Справа № 2-9905/2011
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М           У К Р А Ї Н И

(заочне)

13 грудня 2011
року
Жовтневий районний
суд м. Дніпропетровська

у складі:          головуючого судді -
Башмакова Є.А.,

при секретарі –Куляба Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, третя особа - комунальне
житлово-експлуатаційне підприємство №
2, про визначення порядку користування
та укладення окремих договорів на
обслуговування житлового приміщення, -

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2011 року позивач звернувся до
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2,
третя особа - комунальне
житлово-експлуатаційне підприємство №
2, про визначення порядку користування
та укладення окремих договорів на
обслуговування житлового приміщення.

В обґрунтування своїх вимог позивач у
позовній заяві посилалася на те, що
після смерті матері ОСОБА_3 їй на
підставі свідоцтва про право на
спадщину за законом серії ВКР № 880059 від
05 вересня 2008 року, на праві власності
належить ? частини квартири АДРЕСА_1, у
якій вона і мешкає. Разом з позивачем у
квартирі за вищезазначеною адресою
зареєстрована та проживає відповідач,
якій на праві власності належить ?
частини цієї квартири, та яка займає
дві суміжні кімнати площею 17, 2 кв. м. та
12,5 кв. м., у свою чергу, позивач займає
одну ізольовану кімнату площею 10,2 кв. м.
При цьому відповідач ОСОБА_2 не виконує
обов’язки зі сплати вартості
комунальних послуг та квартплати, у
зв’язку із чим позивач просила суд
встановити порядок користування
приміщеннями вищевказаної квартири,
виділивши їй у користування житлову
кімнату площею 10,2 кв. м., а ОСОБА_2 –
житлові кімнати площею 17,2 кв. м. та 12,5
кв. м. з лоджію площею 1,8 кв. м., залишивши
в загальному користуванні кухню площею
7,7 кв. м., коридор площею 4,8 кв. м., ванну
кімнату площею 2,1 кв.м., туалет площею 1,1
кв.м., комору площею 0,3 кв. м., а також
зобов’язати КЖЕП № 2 укласти з
позивачем та відповідачем окремі
договори на обслуговування виділених
їм у користування приміщень квартири
АДРЕСА_2.

Позивача у судове засідання не
з’явилася, надала суду заяву про
розгляд справи за її відсутності, у
якій зазначила, що заявлені позовні
вимоги підтримує у повному обсязі та
проти заочного розгляду даної справи
не заперечує.

Відповідач у судове засідання не
з’явилась, про дату, час та місце
слухання справи була повідомлена
належним чином, про причину неявки суду
не повідомила, заяви про її відкладення
не надала.

Враховуючи вищезазначені обставини,
суд вважає за можливе розглянути дану
цивільну справу у заочному порядку
відповідно до вимог Глави 8 Розділу ІІІ
ЦПК України.

Дослідивши та вивчивши матеріали даної
цивільної справи, суд доходить
висновку з таких підстав.

Судом встановлено, що на підставі
свідоцтва про право власності на житло,
виданого 23 листопада 1994 року згідно з
розпорядженням виконкому міської Ради
народних депутатів № 1/3804-94 від
виданого 23 листопада 1994 року,
зареєстрованого в реєстровій книзі за
№ 184п-54, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 належить
квартира АДРЕСА_3, що підтверджується
копією відповідного свідоцтва
наявного в матеріалах справи.

Відповідно до зазначеного свідоцтва
про право власності на житло спірна
квартира була в порядку приватизації
державного житлового фонду передана у
спільну часткову власність ОСОБА_3 та
ОСОБА_2

Встановлено, що ОСОБА_3 померла 30 січня
2008 року, що підтверджується копією
свідоцтва про смерть.

Також судом встановлено, що на підставі
свідоцтва про право на спадщину за
законом серії ВКР №880059 від 05 вересня 2008
року, виданого державним нотаріусом
Першої дніпропетровської державної
нотаріальної контори ОСОБА_4 на ? частку
спадкового майна померлої ОСОБА_3 та
зареєстрованого в реєстрі за № 10-337,
позивачу належить ? частини квартири
АДРЕСА_3.

У судовому засіданні також
встановлено, що згідно технічного
паспорту на приватизовану квартиру
АДРЕСА_3, копія якого міститься в
матеріалах справи, спірна квартира має
житлову площу 39,9 кв. м., загальну площу
57,7 кв. м. та складається з наступних
приміщень: трьох житлових кімнат,
розмір яких становить 10,2 кв. м., 17,2 кв. м.
та 12,5 кв. м., кухні площею 7,7 кв. м.,
вбиральні площею 1,1 кв. м., ванної
кімнати площею 2,1 кв. м., коридору 4,8 кв.
м., комори площею 0,3 кв. м., окрім того,
дана квартира обладнана лоджією площею
1,8 кв. м.

Правовідносини, які виникли між
сторонами урегульовані нормами
Цивільного кодексу (ЦК) України та
відповідними нормами Житлового
кодексу (ЖК) України.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право
власності є непорушним, ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні;
особа може бути позбавлена права
власності або обмежена у його
здійсненні лише у випадках і в порядку,
встановлених законом.

У відповідності до ст. 9 ЖК України
ніхто не може бути обмежений у праві
користування жилим приміщенням інакше
як з підстав і в порядку, передбачених
законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України члени
сім’ї власника жилого будинку
(квартири), які проживають разом з ним у
будинку (квартирі), що йому належить,
користуються жилим приміщенням
нарівні з власником будинку (квартири),
якщо при їх вселенні не було іншої
угоди про порядок користування цим
приміщенням.

Згідно ст. 319 ЦК України усім власникам
забезпечуються рівні умови здійснення
своїх прав. Власник не може
використовувати право власності на
шкоду правам, свободам та гідності
громадян, інтересам суспільства.
Діяльність власника може бути обмежена
чи припинена або власника може бути
зобов’язано допустити до користування
його майном інших осіб лише у випадках
і в порядку, встановлених законом.

Статтею 150 ЖК України передбачено, що
громадяни, які мають у приватній
власності квартиру, користуються нею
для особистого проживання і проживання
членів їх сімей і мають право
розпоряджатися цією власністю на свій
власний розсуд. Спір, між
співвласниками, що виник з цього
приводу, підлягає вирішенню у судовому
порядку.

Згідно ч. 7 ст. 41 Конституції України
використання власності не може
завдавати шкоди правам, свободам та
гідності громадян, інтересам
суспільства, погіршувати екологічну
ситуацію і природні якості землі.

У силу ч. 2 ст. 13 ЦК України при
здійсненні своїх прав особа
зобов’язана утримуватися від дій, які
могли б порушити права інших осіб.

Статтею 47 ЖК України встановлюється
норма жилої площі в Українській РСР в
розмірі 13,65 квадратного метра на одну
особу.

Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму
Верховного суду України «Про судову
практику у справах за позовами про
захист права приватної власності»№ 20
від 22 грудня 1995 року квартира, яка є
спільною сумісною власністю чи
спільною частковою власністю, на
вимогу учасника (учасників) цієї
власності підлягає поділу в натурі,
якщо можливо виділити сторонам
ізольовані жилі та інші приміщення з
самостійними виходами, які можуть
використовуватися як окремі квартири
або які можна переобладнати в такі
квартири. У протилежному випадку може
бути встановлено порядок користування
приміщеннями квартир, якщо про це
заявлено позов.

Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України, власник,
який має підстави передбачати
можливість порушення свого права
власності іншою особою, може
звернутися до суду з вимогою про
заборону вчинення нею дій, які можуть
порушити його право, або з вимогою про
вчинення певних дій для запобігання
такому порушенню.

Оцінюючи усі докази, які були
досліджені судом у їх сукупності, на
підставі викладеного, з урахуванням
положень зазначених норм, суд вважає,
що позивачу варто виділити житлову
кімнату площею 10,2 кв. м., а відповідачу
виділити житлові кімнати площею 17,2 кв.
м. та 12,5 кв. м. з лоджію площею 1,8 кв. м., а
інші приміщення квартири: кухню площею
7,7 кв. м., коридор площею 4,8 кв. м., ванну
кімнату площею 2,1 кв. м., туалет площею 1,1
кв. м., комору площею 0,3 кв. м., залишити у
спільному користуванні співвласників
квартири, при цьому, вирішуючи питання
позовних вимог щодо зобов’язання КЖЕП
№ 2 укласти з позивачем та відповідачем
окремі договори на обслуговування
виділених їм у користування приміщень
квартири АДРЕСА_2, суд виходить з
міркувань можливої окремої сплати
сторонами комунальних послуг та вважає
за необхідне у цій частині позов також
задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 3, 19, 41, 55, 124 Конституції України,
ст.ст. 13, 16, 319, 321 ЦК України, ст.ст. 9, 47, 150
ЖК України, ст.ст. 10, 11, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, суд –

В И Р І Ш И В :

Визначити порядок користування
приміщеннями квартири АДРЕСА_4,
виділивши у користування ОСОБА_1
житлову кімнату площею 10,2 кв. м., а
ОСОБА_2 виділити дві житлові кімнати
площею 17,2 кв. м. та 12,5 кв. м. з лоджію
площею 1,8 кв. м. залишивши в загальному
користуванні кухню площею 7,7 кв. м.,
коридор площею 4,8 кв. м., ванну кімнату
площею 2,1 кв.м., туалет площею 1,1 кв.м.,
комору площею 0,3 кв. м.

Зобов’язати комунальне
житлово-експлуатаційне підприємство №
2 укласти з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 окремі
договори на обслуговування виділених
їм у користування приміщень квартири
АДРЕСА_2.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку передбаченому ст. 223 ЦПК
України.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом за письмовою заявою відповідача
про перегляд заочного рішення, яка може
бути подана відповідачем протягом 10
днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення суду може бути
оскаржено позивачем протягом 10 днів з
дня проголошення рішення шляхом
подання апеляційної скарги до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська.

Суддя
:

Є.А. Башмаков