АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Категорія № 48 (4) інстанції ОСОБА_1
Доповідач Савіна Г.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 червня 2011 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого - судді Савіної Г.О.,

суддів Братіщевої Л.А., Соколан Н.О.,

при секретарі Бадалян Н.О.,

за участю позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 16 лютого 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2011 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем має сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Син є інвалідом, проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги не надає, тому просила суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 16 лютого 2011 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 950 грн. щомісячно, починаючи з 08 січня 2011 року до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 51,00 грн. та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 ставить питання про зміну рішення суду та зменшення розміру стягнутих з нього аліментів до 500,00 грн., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, на його думку, суд дійшов помилкового висновку щодо його можливості сплачувати аліменти у розмірі, визначеному судом, залишив поза увагою, що в даний час він не працює, доходів не отримує, проте постійно надає матеріальну допомогу доньці Світлані, ІНФОРМАЦІЯ_2 та сину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Крім того, суд не звернув увагу на те, що на його утриманні перебуває непрацездатна мати і вагітна дружина, а також безпідставно відхилив його клопотання про виклик у судове засідання самих дітей та оголошення перерви для надання доказів на підтвердження матеріального становища.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач є батьком сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом з матірю ОСОБА_2 та знаходиться на її утриманні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовано та у відповідності до положень ст. ст. 180, 182, 184 Сімейного Кодексу України дійшов висновку, що відповідач зобовязаний утримувати свого неповнолітнього сина та має можливість сплачувати щомісячно аліменти на користь позивача на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 950,00 грн.

Колегія суддів погоджується з висновками суду, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують допомоги.

Частиною 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 1 ст. 184 Сімейного Кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Суд першої інстанції при визначенні розміру аліментів на неповнолітню дитину обґрунтовано та у відповідності до вказаних норм сімейного Кодексу України, із урахуванням згоди відповідача надавати сину, який є дитиною-інвалідом, матеріальну допомогу у вигляді аліментів у твердій грошовій сумі до 1000 грн. на місяць, дійшов висновку про стягнення аліментів на користь позивача на утримання сина ОСОБА_4 у твердій грошовій сумі в розмірі 950,00 грн. щомісяця.

Доводи відповідача про те, що судом у порушення ст. ст. 212, 214 ЦПК України, положень ст. 182 Сімейного Кодексу України, ч. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами норм Сімейного Кодексу при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» не прийнято до уваги, що він не працює, доходу не отримує, безпідставні, оскільки спростовуються згодою у суді першої інстанції надавати матеріальну допомогу сину в сумі до 1000 грн., що не спростовується ним в апеляційній скарзі, проханням в апеляційній скарзі зменшити розмір аліментів до 500,00 грн. на місяць, його поясненнями у судовому засіданні про те, що він працює, але не офіційно, його дохід на місяць становить більше 1000 грн.

Однак враховуючи твердження відповідача про те, що він надає матеріальну допомогу своїй повнолітній дочці ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, сину ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, має на утриманні непрацездатну матір ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, вагітну дружину, колегія суддів вважає, що реальний, неофіційний дохід відповідача, судячи з перелічених ним витрат, є високий, а тому відсутні підстави для зменшення розміру стягнутих з нього аліментів на неповнолітнього сина, який є дитиною-інвалідом, з 950,00 грн. до 500,00 грн.

Безпідставними є доводи відповідача щодо порушення судом ст. 27 ЦПК України, в частині незадоволення його клопотання про відкладення розгляду справи для надання ним письмових доказів про підтвердження його матеріального становища, знаходження на його утриманні матері тощо, виклику дітей для підтвердження надання їм матеріальної допомоги, оскільки провадження у справі відкрито 27 січня 2011 року, копію ухвали з розясненням про право відповідача до попереднього засідання (16 лютого 2011 року) надати суду письмові заперечення проти позову, подати докази, якими вони обґрунтовуються, що свідчить про те, що судом виконані вимоги ст. 127 ЦПК України.

Як убачається із журналу судового засідання від 16 лютого 2011 року відповідачем ніякі клопотання не заявлялися, зауважень щодо неповноти або неправильності щодо технічного запису судового засідання, журналу судового засідання відповідачем, відповідно до ст. 199 ЦПК України, до суду не надавалося.

Крім того, відповідно до положень ст. 181 Сімейного Кодексу України не можна прийняти до уваги твердження відповідача, що він добровільно постійно надає матеріальну допомогу на сина колишній дружині, що на його думку є однією з підстав зменшення розміру аліментів до 500,00 грн., оскільки згідно наданих ним ксерокопій фіскальних чеків «Укрпошти» ЦПЗ № 2 відправка переказів на імя Антонова датовані березнем, квітнем та травнем 2011 року, в той час як рішення судом було ухвалено 16 лютого 2011 року.

Не можуть бути взяті до уваги доводи відповідача у поясненні до апеляційної скарги про врахування апеляційним судом також знаходження на його утриманні матері, яка хворіє та потребує догляду, його матеріальної підтримки вагітній дружині ОСОБА_9, оскільки всупереч вимогам ст. 60 ЦПК України, відповідачем не надано суду доказів на підтвердження того, що його мати потребує матеріальної допомоги, догляду, отримує від нього матеріальну допомогу і догляд, як і того, що його вагітна дружина не працює і знаходиться на його утриманні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального законодавства, у звязку з чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 16 лютого 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду кримінальних і цивільних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді: