Апеляційний суд Київської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.03.2010 року колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого : Воробйової Н.С.

суддів: Рудніченко О.М., Кулішенка Ю.М.

при секретарі : Джафаровій Т.Г.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Обухівського

районного суду Київської області від 08 листопада 2010 року у справі за позовом

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання

договору купівлі-продажу земельної ділянки та стягнення коштів.

Встановила :

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати договір

купівлі - продажу земельної ділянки, укладений між нею та ОСОБА_2

17 серпня 2007 року на підставі ст..ст.651,652 ЦК України.

Посилалася на те, що згідно положень Договору відповідачка зобов»язалася

передати у власність позивачки земельну ділянку загальною площею 2738 кв.м., а

позивачка-сплатити вартість землі в сумі 138300 грн.

Відповідно до чинного законодавства та положень п.14 Договору право

власності у покупця виникає з моменту реєстрації та отримання державного акту

на землю.

Вона звернулася в установленому порядку про виготовлення технічної

документації із землеустрою для подальшого виготовлення державного акту на її

ім»я.

Проте з повідомлення Управління земельних ресурсів в Обухівському районі

Київської області за вих.. 05-03/1371 від 21.05.2009 року дізналася, що земельна

ділянка згідно наявних в управлінні земельних ресурсів картографічних

матеріалів та індексної карти знаходиться за межами населеного пункту ( тобто за

майками с.Дерев»яна), фактично повністю накладається на земельні ділянки, що

належать на праві власності третім особам, присвоїти кадастровий номер

земельній ділянці неможливо, що підтверджується графічним матеріалом-

схемою. У зв»язку з чим, затвердити технічну документацію та виготовити

державний акт на її ім»я є неможливим.

Дані обставини позивачка вважала істотними, в момент укладання договору

про зазначені обставини не передбачалися, зміна обставин зумовлена причинами,

які позивачка усунути не може, виконання договору значним чином порушило її

майнові інтереси та позбавило можливість того, на що вона розраховувала при

укладанні договору, зміна вказаних обставин відбулася внаслідок дій третіх осіб і

вона жодним чином не могла вплинути на перебіг або правові наслідки завчасно

або під час настання таких обставин.

Позивачка просила розірвати договір купівлі-продажу земельної ділянки від

17.08.2007 року та стягнути з відповідачки суму сплаченої вартості земельної

ділянки у розмірі 138 300 грн. та судові витрати.

Рішенням Обухівського районного суду від 08 листопада 2010 року у

задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка просить скасувати рішення суду першої інстанції з підстав невідповідності його нормам матеріального і процесуального

права та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

По справі встановлено, що 17 серпня 2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1

Г Р. укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 2738 кв.м. , без

кадастрового номеру, яка знаходиться за адресою Київська обл.., с.Дерев»яна,

вул. Гончара, земельна ділянка 29 ( а.с.6, 7).

Продаж земельної ділянки вчинено за 138 000 грн., цільове призначення - для

ведення особистого селянського господарства. Земельна ділянка належить

продавцю на підставі Державного акту на право власності на землю від

11.04.2002 року ( а.с. 11, 11 зв).

Відмовляючи позивачці у задоволенні позовнихЩимог, суд виходив з положень

ч.3 ст.215 , 203, 317 ЦК України та прийшов до висновку, що укладений між

сторонами договір купівлі продажу земельної ділянки є дійсним. Посилання ж

позивачки на можливість розірвання укладеного між сторонами договору на

згідно ст..ст.651,652 ЦК України суд вважав безпідставними. Позивачка не

позбавлена можливості, як новий власник, вимагати від третіх осіб, на земельні

ділянки яких накладається придбана нею земельна ділянка, усунення створених їй

перешкод.

Даний висновок суду не є безспірним.

Як вже зазначалося, позивачка звернулася до суду з позовними вимогами, в

яких просила розірвати договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений

нею та відповідачкою 17.08.2007 року на підставі положень ст..ст.651,652 ЦК

України.

Обґрунтовуючи рішення, суд послався на положення ч.3 ст.215 та ст..203 ЦК

України ( чинність та недійсність правочинів), хоча позивачка дані вимоги не

заявляла та не заперечувала факт укладання з відповідачкою правочину, а

наголошувала на тому, що після укладання договору виникли істотні обставини,

які не унеможливлюють їй користуватися правомірно придбаною земельною

ділянкою відповідно до умов укладеного договору та мети придбання такої

земельної ділянки.

З матеріалів справи, а саме з повідомлення Управління земельних ресурсів в

Обухівському районі від 21.05.2009 року, до якого звернулася позивачка з метою

оформлення технічної документації та видачі державного акту на її ім»я,

встановлено, що після укладання договору купівлі продажу спірної земельної

ділянки, земельна ділянка, згідно наявних в управлінні земельних ресурсів

картографічних матеріалів та індексної карти, знаходиться за межами населеного

пункту ( тобто за межами с.Дерев»яна), фактично повністю накладається на

земельні ділянки, що належать на праві власності третім особам, присвоїти кадастровий номер земельній ділянці неможливо, затвердити технічну

документацію та виготовити державний акт на ім.»я ОСОБА_1 є також неможливим.

Вирішуючи спір по суті, суд зазначені обставини залишив поза увагою та не

і дав їм належної оцінки. У зв»язку з чим, посилання суду на те, що позивачка не

позбавлена можливості, як новий власник, вимагати від третіх осіб, на земельні

ділянки яких накладається придбана нею земельна ділянка, усунення створених їй

перешкод, колегія вважає безпідставним.

З матеріалів справи видно, що ОСОБА_2 на підставі рішення

Дерев»янської сільської ради від 12 жовтня 2001 року №80 передано у приватну

власність земельну ділянку площею 0,543 га. Землю передано для ведення

підсобного господарського господарства - 0,293 га та для будівництва та

обслуговування житлового будинку і господарських будівель- 0,250 га, що

підтверджується Державним актом на право власності на землю від 11.04.2002

року.

Відповідно до схеми земельної ділянки, що знаходиться в Державному акті,

передана у власність ОСОБА_2 земельна ділянка складається з дільнки № 1,

площею 0, 269 га та ділянки № 2, площею 0, 274 га ( а.с.11).

За договором купівлі-продажу земельної ділянки від 17 серпня 2007 року

відповідачка продала позивачці земельну ділянку площею 0, 2738 га з цільовим

призначенням для ведення особистого селянського господарства ( а.с.6).

За повідомленням Управління земельних ресурсів в Обухівському районі від

21.05.2009 року по координатах точок поворотів земельної ділянки, яку придбала

позивачка, і що підтверджується графічними матеріалами та схемою, вона

«накладається» на земельні ділянки, що належать третім особам, що позбавляє

можливості присвоїти земельній ділянці кадастровий номер і , як наслідок,

виготовити останній державний акт на право власності на земельну ділянку

( а.с.15).

Колегія суддів вважає, що в розумінні ч.2 ст.651 дана обставина є істотною,

оскільки » значною мірою позбавляє позивачку можливості належним чином

оформити право власності на придбану земельну ділянку, на що вона

розраховувала при укладанні договору.

Відповідно до ст..652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони

керувалися при укладанні договору, договір може бути змінений або розірваний

за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті

зобов»язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони

могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали їх на інших умовах.

В силу ч.2 ст.652 ЦК України, якщо сторони не досягай згоди щодо

приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінилися, або

щодо його розірвання, договір може бути розірваний за рішенням суду на вимогу

заінтересованої сторони.

З матеріалів справи встановлено, що на час укладання договору сторони не

передбачали обставин, які виключали можливість оформлення позивачкою право

класності на земельну ділянку.

Позивачка фактично позбавлена можливості зареєструвати право власності на землю, отримати належно оформлений державний акт, вільно користуватися та

розпоряджатися придбаною за 138000 грн. земельною ділянкою, на що вона

розраховувала під час укладання договору.

Позивачка фактично позбавлена можливості отримати земельну ділянку в

натурі, присвоїти їй кадастровий номер, встановити межові знаки, що

унеможливлює усунення причини та передумов, які істотною мірою впливають

на використання земельної ділянки.

На обґрунтування своїх вимог, позивачка посилалася на те, що за умови, якби їй

було відомо про обставини, які не унеможливлювали б використання земельної

ділянки та оформлення на неї прав власності, вона б у жодному разі не укладала

договір купівлі-продажу земельної ділянки та не сплачувала б ОСОБА_2

значні грошові кошти.

Матеріали справи свідчать про те, зміна вказаних обставин відбулася поза волею

сторін, позивачка жодним чином не могла вплинути на перебіг або правові

наслідки завчасно або під час настання таких обставин.

Колегія суддів вважає, що відповідно до ст..652 ЦК України, зазначені вище

умови, у їх сукупності, є підставою для розірвайня договору купівлі - продажу

земельної ділянки, укладеного між позивачкою та відповідачкою.

Висновки суду не відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Рішення суду ухвалено з порушеннями норм матеріального та процесуального

права, а тому не може бути залишеним без змін та підлягає скасуванню. По справі

слід ухвалити нове рішення.

З огляду на викладене, вимоги позивачки щодо розірвання договору купівлі-

продажу земельної ділянки підлягають задоволенню.

Згідно з ч.3 ст.652 ЦК України, у зв»язку з розірванням договору, відповідачку

слід зобов»язати повернути позивачці кошти в сумі 138000 грн., які вона

отримала від останньої на виконання умов договору від 17.08.2007 року та

сплатити останній судові витрати-державне мито у розмірі 1388,50 грн. та

витрати на ІТЗ в сумі 157 грн..

В матеріалах справи знаходяться договір про надання правової допомоги та

квитанції до прибуткового касового ордеру, але зазначені документи належним

чином не оформлені та не є підставою для стягнення витрат, понесених

позивачкою на правову допомогу ( а.с.16-18).

Керуючись ст..ст.307, 309 ЦПК України, колегія

Вирішила :

Апеляційну скаргу задовольнити .

Рішення Обухівського районного суду Київської області від 08 листопада 2010 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити частково.

Розірвати договір купівлі-продажу земельної ділянки укладений між

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 від

17.08.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за №6449.

Зобов»язати ОСОБА_3 повернути ОСОБА_1

Олександрівні суму 138300 грн. , яку було одержано за продану земельну ділянку

по договору купівлі-продажу від 17.08.2007 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1

Олександрівни 1388,50 грн. державного мита та 157 грн. витрат на інформаційно-

технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути

оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий-

Судді-