АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-9985/10 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Рудь В.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Куценко Т.Р., Повєткіна В.В.

при секретарі: Костюк Т.М.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 08 червня 2010 року за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Ленінський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про стягнення заборгованості по аліментам, неустойки за прострочення їх сплати, додаткових витрат на дитину, зміну розміру аліментів і визначення їх у твердій грошовій сумі, стягнення моральної шкоди, -

В с т а н о в и л а :

У лютому 2009року ОСОБА_2 звернулася з позовом, який уточнювала в ході розгляду справи(а.с.2-5,20-23,47-50,60-63,85-87,99-101), до ОСОБА_3, третя особа Ленінський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про стягнення заборгованості по аліментам, неустойки за прострочення їх сплати, додаткових витрат на дитину, зміну розміру аліментів і визначення їх у твердій грошовій сумі, стягнення моральної шкоди.

Позивачка зазначала, що з 1992року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який розірвано у травні 1995року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, 18.09.1993року народження, який знаходиться на її утриманні.

Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 05 травня 1995року з ОСОБА_5 стягнуті аліменти в розмірі ? частини доходу(заробітку) на утримання сина до його повноліття.

Вказуючи на те, що відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надавав, ухилявся від сплати аліментів, у звязку з чим склалась заборгованість за аліментами, позивачка, уточнивши вимоги в позовній заяві в редакції від 08.12.2009року, просила стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за аліментами за період з 1999року по грудень 2009року у сумі 13 160,09грн.; неустойку(пеню) за прострочення сплати аліментів від суми заборгованості, яка утворилася після 01 січня 2004року в сумі 119 111,73грн.; додаткові витрати на сина у сумі 2978грн., витрачені за особливими обставинами : вимушене лікування, оздоровлення, навчання, розвиток здібностей; змінити розмір аліментів, визначених рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 05 травня 1995року, з ? частини доходу(заробітку) на тверду грошову суму 701грн., з послідуючою індексацією відповідно до закону; 10 000грн. моральної шкоди(а.с.99-101).

Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська 08 червня 2010року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне їх зясування, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

По справі встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано у 1997році(а.с.6), від шлюбу мають сина ОСОБА_5, 18 вересня 1993року народження(а.с.7).

Згідно рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 05 травня 1995року ОСОБА_3 зобовязаний сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ? частини заробітку щомісячно до повноліття дитини, на виконання якого видано дублікат виконавчого листа(а.с.11).

Зазначене рішення суду відповідач належним чином не виконував, у звязку з чим за період з 01.01.1999року по грудень 2009року виникла заборгованість.

Відмовляючи ОСОБА_2 в задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за аліментами та неустойки(пені) за прострочення сплати аліментів, суд зазначив в рішенні, що заборгованість по аліментам утворилася в силу причин, що виникли як з вини органів державної виконавчої служби, так і внаслідок невиконання боржником покладеного обовязку негайного повідомлення про зміну місця своєї роботи та приховування доходів. За висновком суду зазначені обставини згідно ст.ст.194,196 Сімейного Кодексу України не є підставою для стягнення заборгованості за аліментами та стягнення неустойки(пені) за прострочення сплати аліментів.

Однак такі висновки суду не можна визнати обґрунтованими.

Так, відповідно до ч.1,2 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки(пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

В п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки(пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 СК України умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості.

Умовами звільнення від сплати заборгованості за аліментами вказана норма передбачає випадки, якщо остання виникла у звязку з тяжкою хворобою платника аліментів або обставиною, що має істотне значення, а також якщо буде встановлено, що заборгованість виникла внаслідок непредявлення без поважних причин виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджені аліменти.

Як видно із справи та матеріалів виконавчого провадження, дослідженого в судовому засіданні апеляційної інстанції, виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа №12-123, виданого Ленінським районним судом 06.08.1998року, про стягнення аліментів з ОСОБА_3 відкрито постановою державного виконавця від 09.01.1999року.

Після відкриття виконавчого провадження, а саме з січня 1999року ОСОБА_3 ухилявся від належного виконання судового рішення, неодноразово попереджувався про необхідність сплатити заборгованість за аліментами та про можливу кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів. Проте, як видно із справи та матеріалів виконавчого провадження, ОСОБА_3 сплачував аліменти періодично.

Вказані обставини підтверджуються відповідними попередженнями ДВС у Ленінському районі м.Дніпропетровська та доказами про ознайомлення боржника з зазначеними попередженнями, а також його зобовязаннями повідомити ДВС у Ленінському районі м.Дніпропетровська про працевлаштування та про погашення заборгованості.

Наведені обставини та докази в їх підтвердження свідчать, що заборгованість по сплаті аліментів виникла з часу предявлення виконавчого документу до виконання, а саме з 01.01.1999року з вини ОСОБА_3

Висновок суду про те, що вказана заборгованість виникла з незалежних від боржника причин хибний. Доказів про наявність причин, як таких що є незалежними від платника аліментів та таких, що наведені в зазначеній Постанові Пленуму Верховного Суду України, ОСОБА_6 не надав і судом такі причини не встановлені.

Як видно із справи, ОСОБА_6, в період, коли працював та мав відповідні доходи, не повідомляв ДВС у Ленінському районі м.Дніпропетровська про працевлаштування. Зазначена в судовому рішенні причина як незалежна від ОСОБА_3, а саме, що заборгованість по аліментам виникла з вини органів державної виконавчої служби, не є незалежною від боржника причиною несплати аліментів та протирічить матеріалам справи і фактичним обставинам, в силу яких склалась вказана заборгованість по сплаті аліментів.

Таким чином, висновок суду про відмову ОСОБА_2 в задоволенні позову в частині стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за аліментами та неустойки(пені) за прострочення сплати аліментів не ґрунтується на матеріалах справи та законі, що регулює вказані правовідносини. У звязку з чим рішення суду в зазначеній частині на підставі п.3,4 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню, з ухваленням в цій частині рішення про часткове задоволення позовних вимог про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за аліментами та неустойки(пені) за прострочення сплати аліментів.

Як вбачається із довідки-розрахунку №4165/24 від 17.02.11р., заборгованість по аліментах ОСОБА_3 за період з 01.01.1999року станом на грудень 2009року, що визначена державним виконавцем Ленінського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, становить 16 629,26грн.(а.с.205-206). Саме вказану довідку, як доказ про розмір заборгованості, колегія приймає до уваги, оскільки розрахунок заборгованості по аліментах згідно останньої проведено державним виконавцем відповідно до вимог ст.195 СК України та ст.74 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: виходячи з фактичного заробітку(доходу), одержаного боржником за час, протягом якого він працював, а стягнення не проводилось у звязку з неповідомленням останнім місця роботи та виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості у період, коли боржник не працював, у тому числі в період з квітня 2007року по листопад 2008року(а.с.205-206).

Посилання ОСОБА_3 на те, що в період з квітня 2007року по листопад 2008року він працював у ПП «Ємцов» та отримував відповідну заробітну плату, не можуть бути взяті до уваги, оскільки згідно повідомлення Управління Пенсійного фонду України від 01.03.2011року за даними системи персоніфікованого обліку ПП Ємцов ОСОБА_7 внески до Пенсійного фонду за ОСОБА_3 не нараховував та не сплачував(а.с.219), трудову книжку з відповідним записом про роботу ОСОБА_3 не надав, пославшись у судовому засіданні на її відсутність. У звязку з наведеним колегія суддів не приймає до уваги довідку-розрахунок №4165/24 від 17.02.11р., згідно якої заборгованість по аліментах ОСОБА_3 за період з 01.01.1999року станом на грудень 2009року визначена у розмірі 12 914,82грн. з урахуванням довідки ПП «Ємцов» про отриманий боржником дохід у спірний період(а.с.207-208).

За змістом ст.196 СК України розмір неустойки(пені) нараховується на суму заборгованості, яка виникла після 01.01.2004року.

Як видно із справи, заборгованість по аліментах ОСОБА_3 станом на 01 січня 2004року складає 535,82грн., зазначена сума не враховується при визначенні розміру неустойки.

Розмір неустойки(пені) від суми несплачених аліментів на суму заборгованості, яка виникла після 01.01.2004року станом на грудень 2009року визначено позивачкою у сумі 119 111,73грн. з урахуванням одного відсотка за кожен день прострочення та з урахуванням сплачених аліментів у спірний період(а.с.99-100). Даний розрахунок є таким, що проведено відповідно до вимог ст.196 СК України.

Разом з тим, з урахуванням конкретних обставин справи, розміру заборгованості за аліментами та вимог ч.2 ст.196 СК України, колегія суддів вважає можливим визначити для стягнення з ОСОБА_3 неустойку(пеню) у розмірі 5000грн., задовольнивши позов ОСОБА_2 в цій частині частково.

Що стосується судового рішення в частині відмови позивачці в задоволенні вимог про стягнення додаткових витрат на сина у сумі 2978грн., витрачених за особливими обставинами, а саме: вимушене лікування, оздоровлення, навчання, розвиток здібностей; зміни розміру аліментів, визначених рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 05 травня 1995року, з ? частини доходу(заробітку) на тверду грошову суму 701грн., з послідуючою індексацією відповідно до закону то, як видно із справи, обставин, передбачених ст.185 СК України, що є підставою для стягнення додаткових витрат на дитину, як і обставин, передбачених ст.192 СК України для зміни розміру аліментів, та доказів в підтвердження таких обставин, не встановлено.

Вимоги ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди не ґрунтуються на законі, оскільки глава 15 СК України, яка регулює аліментні правовідносини щодо утримання батьками неповнолітніх дітей, не передбачає відшкодування моральної шкоди за несплату, ухилення від сплати аліментів. Відповідальність за прострочення сплати аліментів передбачена ст.196 СК України, яка не містить такої відповідальності як відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про незаконність рішення суду в зазначеній частині безпідставні. З наведених мотивів апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст.ст.303,307,308,309,316 ЦПК України колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 08 червня 2010року в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Ленінський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про стягнення заборгованості по аліментам, неустойки за прострочення їх сплати скасувати.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Ленінський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про стягнення заборгованості по аліментам, неустойки за прострочення їх сплати задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за аліментами за період з 01.01.1999року по грудень 2009року у розмірі 16 629,26грн. та 5 000грн. пені за прострочення сплати аліментів. В іншій частині зазначених вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір 216,00грн. та 120грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий-

Судді-