АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-3145/11
Номер провадження 22-ц/1690/7643/11Головуючий у 1-й інстанції Новак Ю.Д.
Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2011 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Абрамова П.С.,

Суддів: Корнієнка В.І., Винниченка Ю.М.

При секретарі: Коротун І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Полтаві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3

на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 29 червня 2011 року

у справі за позовом прокурора Ленінського району м. Полтави в інтересах держави - Полтавської міської ради до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_2, з участю третіх осіб: Головне управління держкомзему у Полтавській області, виконавчий комітет Ленінської районної у м. Полтаві ради, про звільнення та повернення самовільно зайнятої земельної ділянки, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 29 червня 2011 року позов прокурора Ленінського району м. Полтави в інтересах держави - Полтавської міської ради - задоволено.

Зобовязано ОСОБА_4 привести у придатний для використання стан, тобто знести на ній будь-які обєкти будівництва, самовільну зайняту земельну ділянку площею 3450,6 кв.м., розташовану по вул.. Вавілова, 2, «г» в м. Полтаві та повернути її за належністю, тобто фактично передати ділянку Полтавській міській раді.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави 8 грн. 50 коп. державного мита та 30 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

З рішенням суду не погодилися ОСОБА_2 та ОСОБА_3 та подали на нього апеляційні скарги, в яких просять рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Апелянти вважають рішення суду таким, що постановлено з порушенням норм процесуального права, а також вказуючи на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, посилаючись на те, що рішенням Полтавської міської ради № 163 від 11 травня 1994 року було надано дозвіл на будівництво гаражів ПБТФ «Інтербуд», а актом від 22 листопада 1994 року виділено в натурі земельну ділянку для цього.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення за наступних підстав.

Відповідно п.1 ч.І ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Так, судом першої інстанції вірно встановлено, та підтверджується матеріалами справи в їх сукупності, що рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради від 11 травня 1994 року № 163 приватній фірмі «Інтербуд» було передано у тимчасове користування земельну ділянку площею 1,565 га по вул. Вавілова в м. Полтаві на період будівництво багатоповерхового гаражу житлового району «Левада» та зобовязано останню оформити акт відводу земельної ділянки, а після завершення будівництва та здачі споруди в експлуатацію у міському відділі земельних ресурсів оформити умови землекористування.

Також судом встановлено, що фірма «Інтербуд», не оформивши документи землевпорядкування та не здійснивши будівництво, була ліквідована.

При цьому, ОСОБА_4 було придбано пальове поле та фундаменти, після чого без отримання дозволів на будівництво, без отримання земельної ділянки в користування чи власність та відведення земельної ділянки в натурі, розпочав будівництво боксових гаражів на частині вказаної земельної ділянки площею 3450,6 кв.м.

З тих підстав, що п. 1 Розділу X Перехідних Положень Земельного кодексу України визначено, що рішення про надання в користування земельних ділянок, а також про вилучення (викуп ) земель, прийняті відповідними органами, але не виконані на момент введення у дію цього Кодексу, підлягають виконанню відповідно до вимог цього Кодексу, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції правомірно застосував норми земельного кодексу, що набрав чинності у 2002 році.

Відповідно до ст.. 12 ЗК України до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на території міст належить розпорядження землями територіальних громад.

В свою чергу, згідно ст.. 125 цього ж кодексу визначено, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Право на оренду земельної ділянки виникає після укладення договору оренди і його державної реєстрації.

Звідси вбачається, що відповідачі користуються земельними ділянками без відповідної на те правової підстави.

Згідно ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Також судом встановлено, що на підставі рішень третейських судів від 14 листопада 2007 року, 18 жовтня 2006 року було визнано право власності на нерухоме майно у вигляді авто гаражів, що розташовані на спірній земельній ділянці за громадянами: ОСОБА_4, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_5

Вказані особи з Полтавською міською радою договір оренди не укладали, право власності на побудоване майно не зареєстрували.

На підставі вищенаведеного, встановивши, що будівництво на самовільно зайнятій ділянці було здійснено саме відповідачем ОСОБА_4, суд першої інстанції дійшов вірного та обгрунтованого висновку про зобовязання останнього привести у придатний стан земельну ділянку та передати її власнику.

В свою чергу, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду та не підтверджують належними доказами їх неправомірність, оскільки достовірно встановлено, що відповідачам у передбаченому законом порядку не надавалася у користування спірна земельна ділянка, а згідно ст. 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

Окрім того, колегія суддів бере до уваги той факт, що відповідачем ОСОБА_4, на якого саме і був покладений обовязок рішення не було оскаржено.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції зясовано всі обставини та надано їх належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 29 червня 2011 року судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_6 -

відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 29 червня 2011 року -залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя : (підпис)

Судді: (підписи)

З оригіналом згідно