Справа № 22-ц-3297/11 Головуючий у І інстанції Скрипник О.Г.
Категорія 40 Доповідач у 2 інстанції Сержанюк
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 квітня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі головуючого -судді Сержанюка А.С., суддів - Касьяненко Л.І., Фінагєєва В.О., з участю секретаря Хворостяної А.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві апеляційні скарги ОСОБА_1, ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 29 грудня 2010 року та додаткове рішення від 10 лютого 2010 р. у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розподіл майна та позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок.

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_3 звернулася до суду з даним позовом, у якому просила, із внесеними уточненнями, визнати за нею та ОСОБА_2 право власності по ? частині домоволодіння з надвірними будівлями, що по АДРЕСА_1 та по ? частині земельних ділянок, призначених для будівництва і обслуговування житлового будинку і надвірних будівель і ведення особистого селянського господарства, оскільки це майно являється спільним, придбаним у шлюбі.

ОСОБА_1, у свою чергу, заявив вимоги про визнання права власності на спірний будинок з надвірними будівлями, оскільки він придбаний за його власні кошти.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 29 грудня 2010 року, із внесеними виправленнями згідно ухвали цього ж суду від 17 лютого 2011 р., позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано за нею та ОСОБА_2 право власності по ? частині домоволодіння з надвірними будівлями, що по АДРЕСА_1.

На обґрунтування ухваленого рішення судом зазначені обставини, викладені у позовні заяві.

У задоволенні позову ОСОБА_1 відмолено, оскільки позивач не спростував факт належності нерухомого майна до спільної власності подружжя ОСОБА_3 та ОСОБА_2.

Додатковим рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 10 лютого 2010 року позов ОСОБА_3 про визнання права власності на ? частину земельних ділянок задоволено.

Визнано за нею право користування 1/2 частиною земельною ділянкою, розташованої під спірним будинком та будівлями.

Ухвалюючи зазначене рішення, суд зазначив, що перехід права власності обумовлює набуття права користування земельною ділянкою у відповідності до вимог ст. 120 ЗК України.

ОСОБА_1, ОСОБА_2, не погоджуючись із вказаними рішеннями, подали апеляційні скарги.

При цьому, просять скасувати рішення і ухвалити нове про відмову у позові ОСОБА_3 та задоволення заявлених вимог ОСОБА_1, оскільки при вирішенні справи судом першої інстанції неповно з'ясовані обставини, що мають значення для справи, зроблені висновки, що не відповідають обставинам справи, порушено та неправильно застосовано норми матеріального та процесуального права.

Суд, закінчивши з'ясування обставин і перевірку їх доказами у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши учасників процесу у судових дебатах, вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу, керуючись наступним.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, 2 травня 1987 року позивач та відповідач зареєстрували шлюб, який був між ними розірваний 21 квітня 2009. Під час проживання в шлюбі, 18 квітня 1997 року ОСОБА_2 за договором купівлі-продажу був придбаний житловий будинок АДРЕСА_1 та 24.10.2006 року на ОСОБА_2 оформлено державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0, 25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, розташовану під вказаними вище житловим будинком.

Відповідно до ст.22 Кодексу по шлюб та сім'ю, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Згідно зі ст.23 цього Кодексу, при укладенні угод одним із подружжя, вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

Так, як спірний житловий будинок був придбаний позивачем та відповідачем під час перебування у шлюбі, суд вважає, що він є їх спільною сумісною власністю.

Посилання відповідача на те, що зазначений вище житловий будинок з надвірними будівлями фактично був придбаний у власність ОСОБА_1, не узгоджується з матеріалами справи та показами свідків.

В матеріалах справи відсутнє рішення суду, за яким договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 був визнаний недійсним, а також будь-які докази, які б доводили, що спірний житловий будинок на праві власності належить ОСОБА_1. Вказана обставина підтверджується також показами свідків, які зазначили, що ОСОБА_1 приймав участь у ремонтних роботах житлового будинку, проте будинок придбався ОСОБА_2 для проживання в ньому сім'ї.

Враховуючи викладене вище, суд вважає, що частки ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у житловому будинку АДРЕСА_1 є рівними, а тому позов підлягає задоволенню.

Як убачаться з матеріалів справи предметом спору був житловий будинок АДРЕСА_1, придбаний ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 29.12.2010 року позов ОСОБА_3 був задоволений та за ОСОБА_3, ОСОБА_2 визнано право власності на вказаний вище житловий будинок надвірними будівлями по 1/2 частині за кожним. Проте в рішенні суду не зазначено, яка частина земельної ділянки, розташованої під згаданим житловим будинком повинна бути виділена позивачці в користування, відповідно до її частки у житловому будинку.

Відповідно до ст. 120 Земельного кодексу України, при переході права власності на будівлю або споруду до громадян або юридичних осіб, які не можуть мати у власності земельні ділянки, до них переходить право користування земельною ділянкою, на якій розташована будівля чи споруда.

Оскільки земельна ділянка, на якій розташована 1/2частина належного позивачці житлового будинку, земельна ділянка, на якій розташований спірний житловий будинок приватизована ОСОБА_2 та не може перебувати у власностіпозивачки, суд вважає, що з переходом права власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 області, до позивачки преходить право користування 1/2 частиною земельної ділянки, розташованої під цим будинком.

Так, як рішенням Вишгородського районного суду київської області не вирішено питання в частині розподілу землі, суд вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення

Відповідно до ст. 70 Сімейного кодексу України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені правовстановлюючі документи, до подачі зустрічного позову, оспорені не були.

Між співвласниками будинку виник спір щодо користування його приміщеннями.

Тому суд враховуючи вищевикладене вважає, що зустрічний позов ОСОБА_1 є необґрунтованим і задоволенню не підлягає.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розподіл майна та за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3 про визнання права власності на житловий будинок повернути Вишгородському районному суду Київської області для вирішення питання додаткового рішення та виправлення описки.

Для усунення зазначених недоліків надати суду 10 днів і строк рахувати з моменту повернення справи до суду

Головуючий Сержанюк А.С.

Судді: Касьяненко Л.І.

Фінагєєв В.О.