Дата документу 12.09.2011
ЄУ № 2-157/11
Провадження №2/1219/2319/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 вересня 2011 року Новопсковський районний суд Луганської області в складі головуючого судді Д.С.Тарасова

при секретарі О.В.Перепелиці

за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Новопсков цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_1 до ОСОБА_4, приватного акціонерного товариства Українська транспортна страхова компанії про стягнення матеріальної та моральної шкоди

ВСТАНОВИВ:

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів, вказавши, що 02.12.2010 року в м.Старобільськ сталася дорожньо-транспортна пригода за участю ОСОБА_3 та відповідача ОСОБА_4 Вину відповідача ОСОБА_4 в даній дорожньо-транспортній пригоді було доведено постановою Новопсковського районного суду від 19.01.2011 року, про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст.124 КупАП. В наслідок пошкодження транспортного засобу, яким позивачі користуються на підставі доручення. Крім того, у зв'язку з пошкодженням автомобіля і протиправної поведінки відповідача ОСОБА_4І їм завдана і моральна шкода. Шкода автомобілю складає 9912,07 грн. У звязку з наведеним, позивачі просять суд стягнути з відповідача ОСОБА_5 УТСК та ОСОБА_4 9912,07 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, 2500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди, витрат з визначення матеріального збитку в сумі 350 грн., витрат на правову допомогу 800 грн. та судові витрати.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник підтримали позовні вимоги з підстав зазначених у позові.

Позивач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує.

Відповідач ОСОБА_4 у письмових запереченнях частково визнавши позовні вимоги зазначив, що його цивільна відповідальність застрахована в ОСОБА_5 УТСК. Згідно умов Полісу обов'язкового страхування при настанні страхового випадку розмір страхового відшкодування зменшується на франшизу розмір якої складає 510 грн. Тому він згоден сплатити 510 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, в іншій частині позов не визнає.

В письмових поясненнях представник відповідача ОСОБА_5 УТСК позов не визнав, пояснивши, що вказані позовні вимоги не в повному обсязі обгрунтовані, тому не підлягають задоволенню. Так, не заперечуючи настання страхового випадку та обов'язку відшкодувати шкоду представник позивача зазначає, що позивачі в порушення ст.35 Закону України Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності не звернулися до відповідача ОСОБА_5 УТСК за отриманням страхового відшкодування. Крім того, позивачами у відповідності до ст.10 ЦПК України не доведено обставини спричинення моральної шкоди.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що 02 грудня 2010 року приблизно о 19 годині відповідач ОСОБА_4, керуючи автомобілем марки AUDI-100, транзитний номер 13 АК 7606, власником якого є ОСОБА_6, при виїзді з другорядної дороги по вул.Набережній в м.Старобільск на головну дорогу по вул.Горького, не надав переваги в русі автомобілю, який рухався по головній дорозі, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_1, яким керував позивач ОСОБА_3 В результаті дорожньо-транспортної пригоди обидва автомобілі отримали механічні ушкодження.

Згідно постанови Новопсковського районного суду від 19.01.2011 року ОСОБА_4 визнаний винним у вчиненні адмінистративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 374 грн. Таким чином, згідно вимог ст. 61 ч. З ЦПК України, суд вважає встановленим, що ОСОБА_4 керуючи автомобілем AUDI 100, 1992 року випуску, транзитний номер 13АК7606 порушив п.16.11 Правил дорожного руху та винен в скоєнні дорожньо - транспортної пригоди яка відбулася 02.12.2010 року в м.Старобільск на перехресті вул.Горького та вул.Набережна.

Згідно висновку автотоварознавчої експертизи №017/11 від 25 серпня 2011 року вартість матеріального збитку, нанесеного автомобілю марки ВАЗ - 21072, держ.номер 069-88 АМ становить 9912 грн. 07 коп. та зазначена калькуляція по встановленню вартості відновлювального ремонту транспортного засобу. Зазначена експертиза проведена з урахуванням вимог Закону України Про страхування, ст. 8 Закону України Про судову експертизу.

Автомобіль ВАЗ-21072 1988 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є власністю ОСОБА_7.

Позивачі експлуатацію зазначеного автомобіля здійснювали на підставі довіреностей від 15.04.2006 року та від 13.04.2009 року.

Згідно роз'яснень викладених в постановах Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами справ про відшкодування шкоди» та «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», згідно з якими право на відшкодування шкоди має особа, яка хоч і не власником пошкодженого майна, але здійснює його експлуатацію на праві повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Таким чином, позивачі, як особи які на підставі довіреності здійснювали експлуатацію автомобіля ВАЗ-21072 1988 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 мають право на відшкодування шкоди.

Автомобіль AUDI 100, 1992 року випуску, транзитний номер 13АК7606, номер кузова НОМЕР_4 є власністю ОСОБА_6.

Відповідно до ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Ж

В судовому засіданні встановлено, що відповідач ОСОБА_4 керував автомобілем AUDI 100, 1992 року випуску, транзитний номер 13АК7606 на підставі нотаріально посвідченої довіреності ВМО 935697.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.п. 4, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 «про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодуванняшкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Таким чином, відповідач ОСОБА_4 як особа яка на підставі довіреності здійснювали експлуатацію AUDI 100, 1992 року випуску, транзитний номер 13АК7606, номер кузова НОМЕР_4 повинен відшкодувати завдану шкоду.

Згідно копії страхового поліса №ВС/3390528 ОСОБА_4 з ЗАТ «Українська транспортна страхова компанія», було укладено договір щодо страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, забезпечений транспортний засіб AUDI,1992 року випуску, номер кузова /УАІІ2224А2М1Ч017140. При цьому визначено розмір ліміту відповідальності: за шкоду заподіяну життю і здоров'ю (на одного потерпілого) 51 тисяча гривень, шкоду заподіяну майну (на одного потерпілого) 25500 гривень, франшиза 510 гривень.

Згідно цього договору, страхова компанія взяла на себе зобов'язання відшкодувати третім особам збиток, заподіяний застрахованою особою.

Згідно з ст. 9 Закону України від 1 липня 2004 р. № 1961-IV «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) обов'язковий ліміт відповідальності страховика - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Договором страхування на індивідуальних умовах можуть бути визначені ліміти, вищі, ніж зазначені у цьому Законі.

Відповідно до п. 9.2 ст. 9 Закону № 1961-IV, обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 25500 грн. на одного потерпілого.

Згідно з п. 9.3 ст.9 Закону № 1961 -IV обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю потерпілих,становить 51 000 грн. на одного потерпілого.

Шкода, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, при настанні страхового випадку відшкодовується страховиком на підставі ст. 22 Закону № 1961-IV.

Таким чином, позовні вимоги про стягнення з відповідачів на відшкодування матеріальної шкоди 9912,07 грн. підлягають задоволенню.

Посилання представника відповідача ПАТ Українська транспортна страхова компанія ОСОБА_8 в письмових поясненнях на не відповідність дійсності висновку експертного дослідження щодо вартості матеріалів необхідних для фарбування аварійно-ушкоджених деталей суд вважає безпідставними. Так, згідно висновку автотоварознавчої експертизи №017/11 від 25.08.2011 року вартість матеріалів, необхідних для фарбування аварійно-по- шкоджених деталей складає 4536,80 грн. Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_9 пояснив, що фарбування аварійно-пошкоджених та нових деталей проводиться як з зовнішньої сторони так із внутрішньої. Для фарбування деталей крім самої емалі необхідні також лак, розчинники, шліфувальний папір та ін.

У чинність ст.23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до п. 22.3, 23, 25 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 Цивільного кодексу України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 Цивільного кодексу України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, вимоги позивачів про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню на підставі ст.ст.23, 1167 ЦК України та ст. 22 Закону України „Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", оскільки матеріалами справи підтверджується факт спричинення позивачам моральної шкоди внаслідок протиправної поведінки відповідача ОСОБА_4 відносно позивача ОСОБА_3, який є сином ОСОБА_1

Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує глибину, характер та обсяг фізичних і душевних страждань позивачів, характер немайнових втрат, їх тривалість, можливість відновлення, сукупність всіх негативних наслідків, що настали, а також ступень вини відповідача ОСОБА_4, його відношення до скоєного, виходячи із вимог розумності і справедливості, вважає необхідним стягнути на користь позивачів на відшкодування моральної шкоди з ПАТ Українська транспортна страхова компанії- 1000 грн. У стягненні моральної шкоди з ОСОБА_4 суд відмовляє, оскільки визначений судом розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню не перевищує встановлений ліміт відповідальності, визначений у п.9.3 ст.9 Закону.

Разом з тим, суд відмовляє у стягненні -з відповідачів 350 грн., які позивачі сплатили за проведення автотоварознавчого дослідження, оскільки вказані витрати не є шкодою у розумінні ст.22 ЦК України.

Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідачів 800 грн. витрат на правову допомогу, то суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позову в цій частині з огляду на наступне.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.04.2006 року № 590 „Про граничні розміри компенсаційних втрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави передбачено, що якщо компенсація витрат, повязаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, сплачується іншою стороною, її розмір не може перевищувати суму, що обчислюється виходячи з того, що зазначеній особі виплачується 40 відсотків розміру мінімальної заробітної плати за годину її роботи.

Проте суду не надано документів про сплату коштів за правову допомогу, не надано актів здавання-приймання робіт, відомостей, що підтверджують витрачений на складання документів по справі час.

Відповідно до ст.60, 61 ЦПК України кожна сторона повинна підтвердити ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх доводів і заперечень.

За таких обставин суд не має можливості визнати вказані позивачами витрати в розмірі 800 гри. судовими витратами або витратами на правову допомогу та стягнути їх з відповідачів.

Судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 124 грн 21 коп., витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн., та витрат, пов'язаних з проведенням автотоварознавчої експертизи в сумі 250 грн. підлягають стягненню з відповідачів на підставі ст.ст.84, 88 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.22, 23, 1166, 1167, 1194, 1198, 1172 ЦК України, ст.ст.9, 20, 22, 23, 25 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», керуючись ст. ст.10, 60, 84,88, 212- 215, 216 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3, ОСОБА_1 до ОСОБА_4, приватного акціонерного товариства Українська транспортна страхова компанії- про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 солідарно на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_1 510 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з приватного акціонерного товариства Українська транспортна страхова компанії солідарно на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_1 9402 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, та по 1000 грн. кожному на відшкодування моральної шкоди.

Стягнути з приватного акціонерного товариства Українська транспортна страхова компанії- та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 229 грн. 12 коп. по 114 грн. 56 коп. з кожного на відшкодування понесених судових витрат.

Стягнути з приватного акціонерного товариства Українська транспортна страховакомпанії- та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 по 125 грн. з кожного на відшкодування понесених судових витрат.

В задоволенні решти вимог відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення десятиденного строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: