказу № 198
(а.с.164-173). Належно завірені копії
вказаних документів досліджено в
судовому засіданні. Вказана процедура
переоформлення відповідає вимогам
закону.

Таким чином, відповідач ОСОБА_4 з 15.02.1998
року на законних підставах стала
членом Авогаражного кооперативу № 11 та
прийняла в користування гаражний бокс
№ 461. Згідно із довідкою АГК-11 № 93 від
21.04.2010 року гаражний бокс № 461 належить
ОСОБА_4, вона повністю внесла пайовий
внесок в грудні 1998 року.

З огляду на викладене, батько сторін
ОСОБА_7 добровільно вийшов з членів
кооперативу, за його згодою гаражний
бокс було переоформлено на доньку, за
час свого членства він не сплатив
повністю пайові внески, а відтак не
набув права власності на спірний гараж,
тому даний об’єкт не є спільною
сумісною власністю подружжя.

Окрім цього, як ствердила в судовому
засіданні його дружина ОСОБА_5 пайові
внески сплачувалися чоловіком з його
особистих коштів, вона ніколи не
претендувала та не претендує на це
майно, з заявами про визначення їй
частки на пай не зверталася.

При цьому, суд критично оцінює лист
Автогаражного кооперативу № 11 від
21.07.2010 року за підписом голови ОСОБА_3
(а.с.30) про те, що ОСОБА_7 станом на 13.06.2006
року був членом АГК-11 та сплатив пайові
внески в повному розмірі, оскільки така
інформація спростовується вище
наведеними доказами та голова
кооперативу особисто в судовому
засіданні визнав факт допущеної ним
помилки.

Враховуючи наведене, у суду відсутні
правові підстави для визнання
гаражного боксу № 461 в Автогаражному
кооперативі № 11 об’єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
визнання незаконною і недійсною
процедуру прийому ОСОБА_4 в члени
Автогаражного кооперативу, а
відповідно і скасування її членства в
кооперативі.

В судовому засіданні також
встановлено, що відповідач ОСОБА_4,
сплативши повністю пайові внески,
скористалась своїм правом оформлення
права власності на гаражний бокс та
подала до ОСОБА_6 районної
адміністрації відповідну заяву з
документами, на підставі якої
останньою видано розпорядження № 1699
від 22.11.2004 року «Про оформлення права
власності на гаражний бокс № 461 в
автогаражному кооперативі № 11 на вул.
Ковельській, 111 у м. Львові гр. ОСОБА_4».
ОСОБА_6 районна адміністрація діяла в
межах своїх повноважень, видала
оспорюваний документ на підставі
довідки АГК-11 № 93 від 21.04.2010 року про
належність гаражного боксу № 461 ОСОБА_4
та повну сплату нею пайових внесків,
довідки ОКП ЛОР «БТІ та ЕО»від 20.10.04р.
про відсутність реєстрації права
власності на вказаний об’єкт,
технічного паспорту ОКП ЛОР «БТІ та
ЕО»від 09.11.04р. (а.с.147-152).

На підставі розпорядження № 1699 від
22.11.2004 року ОСОБА_6 районна
адміністрація видала ОСОБА_4 свідоцтво
про право власності № ЛГ0570 від 22.11.2004
року на гаражний бокс № 461. Право
власності відповідача зареєстровано в
установленому порядку в ОКП ЛОР «БТІ та
ЕО» 13.01.2005 року (а.с.31-32).

З огляду на викладене, ОСОБА_4 набула
право власності на спірне майно
відповідно до вимог чинного
законодавства, права та інтереси
ОСОБА_1 не порушені, а тому вимоги
позивача про визнання незаконним і
недійсним процесу приватизації
гаражного боксу, скасування
розпорядження, свідоцтва про право
власності, витягу про реєстрацію права
власності, технічного паспорту на
гаражний бокс, а відповідно і вилучення
майна із володіння відповідача та
передачу у спільну часткову власність
гаражного боксу –є необґрунтованими і
безпідставними та не підлягають до
задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 88, 209, 212-215,
218, 294, 296 ЦПК України, ст. ст. 11,15,16 ЦК
України, ст. 22 Кодексу про шлюб та
сім”ю України, суд, –

в и р і ш и
в:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_6 районної
адміністрації Львівської міської ради,
ОСОБА_4, Автогаражного кооперативу № 11,
третя особа ОСОБА_5 про визнання
гаражного боксу № 461, що знаходиться в
Автогаражному кооперативі № 11,
об’єктом права спільної сумісної
власності подружжя; визнання
незаконним і недійсним процедури
прийому ОСОБА_4 в члени Автогаражного
кооперативу; скасування членства
ОСОБА_4 в Автогаражному кооперативі;
визнання незаконним і недійсним
процесу приватизації гаражного боксу;
скасування розпорядження, свідоцтва
про право власності, витягу про
реєстрацію права власності, технічного
паспорту на гаражний бокс; вилучення
майна із незаконного володіння та
передачу у спільну часткову власність
гаражного боксу –відмовити за
безпідставністю та необгрунтованістю.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Личаківський районний суд м. Львова
шляхом подачі апеляційної скарги в
порядку та строки передбачені
ст.ст.294,296 ЦПК України.

Суддя:

Леньо С.І