РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"15" серпня 2011 р.
Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді
Шеремета Г. І.

при секретарі - Литвинов Є.О.,

за участю позивача

представника відповідача

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові в приміщенні суду
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування моральної (
немайнової) шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до
відповідача, в якому просить ухвалити
рішення, яким зобов»язати відповідача
ОСОБА_2 спростувати відомості поширені
проти нього в заяві, яка надіслана на
ім»я ректора Львівського державного
університету безпеки життєдіяльності,
за місцем його праці та відшкодувати у
зв»язку з цим заподіяну моральну шкоду,
яку оцінює у 8 тис. грн..

Позивач в судовому засіданні позов
підтримав, суду пояснив, що працює у
Львівському державному університеті
безпеки життєдіяльності на посаді
викладача. З відповідачкою, як
колишньою дружиною, 5.12.2007 року
розірвали шлюб, однак після цього
виникали суперечки щодо побачення з
дитиною, поділу спільного майна, після
чого відповідачка неодноразово
телефонувала по місцю його праці та
заявляла про його неадекватну
поведінку. 19.02.2009 року по місцю його
праці, на ім»я ректора, надійшла заява
позивачки про його негідну поведінку, у
зв»язку з чим проводилось службове
розслідування, опитувались сусіди. Уся
інформація яка викладена у заяві є
неправдивою, носить негативний
характер, а тому повинна бути
спростована. У зв»язку з поширенням
такої неправдивої інформації тривалий
час був у пригніченому настрої, був
змушений виправдовуватись перед
співробітниками, тому йому завдано
моральну шкоду розмір якої визначив у
вісім тисяч гривень.

Представник відповідачки в судовому
засіданні проти позову заперечив, суду
пояснив, що жодних дзвінків на ім»я
проректора по місцю праці позивача зі
сторони відповідачки не було. Дійсно
нею було написано заяву по місцю праці
позивача про вжиття заходів щодо нього,
оскільки поведінка останнього не була
адекватною. Жодного розповсюдження
інформації, як вказує позивач не було.

Заслухавши пояснення сторін, оцінивши
в сукупності зібрані по справі докази,
суд приходить до висновку що в позові
слід відмовити виходячи з наступного.

Як визначено в ст. 201 ЦК України
особистими немайновими благами, які
охороняються цивільним законодавством
є зокрема честь, гідність і ділова
репутація.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 297 ЦК України фізична
особа має право звернутися до суду з
позовом про захист її гідності та
честі.

Так, відповідно до положення ч. 1 ст. 277
ЦК України, фізична особа, особисті
немайнові права якої порушено
внаслідок поширення про неї та (або) її
сім'ї недостовірної інформації, має
право на відповідь, а також на
спростування цієї інформації.

Згідно з ч. 3 ст. 277 ЦК України, негативна
інформація, поширена про особу,
вважається недостовірною, якщо особа,
яка її поширила, не доведе
протилежного.

Крім того згідно п. 19 Постанови Пленуму
ВСУ № 1 від 27.02.09 р., вирішуючи питання
про визнання поширеної інформації
недостовірною, суди повинні визначати
характер такої інформації та
з'ясовувати, чи є вона фактичним
твердженням, чи оціночним судженням.

Судом встановлено, що відповідачкою
ОСОБА_2 16.02.2009 року на ім»я ректора
Львівського університету безпеки
життєдіяльності Козняр М.М. направлено
звернення, просить зобов»язати ОСОБА_1
припинити протиправну поведінку, що
ганьбить високе звання українського
офіцера.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач
посилається на те, що у вище вказаному
зверненні відповідачка поширила щодо
нього інформацію, яка є негативною за
своїм змістом та не відповідає
дійсності.

Відповідно до статті 277 ЦК України не є
предметом судового захисту оціночні
судження, думки, переконання, критична
оцінка певних фактів і недоліків, які,
будучи вираженням суб'єктивної думки
особи, не можна перевірити на предмет
їх відповідності дійсності (на відміну
від перевірки істинності фактів) і
спростувати.

Дослідивши долучене до матеріалів
справи звернення, суд приходить до
висновку, що зазначена у ньому
інформація не містить фактичних даних,
які б могли бути спростовані, та за
своїм характером є суб'єктивною
оцінкою відповідачкою певних подій і
обставин.

Таким чином, оскільки у судовому
засіданні не було здобуто доказів на
підтвердження порушення прав позивача
з боку ОСОБА_2 позовні вимоги
задоволенню не підлягають.

Позовна вимога про стягнення моральної
шкоди є похідною від вимоги про захист
ділової репутації, тому також
задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підстави
своїх вимог та заперечень.

На підставі викладеного, керуючись ст.
34 Конституції України, ст. 277 ЦК України,
ст. 47-1 Закону України "Про інформацію",
ст.ст. 3, 4, 6, 11, 15, 23, 27-31, 62, 88, 176, 179, 185, 208, 209,
215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2
про відшкодування моральної (
немайнової) шкоди, -відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана до Апеляційного суду
Львівської області через Личаківський
районний суд м.Львова протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії
рішення.

Суддя:
Шеремета Г. І.