АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія - 55 (ІУ) Шумська О.В.
Доповідач - Михайлів Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 листопада 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Михайлів Л.В.

суддів: Митрофанової Л.В., Соколан Н.О.

при секретарі: Бондаренко І.В.

за участю: позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача Комунального підприємства «Відродження плюс» - Войтенко Наталії Василівни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Відродження плюс» на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Відродження плюс» про захист прав споживачів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до КП «Відродження плюс» про захист прав споживачів, посилаючись на те, що 19 травня 2011 року його домоволодіння АДРЕСА_1 Софіївського району Дніпропетровської області, було безпідставно відключено відповідачем від централізованого питного водопостачання, тоді як за наявності підстав, передбачених Законом України «Про питну воду та питне водопостачання», водопостачання знижується до екологічної броні, а не відключається.

Просив суд визнати дії керівництва відповідача незаконними, зобов'язати відповідача за свій рахунок відновити водопостачання до його домоволодіння, стягнути на його користь з відповідача матеріальну шкоду в сумі 500 грн. та моральну шкоду в сумі 10000 грн.

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2011 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Визнано незаконними дії керівництва КП «Відродження плюс». Зобов'язано керівництво КП «Відродження плюс» відновити водопостачання до помешкання, що належить ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1

Стягнуто з КП «Відродження плюс» на користь ОСОБА_2 300 грн. моральної шкоди, а також - на користь держави - 68 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі відповідач КП «Відродження плюс» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення, посилаючись на неповне встановлення судом обставин справи, оскільки при вирішенні спору не було враховано факту ухилення позивача від укладення договору про подачу питної води для населення з КП «Відродження плюс», наявність в нього заборгованості за використання питної води та невиконання технічних вимог щодо встановлення водоміру й споживання води поза приладом обліку.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга відповідача КП «Відродження плюс» підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1, є споживачем послуг з отримання питної води, які надавалися йому Софіївським комбінатом комунальних підприємств на підставі договору про подачу питної води для населення від 29.03.2004 року, а з 2008 року надаються КП «Відродження плюс» - відповідачем по даній справі.

19 травня 2011 року домоволодіння позивача відключено відповідачем від централізованого питного водопостачання, про що складено акт.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що безспірні підстави, передбачені Законом України «Про питну воду та питне водопостачання», для відключення домоволодіння позивача від водопостачання були відсутніми, а тому дії відповідача з його відключення є незаконними.

Проте, колегія суддів не може погодитися з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосування до цих правовідносин тощо.

Ухвалене по справі рішення цим вимогам не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи, спір між сторонами виник з приводу користування позивачем послугами питного водопостачання, споживачем яких він є й які надаються йому відповідачем.

Правовідносини, які виникли між сторонами, у тому числі їх права та обов'язки, порядок надання та здійснення оплати за користування, підстави й розмір відповідальності регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-ІУ, Законом України «Про питну воду та питне водопостачання» від 10.01.2002 року № 2918-Ш, Законом України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 року № 1023-ХП, Правилами користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України, затвердженими Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 1 липня 1994 року № 65, а також іншими нормативними актами.

Статтею 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» зі змінами та доповненнями на момент виникнення спірних правовідносин передбачено, що споживачі питної води зобов'язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення; раціонально використовувати питну воду, не допускати її витоків із внутрішньобудинкових мереж та обладнання; не допускати забруднення, засмічення та виснаження джерел питного водопостачання і пошкодження об'єктів питного водопостачання і водовідведення; вчасно повідомляти підприємства питного водопостачання про виявлені пошкодження на об'єктах централізованого питного водопостачання і водовідведення, які їм належать або якими вони користуються; не перешкоджати здійсненню контролю за технічним станом інженерного обладнання в приміщеннях; утримувати в належному технічному і санітарному стані водопровідні мережі та обладнання; у разі внесення не в повному обсязі плати за використану питну воду обмежувати власне використання питної води до рівня екологічної броні питного водопостачання; забезпечувати безперешкодний доступ відповідальних представників підприємств питного водопостачання до власних водопровідних мереж та обладнання для контролю за рівнем споживання питної води, а також для виконання відключення і обмеження споживання відповідно до встановленого порядку.

Права та обов'язки підприємств водопостачання закріплені безпосередньо в ст. 23 вищенаведеного Закону та в положеннях Правил користування системами комунального водопостачання та водовідведення в містах і селищах України (далі - Правила), зі змісту яких вбачається, що водоканал (підприємство питного водопостачання) має право припинити подачу води абоненту, зокрема у разі незадовільного технічного стану водопровідних та каналізаційних мереж, пристроїв і споруд, які перебувають на балансі абонента, невиконання абонентом вимог водоканалу щодо усунення порушень технічної експлуатації, виявлених водоканалом; несвоєчасного внесення плати за воду; самовільного приєднання до комунальної водопровідної мережі або мережі водовідведення; відмови водоспоживача укласти договір з водоканалом на надання послуг у водопостачанні та водовідведенні (п. 13 Правил).

Як вбачається з матеріалів справи, постачання питаної води до помешкання ОСОБА_2 здійснювалося Софіївським комбінатом комунальних підприємств на підставі укладеного між ними договору від 29 березня 2004 року (а.с. 8).

З 2008 року постачанням питаної води до с. Новоюлівка, в тому числі й до помешкання позивача, займається КП «Відродження плюс», створене на підставі рішення Новоюлівської сільської ради № 48-УП/У від 12.01.2007 року з метою надання комунальних послуг населенню (а.с. 49-54). Договір між відповідачем та позивачем на подачу питної води для населення не укладався.

Як пояснила в суді апеляційної інстанції представник відповідача, керівництво КП «Відродження плюс» неодноразово зверталось до ОСОБА_2 щодо укладення договору на постачання питної води, що не заперечувалося позивачем, який підтвердив, що станом на теперішній час він не укладав договору з відповідачем на подачу питної води для населення.

Крім того, представник відповідача зазначила й про факт неодноразових письмових звернень керівництва КП «Відродження плюс» до позивача щодо виконання ним технічних вимог про встановлення водоміру за адресою: АДРЕСА_1, обов'язкове встановлення якого передбачено рішенням Новоюлівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області «Про встановлення суми повторного пломбування та встановлення і перенесення водомірних лічильників» від 31.03.2010 року № 362-28/У (а.с. 31-32, 34), та сплату заборгованості за використану питну воду.

Повідомленням про вручення поштового відправлення підтверджується, що вказані звернення відповідача були отримані позивачем 12.11.2010 року та у січні 2011 року (а.с. 24), однак жодних дій щодо виконання вимог відповідача позивачем станом на 19.05.2011 року вчинено не було, що не заперечувалося ним в суді апеляційної інстанції.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів вважає, що відповідач 19.05.2011 року правомірно відключив помешкання позивача від питного централізованого водопостачання. Вказані дії відповідають п. 13 Правил та ст. 23 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», а також п. 2 рішення Новоюлівської сільської ради Софіївського району Дніпропетровської області «Про затвердження звіту бухгалтера КП «Відродження плюс» від 16.12.2010 року № 20-3/УІ, яким вирішено відключати злісних неплатників від мережі водопостачання (а.с. 32).

Отже, висновок суду про незаконність дій відповідача з відключення помешкання позивача від централізованого питного водопостачання, й порушення, у зв'язку з цим його прав як споживача вказаних комунальних послуг, колегія суддів вважає передчасним.

Посилання ж суду першої інстанції на те, що у разі внесення споживачем не в повному обсязі плати за використану питну воду відповідач наділений правом обмежити його питне водопостачання до рівня екологічної броні питного водопостачання (ст. 23 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання»), необґрунтоване, оскільки вказане положення Закону не може бути застосоване до врегулювання спірних правовідносин, бо зазначене стосується споживачів питної води, крім населення, тобто юридичних та фізичних осіб, які здійснюють господарську діяльність, до яких позивач не відноситься.

Не враховано судом й того, що після відключення відповідачем ОСОБА_2 від централізованого питного водопостачання, він самовільно підключився до водопостачання без погодження з комунальним підприємством, про що свідчить постанова про відмову в порушенні кримінальної справи від 22.09.2011 року (а.с. 30).

Отже, позивач, не виконавши законні вимоги відповідача, продовжує й надалі вчиняти дії з порушення вимог чинного законодавства, яким регулюється надання та отримання послуг з питного водопостачання, що підтверджує відсутність підстав у суду першої інстанції для зобов'язання відповідача поновити постачання питної води до помешкання ОСОБА_2 за наявності триваючого правопорушення.

Оскільки дії відповідача з відключення позивача від питного водопостачання є законними, то колегія суддів не вбачає підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення на його користь моральної шкоди.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 - скасуванню на підставі п. 2, п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України у зв'язку з недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, порушення норм процесуального та матеріального права з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову в задоволенні позову.

В іншій частині рішення суду не оскаржується.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.2, п.4 ч.1 ст. 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Відродження плюс» задовольнити.

Рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2011 року в частині задоволення позову ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Відродження плюс» про захист прав споживачів - скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення.

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні позову до Комунального підприємства «Відродження плюс» про визнання незаконними дій, зобов'язання відновити водопостачання, стягнення моральної шкоди, а також судових витрат.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: