Справа № 22-ц-5736/2011 Головуючий 1-ї
Категорія: «спадкові» інстанції: ОСОБА_1
Доповідач: Бурлака І.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«30»травня 2011 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

при секретарі: Коршун І. О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи-приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6, державний нотаріус Першої Харківської Державної нотаріальної контори ОСОБА_7 про визнання дійсним спадкового договору та визнання заповіту нікчемним, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зміненим у подальшому позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання дійсним спадкового договору та визнання заповіту нікчемним. В обгрунтування своїх вимог посилався на те, що в серпні 2007 року до нього звернулася ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, з пропозицією доглядати за нею, забезпечувати продуктами харчування, здійснювати збереження та догляд за домоволодінням та присадибною ділянкою і запропонувала йому після своєї смерті залишити на праві власності належне їй майно, а саме, домоволодіння (земельну ділянку і жилий будинок з надвірними спорудами) за адресою: вулиця ОСОБА_9 та молоту, 37, м. Харків та закріпити це договором. Він повинен був купувати продукти харчування, доглядати ії, ремонтувати та зберігати будинок, сплачувати житлово-комунальні платежі, оформляти субсидії, виконувати інші доручення, необхідні для забезпечення нормальної життєдіяльності. Також вони домовилися, що у виконанні його обовязків будуть приймати участь його родичі: син та дружина.

В березні 2008 року вони додатково домовилися, що він щомісячно буде сплачувати їй по 600,00 грн. Проте, через свою необізнаність у червні 2008 року вони оформили не спадковий договір, а заповіт на його імя. В період з серпня 2007 року по 30 червня 2009 року він зробив поточний ремонт будинку та надвірних будівель, купував продукти харчування та щомісячно надавав ОСОБА_8Є по 600,00 грн.

У травні 2009 року ОСОБА_2 потрапив у лікарню, де знаходився до 02.07.2009 року. Під час його знаходження у лікарні догляд за ОСОБА_8 здійснював його син ОСОБА_10 та його дружина ОСОБА_9 Одночасно в будинку ОСОБА_8 стали бувати ОСОБА_5 і ОСОБА_4, які виконували дрібну роботу.

Вони стали здійснювати психічний тиск на ОСОБА_8 з приводу того, що він ніколи не одужає, і вона залишиться самотня, тому в червні 2009 року ОСОБА_8Є в Першій державній нотаріальній конторі скасувала заповіт на його імя та у приватного нотаріуса склала заповіт на імя ОСОБА_4 і ОСОБА_5

ОСОБА_2 вважав, що при цьому волевиявлення ОСОБА_8 не було вільним, не відповідало ії волі, оскільки вона не довіряла приватним нотаріусам, а ії відвезли до приватного нотаріуса, де вона вимушена була скласти заповіт.

30.06.2009 року ОСОБА_8Є померла. У грудні 2009 року ОСОБА_2 звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Проте, нотаріус йому повідомила, що він не входить до кола спадкоємців. У звязку з чим він просив суд визнати дійсним спадковий договір, укладений 28.08.2007 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 та визнати нікчемним заповіт ОСОБА_8Є від 05.06.2009 року, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_6 за № 1917, на імя ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2011 року в задоволенні позову ОСОБА_2- відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 через свого представника ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення скасувати, ухвалити нове, яким визнати дійсним спадковий договір від 28.08.2007 року та визнати нікчемним заповіт ОСОБА_8 від 05.06.2009 року. При цьому посилався на неповне зясування обставин справи, на невідповідність висновків обставинам справи та на порушення норм матеріального і процесуального права і як доводи апеляційної скарги виклав позовні вимоги.

Судова колегія, вислухавши суддю-доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає за необхідне апеляційну скаргу-відхилити, рішення суду залишити без змін, виходячи з наступного.

Відмовляючи ОСОБА_2 в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погоджується судова колегія, обгрунтовано виходив з того, що оскільки спадковий договір не укладався в письмовій формі і нотаріально не посвідчений, він не може бути визнаний дійсним.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 29.05.2008 року ОСОБА_8 заповіла все своє майно, де б таке не було та з чого воно не складалося, і взагалі все те, що буде їй належати та на що вона буде мати право, ОСОБА_2 14.05.2009 року ОСОБА_8 своєю заявою скасувала вказаний заповіт. 05.06.2009 року ОСОБА_8 заповіла все своє майно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в рівних частках кожному. 30.06.2009 року ОСОБА_8 померла.

Відповідно до до ст. 1302 ЦК України за спадковим договором одна сторона (набувач) зобовязується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача.

Відповідно до ч. 1 ст. 1307 ЦК України на майно, визначене у спадковому договорі, нотаріус, який посвідчив цей договір, накладає заборону відчуження.

Посилання ОСОБА_2 та його представника на те, що оскільки між ним та ОСОБА_8 28 серпня 2007 року укладався спадковий договір усно, від письмового укладення та нотаріального посвідчення якого, коли вони приїхали до нотаріуса, ОСОБА_8 ухилилася, тому до нього необхідно застосувати ч. 2 ст. 220 ЦК України і визнати дійсним, судовою колегією не приймаються, так як письмових доказів того, що ОСОБА_2 та ОСОБА_8 домовилися щодо усіх істотних умов договору, взагалі його укладали, і відбулося повне або часткове виконання договору, але ОСОБА_8 ухилилася від його нотаріального посвідчення, матеріали справи не містять, і представник ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції їх відповідно до ст. 60 ЦПК України не надав. Довідка від 01.12.2010 року, на яку посилався представник ОСОБА_3 не свідчить про вказані обставини, а тільки про те, що ОСОБА_2 протягом 2008-2009 року отримував на імя ОСОБА_8 довідку про склад сімї.

В суді апеляційної інстанції сторони не заперечували, що ОСОБА_2 допомагав ОСОБА_8, тому при розгляді справи вони пропонували ОСОБА_2 вирішити спір миром, але він не погодився. Представник ОСОБА_2 підтвердив, що між сторонами договір письмово не укладався.

При розгляді справи в суді апеляційної інстанції сторонам давався строк для урегулювання спору миром, проте сторони угоди не досягли. При цьому представник ОСОБА_3 наполягав на допиті позивача ОСОБА_2 та його родичів, як свідків, але не взяв до уваги, що виходячи з вимог ст. 218 ЦК України рішення суду при недодержанні сторонами письмової форми правочину не може грунтуватися на свідченнях свідків.

Доводи ОСОБА_2 та його представника стосовно того, що факт вчинення усного спадкового договору підтверджується вчиненням заповіту на імя ОСОБА_2, судовою колегією не приймаються, оскільки заповіт це особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, а за спадковим договором одна сторона (набувач) зобовязується виконувати розпорядження другої сторони (відчужувача) і в разі його смерті набуває право власності на майно відчужувача. На майно, визначене у спадковому договорі, нотаріус, який посвідчив цей договір, накладає заборону відчуження. Як вбачається з матеріалів справи, 29.05.2008 року ОСОБА_8 склала заповіт на імя ОСОБА_2 і доказів того, що у неї були наміри укласти з ним спадковий договір з змісту вказаного заповіту не вбачається. Крім того, на аркуші справи 17 міститься заява ОСОБА_8, яка 14.05.2009 року скасувала вказаний заповіт, тобто цією заявою вона підтвердила, що дійсно це був заповіт, а не спадковий договір.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції дослідив обставини справи повно, зібраним доказам дав оцінку і дійшов обгрунтованого висновку щодо відмови ОСОБА_2 в задоволенні його позову.

Оскільки рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303,304, п.1.ч.1.ст. 307, ст.ст. 308,313, п.1.ч.1.ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія.-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2011 року -залишити без змін.

Ухвала апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий-суддя: підпис

Судді: підписи

Копія вірна: суддя-