Справа № 2з-345/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.07.2011 року, Суддя Автозаводського районного суду м Кременчука Полтавської області ОСОБА_1, розглянувши заяву представника публічного акціонерного товариства Приватбанк ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства Приватбанкдо ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

Представник ПАТ КБ ПриватБанкОСОБА_2 звернувся до суду з позовом та одночасно з заявою про забезпечення позову. В заяві просить в порядку забезпечення позову накласти арешт на грошові кошти, рухоме майно та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_3 шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження, а також обмежити відповідача у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань, заборонити відділу у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в Полтавській області, видачу відповідачу паспорта та проїзного документу та адміністрації державної прикордонної служби України вжити заходів щодо тимчасового затримання та вилучення наявних у відповідача паспортів, обмежити особу у праві виїзду за межі України до виконання нею свої зобовязань, посилаючись на те, що в забезпечення виконання зобовязання за вказаним кредитним договором між Банком та відповідачем було укладено кредитний договір.

Заява представника Банку підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Примірний перелік видів забезпечення позову наведений в ч. 1 ст. 152 ЦПК України.

На підставі наведеного, невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Разом з цим, при вирішенні питання про застосування такого заходу забезпечення позову як обмеження відповідача у праві виїзду за межі України суд виходить з наступного.

Так, суд також вважає за необхідне звернути увагу на розяснення Пленуму Верховного Суду України, що викладені у п. 4 його постанови від 22.12.2006 р. №9 Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, відповідно до положень якого, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У поданій же до суду заяві представник позивача не обґрунтовує необхідність забезпечення позову у вигляді одночасного накладення арешту на будь-яке майно відповідача і обмеження відповідача у праві виїзду за межі України. У випадку застосування обох заходів забезпечення позову наявні підстави вважати, що вид забезпечення позову та позовні вимоги є не співмірними, оскільки суд дійшов висновку про застосування заходу забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно відповідача у межах ціни позову.

Крім того, у поданій заяві представник позивача також не обґрунтовує необхідність забезпечення позову у вигляді обмеження відповідача у праві виїзду за кордон та вилучення державними органами паспорту та проїздних документів відповідача, оскільки позивачем не доведена та обставина, що відповідач дійсно має намір виїхати за кордон та жодного доказу на підтвердження вказаної обставини позивачем суду не надано.

Тому, суд приходить до висновку, що в задоволенні вимог позивача про обмеження відповідача у праві виїзду за межі України слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 151153 ЦПК України, суд -

У Х В АЛ И В:

Заяву представника Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанкОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на будь-яке майно, з чого воно б не складалося та де б воно не знаходилося в межах позову на суму 10529 (десять тисяч пятсот двадцять девять) грн. 84 коп., яке належить на праві власності ОСОБА_3.

В іншій частині заяви про забезпечення позову відмовити.

Заявник представник позивача - Публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанкОСОБА_2, зареєстрований 36029, м. Полтава, вул. Октябрська 70а.

Позивач - публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк, зареєстроване 49094, м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ).

Відповідач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: м Кременчук, АДРЕСА_1.

Інші відомості стосовно заявника - позивача та відповідача суду - невідомі.

Копію ухвали направити до Автозаводського відділу ДВС Кременчуцького МУЮ, сторонам по справі.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного Суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу судді протягом пяти діб з дня отримання .

Ухвалу в частині вжиття заходів по забезпеченню позову виконати негайно.

Оскарження ухвали не зупиняє її негайне виконання.

Строк предявлення до виконання один рік

Про виконання ухвали повідомити суд не пізніше наступного дня після вжиття заходів з направленням копії справи виконавчого провадження в адресу суду.

Попередити начальника Автозаводського відділу ДВС Кременчуцького МУЮ та його заступників про кримінальну відповідальність за ст.382 КК України за невиконання ухвали.

Суддя: