Справа №2-п-199/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2011 року Соломянський районний суд м. Києва у складі суду:

головуючого судді - Букіної О.М.

при секретарі - Возному М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві заяву ОСОБА_1 перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_2 про стягнення Заборгованості,-

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Соломянського районного суду м. Києва від 09.11.2010 року вищезазначений позов задоволено та стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 126 506, 38 грн., державне мито в розмірі 1265,06 грн. та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Згідно вимог ЦПК України копія рішення була направлена на адресу відповідача для ознайомлення.

02.06.2011 року відповідач ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про перегляд вищезазначеного рішення суду, мотивуючи тим, що йому взагалі не було відомо про розгляд даної справи, оскільки він не отримував копії позовної заяви та судові повістки з викликом до суду.

Також відповідач зазначає, що заочне рішення має буїи скасовано, оскільки він заперечує проти позовних вимог та їх стягнення саме у розмірі визначеному судом при ухваленні рішення. Вважає, що судом не встановлений період прострочення за кредитним договором, невірно обчислений розмір заборгованості за кредитом та відсотками, не зазначено за яким обмінним курсом та на яку дату проведена конвертації розміру заборгованості у гривні.

Крім того , вважає, що судом не було враховано п.5 ч.З ст. ЗУ «Про захист прав споживачів» щодо несправедливості договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації ( більш 50% вартості послуги) у разі невиконання ним зобовязань за договором та положення ч.З ст. 551 ЦК України, відповідно до якої, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Враховуючи вище наведене просив скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Представник позивача у судове засідання не зявився, надавши до суд заяву в якій просив залишити заяву відповідача без задоволення.

Відповідач у судове засідання не зявився. Про розгляд заяви був повідомлений належним чином.

Суд вважає за можливе розглянути заяву про перегляд заочного рішення у відсутності сторін у справі, оскільки їх неявка згідно ч.І ст.231 ЦПК України не є перешкодою для розгляду заяви.

Згідно ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Вивчивши письмові докази, суд не вбачає підстав для задоволення заяву про перегляд заочного рішення, виходячи з наступного.

Відповідач зазначає однією з підстав перегляду заочного рішення те, що йому не було відомо про розгляд даної справи, а тому він не знав і не міг заявитися в судове засідання в день ухвалення заочного рішення. Крім того, зазначає, що він не отримував копії позовної заяви та ухвали про відкриття провадження у справі.

Проте, в матеріалах справи міститься відомості про те, що судом направлялися матеріали позову та судові повісток за адресою місця реєстрації відповідача.

Як вбачається з наявного в матеріалах справи зворотного поштового повідомлення , відповідач був належним чином повідомлений про дату судового засідання ( а.с.27). Будь-яких клопотань та заяв від відповідача до суду не надходило. Інші повідомлення про дати судових засідань повертались до суду за закінченням терміну зберігання ( а.с. 38,44), що є свідченням свідомого ухиляння відповідача від отримання поштових повідомлень направлених на його адресу.

Знаючи про те, що в суді знаходиться на розгляді позов ПАТ «ОТП Банк», відповідач про зміну свого місця проживання (перебування) суд до відома не поставив, що свідчить про порушення відповідачем обовязку встановленого ст.77 ЦПК України, а саме, зобовязання повідомити суд про зміну свого місця проживання.

Проте , незважаючи на дані обставини, суд вважає, що відповідач не з»явився до суду з поважних причин, проте дані обставини не дають суду підстави для скасування заочного рішення.

Згідно ч. 1 ст. 232 Цивільного процесуального кодексу України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Жодних доказів в підтвердження заявленого клопотання про перегляд заочного рішення , тобто доказів, які слугують на користь відповідача та мають істотного значення для правильного вирішення справи, зокрема на спростування висновків суду про наявну кредитну заборгованість відповідача, її розрахунку тощо , не надав.

Посилання відповідача, як на підставу скасування заочного рішення те, що судом не було враховано п.5ч.З ст. ЗУ «Про захист прав споживачів» щодо несправедливості договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації ( більш 50% вартості послуги) у разі невиконання ним зобовязань за договором та положення ч.З ст. 551 ЦК України, відповідно до якої , розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, також не можуть бути підставами для скасування заочного рішення виходячи з наступного.

З кредитного договору № CL-001/646/2005 від 20.07.2005 вбачається, що відповідач був ознайомлений з усіма умовами надання кредиту, що підтверджується його особистим підписом, тобто, відповідач був обізнаний щодо переваг та недоліків запропонованої схеми кредитування та погодився з ними, вважаючи їх прийнятними для себе. Крім того, суд вважає, що посилання відповідача на порушення його прав, як споживача згідно Закону України „Про захист прав споживачів є необгрунтованими, оскільки предметом спору є стягнення заборгованості, а не визнання кредитного договору недійсним чи окремих його положень .

З матеріалів справи також вбачається, що пеня нараховувалася за несвоєчасне виконання відповідачем зобовязань за кредитним договором за період з 20.11.2008 року по 29.04.2099 року та становить 15 618, 07 грн., тобто не є значно перевищеною по відношенню до розміру заборгованість по кредиту .

Крім того, застосування ч.3 ст. 551 ЦК України є право суду, а не його обовязком. Істотних обставин, які мають значення для застосування даної норми закону та відповідних доказів, відповідачем не надано.

Враховуючи вище наведене, суд не вбачає підстав для задоволення заяви про перегляд заочного рішення суду від 09.11.2010 року.

Керуючись ст. ст. 229-232 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника відповідача про перегляд заочного рішення по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: