Справа № 2-43/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.02.2011 року м.Корсунь-Шевченківський

Корсунь-Шевченківський районний суд Черкаської області в складі

головуючого - судді Савранського О.А.

за участю - секретаря Порпленко Л.Є.

позивача - ОСОБА_1

представника відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 - ОСОБА_4

відповідача - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Корсуні-Шевченківському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3 про захист честі, гідності та стягнення матеріальної і моральної шкоди, суд

встановив:

Позивач ОСОБА_1 предявив у суд даний позов і просить зобовязати відповідачів перед ним вибачитися за поширення недостовірних відомостей серед мешканців вулиці Конєва м. Корсуня-Шевченківського стосовно того, що він вмикає гучну музику, яка лунає на всю вулицю протягом тривалого часу, що заважає відповідачам та їх рідним, за безпідставні образи його нецензурними словами в присутності його дитини, дружини та сторонніх людей, що принижують його честь та гідність; стягнути з відповідачів завдану матеріальну і моральну шкоду. Позивач посилається на те, що він зі своєю сімєю мешкає в житловому будинку по вул. Конєва, 20 міста. З часу купівлі будинку між його сімєю та відповідачами виникли неприязні стосунки.

У суді ОСОБА_1 свої вимоги підтримав і надав суду пояснення аналогічні змісту заяви. При цьому до закінчення розгляду справи по суті позивач збільшив розмір позовних вимог з 8806,00 грн. до 11660 грн. та предявив вимогу ще до однієї особи ОСОБА_3.

Представник відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 - ОСОБА_4 вимоги позивача не визнав повністю і надав суду пояснення, аналогічні змісту письмових заперечень проти позову про те, що у них виник конфлікт із-за незаконно викопаної ями. Позивач проводив незаконну зйомку та відсутність будь-яких доказів підтвердження позову.

Відповідач ОСОБА_5 вимоги позивача також не визнала повністю і підтримала письмові заперечення представника.

Суд, зясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість,достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, вважає, що позов не підлягає до задоволення.

В суді встановлено, що відповідач ОСОБА_2 являється пенсіонеркою. З 1965 року і на даний час проживає у власному будинку по вул. Конєва, 22 в м. Корсуні-Шевченківському Черкаської області. Разом з нею проживає її менша дочка ОСОБА_5, а старша дочка ОСОБА_3 з 1988 року проживає у м. Миколаєві. Згідно довідки Корсунь-Шевченківської ЦРЛ ОСОБА_2 тривалий час хворіє.

Позивач ОСОБА_1 у 2008 році придбав житловий будинок по вул. Конєва, 20 міста, в якому почав проживати зі своєю сімєю. З цього часу між сусідами виник спір,який вже був предметом судового розгляду.

Так, рішенням Корсунь-Шевченківського районного суду від 22 лютого 2010 року по справі №2-40/10 р. було частково задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про захист честі, гідності, стягнення майнової і моральної шкоди. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування моральної шкоди 1000,00 грн. та 132,55 грн. у відшкодування судових витрат по справі. Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області від 22 квітня 2010 року рішення суду скасоване, в задоволенні вимог відмовлено із-за відсутності переконливих доказів, які б підтверджували вимоги позивача.

28 червня 2010 року ОСОБА_1 без дозволу ОСОБА_2 на спільній межі та на належній ОСОБА_2 на праві власності земельній ділянці викопав яму для стоку води під житловий будинок ОСОБА_2, в результаті чого між сторонами виникла сварка, при якій ОСОБА_1 проводив приховану аудіо - відео зйомку.

Cвідок ОСОБА_6 показав, що являється двоюрідним братом позивача ОСОБА_1 і 28 червня 2010 року зайшов до нього у гості, бачив викопану яму та чув голос ОСОБА_2 та ще двох жінок, які кричали ненормативною лексикою про паркан. В той же час, хто саме кричав він не бачив.

Свідок ОСОБА_7,який працює начальником відділу містобудування, архітектури та ЖКГ міської ради, по суті справи нічого пояснити не зміг.

Свідок ОСОБА_8, який працює завідуючим санітарно-гігієнічним відділом райсанепідемстанції, показав, що тільки бачив викопаний рівчак на земельній ділянці ОСОБА_2.

Свідок ОСОБА_9 показала,що багато років проживає на ІНФОРМАЦІЯ_1 міста. Знайома з ОСОБА_2 та її сімєю, характеризує їх з найкращої сторони. З сімю позивача вона також знайома з часу його проживання по сусідству. 28 червня 2010 року вона перебувала в гостях у ОСОБА_2 і бачила як ОСОБА_1 викопав яму на спільній межі та у дворі ОСОБА_2, чула як ОСОБА_2 зробила зауваження ОСОБА_1, котрий у відповідь висловився нецензурними словами на адресу ОСОБА_2, бачила ОСОБА_1 з фотоапаратом, яким він проводив зйомку без дозволу. Вона неодноразово чула гучну музику, яку вмикав позивач, і ця музика заважала ОСОБА_2 та її сімї. Відповідачі ОСОБА_2І, ОСОБА_5 і ОСОБА_3 ніколи не поширювали серед мешканців вулиці Конєва відомостей про те, що ОСОБА_1 вмикає гучну музику, яка лунає на всю вулицю протягом тривалого часу, зі сторони відповідачів не було образ на адресу ОСОБА_1.

Свідок ОСОБА_10 показала,що 28 червня 2010 року вона перебувала в гостях у відповідача ОСОБА_2 і бачила яму, викопану ОСОБА_1 та чула як останній нецензурно ображав ОСОБА_2, звертався до неї на «ти». Також бачила, як ОСОБА_1 тримав фотоапарат, дозволу на зйомку ОСОБА_1 не запитував. З боку ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_11 образ на адресу ОСОБА_1 не чула. Перебуваючи в гостях вона чула з двору позивача голосну музику, яка заважала хворій ОСОБА_2 та її сімї. Вона ніколи не чула, щоб відповідачі розповсюджували відомості про те, що ОСОБА_1 вмикає гучну музику, яка лунає на всю вулицю протягом тривалого часу.

При перегляді в судовому засіданні диску з аудіо-відеозаписом подій 28 червня 2010 року, який здійснив ОСОБА_1 було встановлено, що будь-які особи на ньому не зображені, видно тільки частину якогось паркану та якогось будинку та чутні різні голоси. Представник відповідачів та відповідач ОСОБА_5 заперечують свою участь у розмові, запис якої було відображено та прослухано у судовому засіданні.

ОСОБА_1 за місцем свого проживання характеризується позитивно.

ОСОБА_2 за місцем свого проживання характеризується позитивно.

Відповідач ОСОБА_5 за місцем проживання та роботи характеризується позитивно.

Відповідач ОСОБА_3 за місцем проживання та роботи характеризується позитивно.

Ч. 1 і ч.3 ст. 307 ЦК України передбачено, що фізична особа може бути знята на фото -, кіно -, теле - чи відеоплівку лише за її згодою. Згода особи на знімання її на фото -, кіно -, теле - чи відеоплівку припускається, якщо зйомки проводяться відкрито на вулиці, на зборах, конференціях, мітингах та інших заходах публічного характеру. Знімання фізичної особи на фото -, кіно -, теле - чи відеоплівку, в тому числі таємне, без згоди особи може бути проведене лише у випадках, встановлених законом.

Згідно ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, гідність та честь особи є недоторканими, фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

З честю повязується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. Джерелом оціночної категорії обєктивної сторони честі є факти (інформація) про конкретні діяння особи та її поведінку в цілому (до уваги повинні братись лише соціально значимі факти). Регулюванню та охороні підлягають лише правовідносини, що виникають стосовно обєктивної сторони честі. Субєктивна сторона честі правовому впливу не піддається, вона є недосяжною для стороннього втручання.

Під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності. Під обєктивною стороною гідності розуміється те, що як моральна цінність та суспільна значимість особистості, вона визначається існуючим суспільним відношенням. Цивільно-правове регулювання та захист гідності можливі лише стосовно правовідносин, які виникають щодо обєктивної сторони гідності особи, в той час як субєктивна сторона гідності для правового впливу є недосяжною і відновлюється лише внаслідок відновлення обєктивної сторони.

Ст. 16 ЦК України передбачено способи захисту цивільних прав та інтересів, право на застосування яких виникає у потерпілої особи у разі порушення її цивільного права чи інтересу та застосовуються в залежності від характеру порушення її права чи інтересу.

Згідно ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сімї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Згідно ст.ст.16 і 277 ЦК України примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі, ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено, і суд не вправі зобовязувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі.

П.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» передбачено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного звязку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Поширенням інформації також є вивішування (демонстрація) в громадських місцях плакатів, гасел, інших творів, а також розповсюдження серед людей листівок, що за своїм змістом або формою порочать гідність, честь фізичної особи або ділової репутації фізичної та юридичної особи. При цьому повідомлення оспорюваної інформації лише особі, якої вона стосується, не може визнаватись її поширенням, якщо особа, яка повідомила таку інформацію, вжила достатніх заходів конфіденційності для того, щоб ця інформація не стала доступною третім особам. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно з ч.3 ст. 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

П.18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» передбачено, що згідно з положеннями ст. 277 ЦК і ст. 10 ЦПК обовязок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

Таким чином, відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням субєктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень ст. 10 Конвенції.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. У свою чергу ч.1 ст. 34 Конституції України кожному гарантує право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.

Суд не вправі зобовязувати відповідача вибачатися перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено ст.ст. 16, 277 ЦК України.

При вирішенні даного спору суд не встановив поширення відповідачами ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_11 інформації, що порочить честь і гідність позивача ОСОБА_1. У звязку з цим відсутні підстави для стягнення з відповідачів на користь позивача матеріальної і моральної шкоди, витрат за надання правової допомоги, витрат при поданні позовної заяви, витрат за складання додаткової позовної заяви, а також судових витрат, які ОСОБА_1 поніс при поданні апеляційної скарги до Апеляційного суду Черкаської області на рішення Корсунь-Шевченківського районного суду від 22 лютого 2010 року. Крім того, позивач просить стягнути понесені ним витрати по іншій справі, що відноситься до компетенції суду, який ухвалив рішення у справі і не може бути вирішено при розгляді даної справи.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 не довів обставини, що мають значення для справи, а тому суд у позові відмовляє.

Заходи забезпечення позову судом не вживалися.

Керуючись ст.ст.1,10,12,27,31,35,57,58,59,60,61,79,88,197,212,213,214,215,218 ЦПК України, ст.ст.16, 277,297,307 ЦК України, суд

вирішив :

Відмовити в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_3 про захист честі, гідності та стягнення матеріальної і моральної шкоди.

Повідомити осіб, які беруть участь у справі, що з повним рішенням суду вони зможуть ознайомитися 04 лютого 2011 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_12