АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 22-ц-534 / 2011 р. Головуючий: 1 інстанції
Категорія: договірні Доповідач: Даниленко В.М
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2011 року м. Харків

Судова колегія судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого: судді - Даниленка В.М.,

Суддів: Малінської С.М., Швецової Л.А.,

при секретарі : Подпрядовій В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в приміщенні суду цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Харківського районного суду Харківської області від 16 листопада 2010 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі: ПАТ «УкрСиббанк») до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення боргу за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2010 року позивач ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду з вищезазначеним позовом, у якому вказував на те, що 24 березня 2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 0, згідно якого останньому було надано споживчий кредит у розмірі 39 000,00 доларів США з кінцевим строком його повернення не пізніше 23 березня 2018 року та сплатою щомісячних процентів за користування кредитом у розмірі 13,90 % річних.

За умовами вказаного кредитного договору позичальник зобовязувався погашати заборгованість за кредитом та сплачувати банківській установі нараховані проценти за користування кредитними коштами щомісячними платежами згідно погодженого сторонами графіка.

При цьому, з метою забезпечення виконання позичальником ОСОБА_2 своїх договірних зобовязань за вказаним кредитним договором, між позивачем ПАТ «УкрСиббанк» та відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_3, з кожною окремо, того ж дня були укладені договори поруки за №№ П/0/01 та П/0/02 (відповідно), згідно яких останні поручилися перед кредитором за виконання позичальником у повному обсязі узятих на себе кредитних зобовязань та узяли на себе солідарну з боржником відповідальність за їх невиконання.

Банківська установа свої договірні зобовязання за кредитним договором № 0 від 24.03.2008 року виконала в повному обсязі, надавши позичальнику ОСОБА_2 споживчий кредит у вищезазначеному розмірі, однак останній узяті на себе зобовязання належним чином не виконує та порушує умови кредитного договору щодо погашення заборгованості за кредитом, а також сплати відсотків за користування кредитними коштами, у звязку з чим станом на 04.12.2009 року виникла значна кредитна заборгованість на загальну суму 43 074,37 доларів США (за офіційним курсом НБУ на 04.12.2009 року еквівалентна 344 164,21 грн.), що відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України є підставою для вимоги про дострокове погашення боржником кредитної заборгованості, заборгованості по процентам за користування кредитними коштами та сплати передбаченої угодою неустойки.

Посилаючись на зазначені обставини, а також на те, що позичальник ОСОБА_2 в добровільному порядку повертати банківській установі запозичені кредитні кошти не бажає, позивач - ПАТ «УкрСиббанк» просив суд у примусовому порядку стягнути з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно на його користь кредитну заборгованість у зазначеному вище розмірі, яка складається із основної заборгованості за кредитом у сумі 32 500,00 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на 04.12.2009 року становить 259 675,00 грн., простроченої заборгованості за кредитом у сумі 3 900,00 дол. США (за офіційним курсом НБУ на 04.12.2009 року - 31 161,00 грн.), заборгованості по строковим процентам за користування кредитними коштами у сумі 463,80 дол. США (за офіційним курсом НБУ на 04.12.2009 року - 3 705,76 грн.), простроченої заборгованості по процентам у сумі 5 356,71 дол. США (за офіційним курсом НБУ на 04.12.2009 року - 42 800,11 грн.), а також нарахованої пені за порушення боржником своїх договірних зобовязань у розмірі 853,86 дол. США (за офіційним курсом НБУ на 04.12.2009 року - 6 822,35 грн.).

Крім того, позивач просив суд стягнути з відповідачів на його користь і судові витрати, понесені ним по справі, а саме: 1 700,00 грн. сплаченого ним судового збору та 120 грн. оплачених ним витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

У судовому засіданні представник позивача ПАТ «УкрСиббанк» підтримав заявлені позовні вимоги й наполягав на їх задоволенні у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2, що діяв у своїх особистих інтересах та інтересах ОСОБА_4, а також його представник, заявлені ПАТ «УкрСиббанк» позовні вимоги не визнали, посилаючись на те, що позичальник від своїх договірних зобовязань не відмовляється, а строк їх повного виконання ще не настав.

Крім того, вони вказували й на те, що позивачем вільно трактуються умови кредитного договору щодо суми позики та отриманої валюти.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 16 листопада 2010 року в задоволенні позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» відмовлено з посиланням на їх недоведеність.

Не погодившись із прийнятим судом першої інстанції по справі рішенням та вважаючи його незаконним і необгрунтованим, позивач - ПАТ «УкрСиббанк» в апеляційній скарзі просить скасувати це судове рішення та ухвалити по справі нове рішення, яким задовольнити заявлені ним позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування своєї скарги апелянт посилається на невідповідність висновків суду першої інстанції обставинам справи та порушення судом норм матеріального й процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору по суті.

Відповідач ОСОБА_5 в своїх письмових запереченнях на подану апеляційну скаргу просить її відхилити, а рішення суду першої інстанції, ухвалене по справі, залишити без змін, вважаючи його законним, обґрунтованим і таким, що постановлене відповідно до вимог чинного законодавства.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Обгрунтованим визнається рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності та підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

В даному ж випадку ці вимоги процесуального закону залишилися поза увагою суду першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні заявлених ПАТ «УкрСиббанк» позовних вимог за їх недоведеністю, районний суд виходив із того, що ці позовні вимоги в частині, що стосується валюти боргу, який підлягає стягненню з відповідачів, для суду є незрозумілими, доказів отримання позичальником ОСОБА_2 в банківській установі кредитних коштів позивачем не представлено, як не надано останнім і доказів на підтвердження наявності підстав для дострокового стягнення з боржника та його поручителів на користь банку кредитної заборгованості, а саме: виконання банком процедури, передбаченої пунктами 6.1.2, 6.2 кредитного договору, щодо направлення позичальнику письмової вимоги про дострокове повернення всієї суми кредиту та повної сплати плати за кредит у разі порушення ним договірних зобовязань.

Однак, з такими висновками суду першої інстанції судова колегія погодитися не може, оскільки ці висновки суперечать матеріалам справи й не ґрунтуються на законі.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

При цьому суд зобовязаний сприяти всебічному і повному зясуванню обставин справи.

Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема з договорів та інших правочинів.

Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори) (ст. 202 ЦК України).

Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Правовідносини з надання кредиту регулюються параграфом 2 главою 71 Цивільного кодексу України.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика» глави «Позика, кредит, банківський вклад», якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і не випливає із суті кредитного договору. Викладене міститься у статті 1054 Цивільного кодексу України.

За змістом положень ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Загальні умови виконання зобовязань передбачені ст. 526 ЦК України. Згідно цієї правової норми зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане в грошовій одиниці України - гривні.

Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, в разі якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Правові наслідки порушення зобовязання та відповідальність за його порушення визначені у Главі 51 ЦК України.

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне) виконання (ст. 610 ЦК України).

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання (ч. 1 ст. 625 ЦК України).

Наслідки порушення договору позичальником встановлені ст. 1050 ЦК України.

Згідно з частиною 2 вказаної правової норми, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з ростроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася (тобто, залишку боргу в цілому), та сплати процентів.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Зі змісту наведеної правової норми випливає, що порука є угодою щодо прийняття третьою особою на себе обовязку поручитися перед кредитором за виконання боржником свого зобовязання та нести відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобовязання боржником шляхом відшкодування у грошовій формі того, що не було виконане боржником.

Таким чином, порука є способом забезпечення виконання зобовязання (як правило, грошового).

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами цивільної справи, 24 березня 2008 року між позивачем - ПАТ «УкрСиббанк» та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір за № 0 про надання останньому споживчого кредиту в розмірі 39 000,00 доларів США з кінцевим строком його повного повернення не пізніше 23 березня 2018 року та сплатою щомісячних процентів за користування кредитом у розмірі 13,90 % річних (а.с. 14-20).

За умовами вказаного кредитного договору банківська установа зобовязувалася надати позичальнику кредит у вигляді разового траншу в розмірі вищезазначеної суми кредиту, а позичальник зобовязувався погашати заборгованість за кредитом та сплачувати кредитору нараховані проценти за користування кредитними коштами щомісячними платежами у терміни та розмірах відповідно до узгодженого сторонами графіка (а.с. 21-23).

При цьому в п. 4.1 кредитного договору сторони обумовили, що в разі порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобовязань, передбачених цією угодою, зокрема термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісій, Банк має право вимагати від Позичальника додатково сплатити Банку пеню за кожен день прострочення, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена в іноземній валюті.

Крім того, як встановлено по справі, з метою забезпечення виконання позичальником ОСОБА_2 своїх договірних зобовязань за вищевказаним кредитним договором, між позивачем - ПАТ «УкрСиббанк» та відповідачами ОСОБА_4, а також ОСОБА_3, з кожною окремо, того ж дня, тобто 24 березня 2008 року, були укладені договори поруки за №№ П/0/01 та П/0/02 (відповідно), згідно яких останні поручилися перед кредитором за виконання позичальником у повному обсязі узятих на себе кредитних зобовязань та узяли на себе солідарну з боржником відповідальність за їх невиконання, включаючи повернення основної суми боргу (суми кредиту), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Основного договору (а.с.24, 25).

У судовому засіданні також встановлено, що позивачем - ПАТ «УкрСиббанк» узяті на себе зобовязання за кредитним договором № 0 від 24 березня 2008 року виконані в повному обсязі. Грошові кошти в сумі 35 000,00 дол. США були зараховані банком 24 березня 2008 року на поточний рахунок № 8200 позичальника ОСОБА_2, відкритий у цій банківській установі, та отримані останнім у той же день та в тій же валюті готівкою, підтвердженням чого є відповідний платіжний документ, власноручно підписаним позичальником, і ця обставина останнім не заперечується (а.с.70).

Однак, усупереч досягнутим між сторонами домовленостям, позичальник ОСОБА_2 своїх договірних зобовязань належним чином не виконує та порушує умови кредитного договору щодо погашення заборгованості за кредитом, а також сплати відсотків за користування кредитними коштами, в звязку з чим утворилася кредитна заборгованість, загальний розмір якої станом на 04.12.2009 року з нарахованою пенею згідно з наданими банківською установою розрахунками, які противною стороною не спростовані й інших розрахунків не надано, становить 43 074,37 доларів США (42 220,51 дол. США заборгованості за кредитом + 853,86 дол. США (нарахованої пені).

За таких обставин, приймаючи до уваги наведене вище, судова колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції, приймаючи рішення у справі, фактично ухилився від виконання покладених на нього законодавством функцій по захисту прав та законних інтересів позивача та безпідставно відмовив у задоволенні заявлених ПАТ «УкрСиббанк» позовних вимог, пославшись на їх недоведеність, у тому числі й що стосується ненадання позивачем доказів щодо попереднього направлення позичальникові письмової вимоги про дострокове повернення всієї суми отриманого кредиту та повної сплати процентів за користування кредитними коштами в звязку з порушенням останнім своїх договірних зобовязань, оскільки згідно з п. 6.1 укладеного між сторонами кредитного договору, зазначена процедура вирішення можливих проблемних питань у позасудовому порядку є правом, а не обовязком кредитора.

Таким чином, з огляду на викладене, рішення Харківського районного суду Харківської області від 16 листопада 2010 року не може бути визнане законним, обґрунтованим, а тим більше, справедливим, у звязку з чим судова колегія вважає за необхідне на підставі п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України скасувати це судове рішення та ухвалити по справі нове рішення, яким частково задовольнивши заявлені ПАТ «УкрСиббанк» позовні вимоги, стягнути з відповідача ОСОБА_2 та відповідачів ОСОБА_3 і ОСОБА_4 в солідарному порядку на користь останнього заборгованість за кредитним договором № 024 від березня 2008 року, загальний розмір якої у гривневому еквіваленті за офіційним курсом гривні до долара США, встановленим Національним банком України на день прийняття судом рішення - 7,9401 грн., з урахуванням нарахованої кредитором станом на 04.12.2009 року пені за порушення боржником своїх договірних зобовязань (6 822,35 грн.) складає 342 057,42 грн. (42 220,51 дол. США х 7,9401 = 335 235,07 грн. + 6 822,35 грн. = 342 057,42 грн.).

Що ж стосується питання судових витрат по справі, то це питання судова колегія вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 11, 509, 525, 527, 530, 533, 554, 610, 611, 625, 626, 1049, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 1, 3, 4, 10, 11, 303, 304, 307, п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» - задовольнити частково.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 16 листопада 2010 року - скасувати, ухваливши по суті заявлених позовних вимог нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» 342 057 (триста сорок дві тисячі пятдесят сім) гривень 42 коп. у рахунок погашення боргу за кредитним договором № 0 від 24 березня 2008 року.

У задоволенні іншої частини заявлених позивачем вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, з кожного окремо, на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» по 850 (вісімсот пятдесят) грн. сплаченого ним при подачі позовної заяви та апеляційної скарги судового збору, а також по 80 (вісімдесят) грн. оплачених ним витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення апеляційного суду набирає чинності негайно, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів із дня його проголошення.

Головуючий:

Судді: