Славутицький міський суд Київської області
РІШЕННЯ

іменем України

Справа №2-8/2011

(№2-495/2010)

20 січня 2011 року Славутицький міський суд Київської області у складі судді Орла А.С., при секретарі Носенко І.В., з участю:

представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4, представника відповідача ОСОБА_5, третьої особи ОСОБА_6,

представників третіх осіб ОСОБА_7, ОСОБА_8,

розглянувши у судовому засіданні у м. Славутичі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_9 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, про усунення перешкод у користуванні гаражем та зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_9 про визнання права власності та розподіл майна колишнього подружжя, треті особи: гаражно-будівельний кооператив «Мустанг», обслуговуючий кооператив гаражів «Протон», ОСОБА_6, -

УСТАНОВИВ:

У липні 2010 року ОСОБА_9 в особі своїх представників за довіреністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою з вимогами зобов'язати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звільнити гараж № 281, що знаходиться в гаражному кооперативі «Мустанг» м. Славутича та стягнути з них судові витрати. Зазначав, що відповідачі відмовляються звільнити приміщення гаражу, який знаходиться у його користуванні на підставі членства в гаражному товаристві, чим перешкоджають йому користуватися гаражем.

Відповідачка ОСОБА_3 подала до суду зустрічну позовну заяву про поділ майна колишнього подружжя з вимогами визнати за нею право власності та виділити у користування капітальний гараж № 281, розташований у гаражно-будівельному кооперативі «Мустанг» за адресою: м. Славутич, вул. Каштанова, вартістю 40 000 гривень, визнати за позивачем ОСОБА_9 право власності та виділити йому у користування капітальний гараж № 19/4 вартістю 40 000 гривень, розташований в обслуговуючому кооперативі гаражів «Протон» за адресою: м. Славутич. Чернігівський квартал та автомобіль марки ІЖ-2717, 2001 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, вартістю 24 000 гривень.

У процесі судового розгляду відповідачка ОСОБА_3 подала доповнення до позовної заяви, у якому просила провести поділ спільного майна подружжя наступним чином:

-визнати за нею право власності на будівельні матеріали і обладнання, які були використані в процесі будівництва капітального гаражу № 281, розташованого у гаражно- будівельному кооперативі «Мустанг» за адресою: м. Славутич, Київської області, вул. Каштанова, вартістю 40000 грн. та залишити їх у її користуванні;

-визнати за позивачем ОСОБА_9 право власності на транспортний засіб марки ІЖ- 2717, 2001 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, вартістю 24000 грн. та залишити його у користуванні ОСОБА_9.

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовувались тим, що зазначене майно набуто піл час перебування у шлюбі, є спільною сумісною власністю подружжя і підлягає поділу.

У судовому засіданні представники позивача просили первісний позов задовольнити, а зустрічний відхилити, посилаючись на те, що гаражі не є об'єктами права власності на нерухоме майно і не є будівельними матеріалами, тому не підлягають поділу.

Відповідач ОСОБА_4 просив первісний позов залишити без задоволення, пояснивши суду, що гаражем користувалися спільно всі члени сім'ї, а після того, як позивач залишив ключі від гаражу і виїхав в іншу місцевість, гараж залишився у їх подальшому користуванні за згодою правління кооперативу.

Представник відповідача ОСОБА_3 первісний позов не визнав, зустрічний просив задовольнити, пославшись на те, що після розірвання шлюбу між позивачем та відповідачкою набуте за час шлюбу майно вони поділили за домовленістю між собою. Гараж у кооперативі «Мустанг» залишився у користуванні відповідачки ОСОБА_3. автомобіль ІЖ та гараж у кооперативі «Протон» залишився позивачеві ОСОБА_9. який у подальшому його продав, а автомобіль передав за довіреністю у користування іншій особі.

Представник третьої особи - гаражно-будівельного кооперативу «Мустанг» ОСОБА_7 суду пояснила, що ОСОБА_9 згідно списків володільців гаражів значиться володільцем гаража № 281, а інші документи, які підтверджують прийняття його в члени кооперативу, не збереглися. За заявою дружини ОСОБА_9 - ОСОБА_3 згідно рішення правління від 25.10.2007 р. їй було видано дублікат свідоцтва про реєстрацію гаражу.

Представник третьої особи - обслуговуючого кооперативу гаражів «Протон» ОСОБА_8 суду пояснив, що згідно списків володільців гаражів ОГК «Протон» володільцем гаражу № 19/4 значиться ОСОБА_6. Документів про членство в кооперативі ОСОБА_9 не збереглося.

Третя особа ОСОБА_6 суду пояснила, що у 2006 році купила у ОСОБА_9 гараж № 19/4 у кооперативі «Протон», заплатила за переоформлення документів і їй було видано відповідний ордер. У подальшому сплачувала кооперативу членські внески та оплачувала вартість спожитої електроенергії.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, третіх осіб та їх представників, показання свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, дослідивши надані сторонами письмові докази, суд вважає первісний позов таким, що задоволенню не підлягає, зустрічний позов таким, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу, виданого ОСОБА_13 селищною радою Чернігівського району Чернігівської області, ОСОБА_9, - позивач у справі, та ОСОБА_14, - відповідач у справі, уклали шлюб 19 липня 1975 року, актовий запис № 29. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловікові - ОСОБА_9, дружині - ОСОБА_9.

Рішенням Славутицького міського суду Київської області у справі № 2-16/2008 від 15.01.2008 р., яке набрало законної сили 26.01.2008 р., шлюб між ними було розірвано.

Згідно свідоцтва про реєстрацію гаража, виданого гаражно-будівельним кооперативом «Мустанг» м. Славутича 31.10.2007 р., ОСОБА_9, - позивач у справі, є володільцем гаража № 281, площею 24 м. кв., розміром 6x4.

З довідки голови ГБК «Мустанг» від 08.06.2010 р. вбачається, що ОСОБА_9 є членом ГБК «Мустанг» з 1998 р., але з 2007 року гараж № 281 не використовує у власних потребах, маючи заборгованість по членських внесках, які підлягають обов'язковій сплаті, з 2002 року. 17.08.2007 р. ОСОБА_3 було сплачено заборгованість по членських внесках з 2002 року з наступним використанням нею даного гаража у власних потребах. По цей час ОСОБА_3 регулярно сплачує членські внески та користується вказаним гаражем у власних потребах.

З матеріалів справи видно, що 10.08.2007 р. ОСОБА_3 звернулася із заявою до голови правління ГБК «Протон», у якій повідомила, що як дружина ОСОБА_9, який є членом кооперативу, буде користуватися гаражем № 281 з 10.08.2007 р. і зобов'язується сплатити заборгованість по членським внескам та своєчасно сплачувати їх у подальшому, оскільки чоловік на даний час не проживає в м. Славутичі.

Також з матеріалів справи вбачається, що 31.10.2007 р. ОСОБА_3 звернулася із заявою до голови правління ГБК «Протон», у якій просила видати їй дублікат свідоцтва про реєстрацію гаража № 281 у зв'язку з перереєстрацією власників гаражів та в інтересах збереження права її чоловіка ОСОБА_9 на членство в ГБК «Протон», оскільки він був власником цього гаража з моменту його будівництва і по цей час, проте на даний час у м. Славутичі не проживає, тому вона буде користуватися гаражем і виконувати обов'язки члена кооперативу.

Допитаний у судовому засіданні як свідок ОСОБА_10 показав, що будівництво гаражів у ГБК «Мустанг» велося у 1990 році спільними зусиллями членів кооперативу за рахунок особистих коштів та з матеріалів майбутніх власників гаражних боксів.

Зазначені обставини підтвердили допитані у судовому засіданні як свідки ОСОБА_11, ОСОБА_12.

Згідно п. 2.1., 2.2. Статуту кооперативу по будівництву та експлуатації гаражів «Мустанг» кооператив створюється з метою задоволення потреб членів кооперативу в належному зберіганні особистих транспортних засобів та їх ремонту. Реалізація потреб членів кооперативу в зберіганні транспортних засобів здійснюється шляхом спільного будівництва, експлуатації та охороні гаражів на особисті кошти членів кооперативу. Відповідно до п. 9.1. цього Статуту член кооперативу, зокрема, має право розпоряджатися і користуватися гаражем, одержувати в установленому порядку ордери на користування з наступною приватизацією у відповідності до законодавства України, а також передати право користування гаражем іншим особам на умовах оренди, обміну, дарування або продажу з реєстрацією факту передачі в правлінні кооперативу. Згідно п. 9.2. цього Статуту член кооперативу зобов'язаний, зокрема, виконувати вимоги Статуту, регулярно сплачувати внески в строки, встановлені органами управління кооперативом.

Таким чином судом встановлено, що ОСОБА_9, - позивач у справі, під час шлюбу з ОСОБА_3, - відповідачем у справі, побудував гараж під № 281 у ГБК «Мустанг» і став членом зазначеного кооперативу. У подальшому, будучи членом ГБК «Мустанг», ОСОБА_9, всупереч його Статуту, обов'язки члена кооперативу не виконував, з 2007 року гаражем не користується взагалі і не виконує обов'язків члена кооперативу. У зв'язку з цим виконання його обов'язків та користування гаражем, які виникають з членства в кооперативі, з 10.08.2007 р. за згодою органу управління кооперативом взяла на себе на той час його дружина ОСОБА_3, - відповідачка у справі, що не суперечить положенням Статуту ГБК «Мустанг».

Як пояснив у судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 та підтвердила свідок ОСОБА_11, проживаючи однією сім'єю, вони разом з ОСОБА_3 продовжують користуються гаражем № 281 у ГБК «Мустанг», яким перестав користуватися ОСОБА_9 після того як припинив спільне проживання та ведення спільного господарства з ОСОБА_3 і виїхав в іншу місцевість.

Доказів того, що відповідачі неправомірно користуються спірним гаражем, внаслідок чого створюють перешкоди у його користуванні позивачеві, представники позивача суду не надали і цих обставин не довели.

Виходячи з цього, немає достатніх підстав для задоволення первісного позову та покладення на відповідачів обов'язку звільнити гараж № 281, що знаходиться у гаражному кооперативі «Мустанг».

Для задоволення зустрічного позову в частині визнання за позивачем та відповідачем права власності на гаражі та будівельні матеріали, використані в процесі їх будівництва немає достатніх підстав, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Згідно положень ст. 61 цього Кодексу об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно ст. 63 цього Кодексу дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 65 цього Кодексу дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя.

З наданої суду копії ордеру № 19/4 на капітальний гараж у ГБТ «Протон» від 22.03.2003 р., виданого за рішенням правління ГБТ «Протон» від 31.01.2002 р.. вбачається, що він побудований і належить ОСОБА_9, - позивачеві у справі.

Правовстановлюючих документів на право власності як на капітальний гараж № 281 у ГБК «Мустанг» так і на капітальний гараж № 19/4 у ОКГ «Протон» представником відповідача суду не надано.

З матеріалів справи вбачається, що будівництво спірних гаражів як у ГБК «Мустанг» так і у ОКГ «Протон» було проведено без додержання чинного законодавства, у встановленому законодавством порядку вони не були введені в експлуатацію, тобто є об'єктами самочинного будівництва.

За правилами ч. 1 і 2 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

За визначенням ст. 181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі.

За визначенням ст. 187 і 188 ЦК України складовою частиною речі є все те, що не може бути відокремлене від речі без її пошкодження або істотного знецінення. При переході права на річ її складові частини не підлягають відокремленню. Якщо кілька речей утворюють єдине ціле, що дає змогу використовувати його за призначенням, вони вважаються однією річчю (складна річ). Правочин, вчинений щодо складної речі, поширюється на всі її складові частини, якщо інше не встановлено договором.

Виходячи з цих положень закону будівлі спірних гаражів є складними речами, які належать до нерухомого майна. Тому їх складові частини у виді будівельних матеріалів та обладнання, використаних при їх будівництві, які не можуть бути відокремленими від них без їх пошкодження, не можуть вважатися самостійними об'єктами цивільних прав та обов'язків у розумінні ст. 179 ЦК України і не підлягають поділу між колишнім подружжям, - сторонами у справі.

Крім того, з пояснень у судовому засіданні третьої особи ОСОБА_6 та наданих нею документів видно, що відчуження позивачем ОСОБА_9 спірного гаражу № 19/4 у ОКГ «Протон» було проведено у 2006 році, тобто під час шлюбу та ведення спільного господарства з відповідачкою ОСОБА_3, яка цю угоду купівлі-продажу не оспорювала, знаючи про її укладення.

Тому суд виходить з презумпції взаємної згоди подружжя на укладення цього договору, закріпленого ст. 65 СК України та використання одержаного за цим договором в інтересах сім'ї.

Зустрічний позов в частині поділу автомобіля ІЖ та визнання права власності на нього за позивачем підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як видно з листа начальника Славутицького РЕВ ДАІ від 15.06.2010 р. на адресу адвоката АО «Юридична консультація «Захист», згідно бази реєстрації за ОСОБА_9 зареєстрований, зокрема, автомобіль марки ІЖ - 2717, 2001 року випуску, коричневого кольору, державний номерний знак НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію КХС 344490 на підставі довідки-рахунку від 21.12.2001 р..

Оскільки автомобіль придбаний позивачем ОСОБА_9 під час шлюб' з відповідачем ОСОБА_3, то за правилом ст. 60 СК України є об'єктом права спільної сумісної власності колишнього подружжя.

Як пояснили у судовому засіданні представники позивача, вказаний автомобіль переданий ОСОБА_9 на підставі довіреності у користування іншій особі після розірвання шлюбу з ОСОБА_3.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

За правилом ч. 2, 4 і 5 ст. 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замісць його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Оскільки жодна сторона не вчинила зазначених дій, суд, виходячи з презумпції рівності часток подружжя та неподільності речі, вважає правильним визнати за кожним із колишнього подружжя право власності на одну другу частку автомобіля і залишити його у спільному користуванні.

Розподіл документально підтверджених судових витрат між сторонами суд здійснює за правилами ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 209, 212-215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні первісного позову відмовити.

Зустрічний позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_9 та ОСОБА_3 у рівних частках, по одній другій частці за кожним, право власності на автомобіль марки ІЖ-2717, 2001 року виготовлення, державний номерний знак НОМЕР_1, зареєстрований Славутицьким РЕВ ДАІ Київської області за ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу КХС344490 від 06.02.2002 р. і залишити його у їх спільному користуванні.

У задоволенні іншої частини зустрічного позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_3 1 180 гривень судових витрат.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд.

Апеляційні скарги на рішення можуть бути подані протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні при проголошенні рішення - у той же строк з дня одержання його копії.

Суддя