АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 лютого 2011 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Осіяна О.М.,

суддів - Максюти Ж.І., Костюченко Н.Є.,

при секретарі - Сичевській А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2010 року за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання кредитного договору та договору застави майна недійсними, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2010 року задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк» про стягнення суми боргу.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту у сумі 149105,56 гривень, а саме: непогашену суму кредиту - 139583,34 гривень, заборгованість за відсотками за користування кредитом 8894,11 гривень, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості 389,79 гривень, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості по процентах за користування кредитом 238,32 гривень, а також судові витрати у сумі1611,06 гривень, а всього -150716,62 гривень.

В задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання договорів недійсними відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду посилаючись на те, що суд не врахував вимоги законодавства щодо валютного регулювання кредитних відносин.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду необхідно залишити без змін із наступних підстав.

Приймаючи рішення про задоволення позову та відмову у задоволенні зустрічного позову суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що на підставі Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 18.09.2007 року АКБ " УкрСиббанк" надав кредит ОСОБА_2 в сумі 22700 доларів США .

Відповідно до п. 1.1 Кредитного договору ОСОБА_4 зобов'язався надати Позичальнику, а Позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати і повернути Банку кредитні кошти (Кредит) в сумі 22700 доларів США та сплатити плату за Кредит в порядку і на умовах, зазначених Договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 114635 грн. за курсом НБУ на день укладання договору. Сторони обумовили, що гривневий еквівалент суми кредиту має визначатися в договорі лише в разі надання Банком кредиту з іноземній валюті.

Відповідно до п.1.2. строк кредитування починається 18 вересня 2007 року та відбувається згідно з графіком погашення кредиту згідно Додатку № 1 до Договору, але не пізніше 17 вересня 2014 року.

Відповідно до п.1.3. даного Кредитного договору Позичальник сплачує проценти за користування кредитом у розмірі 12 відсотків річних на умовах цього договору. Крім цього, відповідно до п.1.3.5. даного Кредитного договору, Позичальник 18 вересня 2007 року сплачує Банку у національній валюті комісію за надання кредиту у розмірі 101 гривня.

Згідно п.1.2. Кредитного договору погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюється Позичальником шляхом здійснення щомісячних платежів протягом всього строку дії цього договору згідно до графіку повернення Кредиту та сплати інших платежів

Відповідно до п.2.1. Кредитного договору у забезпечення виконання усіх грошових зобов'язань в повному обсязі Позичальника надається порука ОСОБА_3, згідно договору поруки № 0/П від 18 вересня 2007 року, а також Позичальник передає заставу, а ОСОБА_4 приймає транспортний засіб - автомобіль марки Форд, вартість предмету застави складає 113500 грн.

Відповідно до договору поруки №0/П від 18.09.2007 року укладеним між АКБ» УкрСиббанк» і ОСОБА_3, остання зобов'язується перед кредитором відповідати за невиконання ОСОБА_2 усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з цього Договору.

Із 18.12.2009 року правонаступником всіх прав та обов'язків позивача -Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк» є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», що підтверджується належно зареєстрованим Статутом товариства.

Відповідач суму кредиту використав, але у призначений строк повернення кредитних коштів та сплату відсотків не здійснював. У зв'язку із чим заборгованість по кредиту станом на 21.01.2010 року склала: 18625,39 доларів США, що в еквіваленті складає 149105,56 грн. із яких : залишок заборгованості за кредитом - 17435,93 доларів США, що в еквіваленті становить 139583,34 грн.; заборгованість по відсотках за користування кредитом - 1111 доларів США, що в еквіваленті становить 8894,11 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 48,69 доларів США, що в еквіваленті становить 389,79 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентах за користування кредитом - 29,77 доларів США, що з еквіваленті становить 238,32 гривень.

Врахувавши наявну заборгованість суд обґрунтовано стягнув її із відповідачів, посилаючись на вимоги ст.ст. 524,553,554,627,638,1054,1056-1 ЦК України.

Відмовляючи у задоволенні зустрічних позовних вимог щодо недійсності кредитного договору, договору поруки суд прийняв до уваги посилання позивачів на укладання договору в іноземній валюті, валюті відмінній від гривні України, та використання іноземної валюти за спірним договором, як засобу платежу, що є порушенням ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України « Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Позивачі вказала на необхідність укладення договорів в грошовій одиниці України гривні, як єдиного законного платіжного засобу на території України, посилаючись на норми ст.99 Конституції України, ст.35 Закону України « Про ОСОБА_4 України», ст. З Декрету Кабінету Міністрів України « Про систему валютного регулювання і валютного контролю» від 19.02.1993 року № 15-93, ст.ст.192,524 ЦК України.

Висновки суду щодо законності укладення кредитного договору у іноземній валюті обґрунтовані тим, що відповідно до вимог ст.ст.192,533 ЦК України, Закону України «Про банки і банківську діяльність», Закону України « Про ОСОБА_4 банк України» іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом, в тому числі за зобовязаннями.

Відносини, пов'язані з ліцензуванням певних видів господарської діяльності, регулюються ст.ст.19,47 Закону України « Про банки і банківську діяльність» передбачено, що ОСОБА_4 має право здійснювати банківську діяльність тільки після отримання банківської ліцензії, яка видається НБУ і на підставі якої банки мають право здійснювати операції з розміщення залучених коштів від свого імені на власних умовах та на власний ризик.

Таким чином є безпідставними доводи апеляційної скарги про те, що у даному випадку порушені правила здійснення валютних операцій в Україні при видачі кредитів без наявності відповідної ліцензії.

Оскільки обставини у справі судом встановлені повністю, норми матеріального та процесуального права застосовані правильно, а тому відсутні підстави для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції відповідно до вимог ст.309 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 307,308, 315 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили із моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: