АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
________________________________________ _________________________
Справа № 22-ц-894/2011 р. Головуючий 1 інст.: ПілюгінаО.М.
Категорія -«земельні правовідносини» Доповідач : Піддубний Р.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2011 року. м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого: судді Піддубного Р.М.,

суддів: Солодкова А.А, ОСОБА_1,

при секретарі: Соколовій А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Харківського районного суду Харківської області від 17 грудня 2010 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Харківської обласної державної адміністрації, Харківської районної державної адміністрації Харківської області, ОСОБА_3 про скасування розпоряджень субєктів владних повноважень, договору оренди земельної ділянки, визнання першочергового права на отримання земельної ділянки, зобовязання вчинити певні дії, -

встановила:

У лютому 2010 року ОСОБА_2 звернулась до суду з названим позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі протоколу засідання профспілкового комітету дослідного господарства «Українка» Інституту тваринництва ОСОБА_4 Аграрних наук № 18 від 20 жовтня 1992 року їй було виділено у користування для ведення особистого селянського господарства земельну ділянку площею 0,15 га. Рішенням Кулиничівської селищної ради Харківського району Харківської області від 26 грудня 2003 року зазначену земельну ділянку надано їй на умовах оренди для індивідуального городництва, а 19 квітня 2004 року між нею та головою Кулиничівської селищної ради Харківського арену Харківської області укладено договір оренди земельної ділянки на строк пять років. Посилаючись на те, земельну ділянку, якою з 1992 року вона користується для ведення особистого селянського господарства, на підставі розпоряджень Харківської обласної державної адміністрації № 109 від 07.03.2008 року та розпоряджень Харківської районної державної адміністрації Харківської області № 1686 від 05.10.2006 року, № 543 від 28.03.2007 року в складі земельної ділянки загальною площею 1,89 га незаконно надано в оренду відповідачу ОСОБА_3, ОСОБА_2 просила зазначені розпорядження та укладений між 15 травня 2008 року між ОСОБА_3 та Харківською районною державною адміністрацією договір оренди земельної ділянки площею 1,89 га на території Кулиничівської селищної ради скасувати, визнати її першочергове та пріоритетне право на земельну ділянку та зобовязати ОСОБА_3 демонтувати встановлений на ній паркан.

Представники відповідачів позов не визнали, посилаючись на його безпідставність.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 17 грудня 2010 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права просила рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доиовідача, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про скасування (визнання недійсними) розпоряджень Харківської обласної та Харківської районної державних адміністрацій, суд першої інстанції виходив із недоведеності позивачкою фактів порушення оскаржуваними рішеннями її законних прав та інтересів та керувався тим, що такий спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Проте повністю погодитись з такими висновками не можна.

Судовим розглядом встановлено, що розпорядженням Харківської районної державної адміністрації № 1686 від 05.10.2006 року відповідачу ОСОБА_3 було надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 1,89 га за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення, несільськогосподарських угідь, які перебували в постійному користуванні Інституту тваринництва УАН, розташованої за межами населеного пункту на території Кулиничівської селищної ради Харківського району для реконструкції та експлуатації будівель кулінарного цеху та будівлі їдальні в офісні та складські приміщення. Розпорядженням Харківської районної державної адміністрації № 543 від 28.03.2007 року внесено зміни до розпорядження № 1686 - виключено вказівку про перебування земельної ділянки у користуванні Інституту тваринництва. Розпорядженням Харківської обласної державної адміністрації № 109 від 07.03.2008 року було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надано в оренду громадянину ОСОБА_3 зі зміною цільового призначення на землі промисловості, транспорту, звязку, енергетики, оборони та іншого призначення земельну ділянку площею 1,89 га за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення несільськогосподарських угідь для реконструкції та експлуатації будівель кулінарного цеху та будівлі їдальні в офісні та складські приміщення, розташованої за межами населеного пункту на території Кулиничівської селищної ради Харківського району строком на 49 років.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, які виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Частиною 1 статті 2 КАС визначено, що завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно- правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень.

Частиною 2 статті 2 КАС передбачено, що до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією або законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 3 вказаного Кодексу справа адміністративної юрисдикції - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший субєкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 17 КАС до компетенції адміністративних судів віднесено, зокрема, спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів або правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності. Вжитий у цій процесуальній нормі термін «суб'єкт владних повноважень» означає орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхню посадову чи службову особу, інший суб'єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень (пункт 7 частини 1 статті 3 КАС).

Таким чином, спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій належать до компетенції адміністративних судів.

Статтею 118 Конституції України, ст. 1 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» від 09.04.1999, № 586 визначено, що виконавчу владу в областях і районах, містах Києві та Севастополі здійснюють місцеві державні адміністрації. Місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади. Місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою.

Згідно з п. «а» ст. 17 Земельного кодексу України розпорядження землями державної власності в межах, визначених цим Кодексом належить до повноважень місцевих державних адміністрацій.

Таким чином, місцеві державні адміністрації є суб'єктами владних повноважень, які на основі законодавства виконують владні управлінські функції в галузі земельних відносин, зокрема, щодо розпорядження землями державної власності,

Отже, у розглянутій справі виник спір фізичної особи із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження рішень, прийнятих останнім при здійснені владних управлінських функцій на основі законодавства, а тому такий спір підлягає вирішенню в порядку адміністративного, а не цивільного, судочинства.

Відповідно до ст. 16 ЦПК не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Частиною 1 ст. 310 ЦПК передбачено, що рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі з підстав, визначених статтею 205 цього Кодексу, зокрема, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про скасування розпорядженням Харківської обласної державної адміністрації № 109 від 07 березня 2008 року, розпорядження Харківської районної державної адміністрації Харківської області № 1686 від 05 жовтня 2006 року, № 543 від 28 березня 2008 року підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі в цій частині.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про скасування укладеного 15.05.2008 року між Харківською районною держадміністрацією та ОСОБА_3 договору оренди земельної ділянки площею 1,89 га, суд першої інстанції обгрунтовано виходив і недоведеності позивачкою того, що земельну ділянку, якою вона на підставі укладеного 19 квітня 2004 року з Кулиничівською селищною радою Харківського району Харківської області договору оренди користується останні 15 років, оскаржуваним договором було передано в оренду відповідачу, оскільки з рішення Кулиничівської селищної ради Харківського району Харківської області від 26.12.2003 року «Про надання земельної ділянки в смт. Кулиничі гр. ОСОБА_2І.» та самого договору оренди від 19 квітня 2004 року вбачається, що позивачці було надано в оренду земельну ділянку площею 0,15 га в межах населеного пункту «Кулиничі», тоді як предметом договору оренди від 15.05.2008 року є земельна ділянку поза межами населеного пункту.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 125 ЗК право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Доказів того, що укладений 19 квітня 2004 року між Кулиничівською селищною радою Харківського району Харківської області та ОСОБА_2 договір оренди земельної ділянки площею 0,15 га було зареєстровано останньою у встановленому законом порядку матеріали справи не містять, у звязку з чим позивачка не набула права оренди вказаною земельною ділянкою.

Судом першої інстанції також правильно не взято до уваги доводи позивачки про правомірність користування земельною ділянкою на підставі рішення профспілкового комітету дослідного господарства «Українка» Інституту тваринництва, оскільки профспілкова організація не мала повноважень щодо розпорядження землею, яка перебувала у державні або колективній власності.

Щодо визнання за позивачкою права на земельну ділянку у звязку з користуванням нею протягом останніх пятнадцяти років судова колегія зазначає наступне.

Статтею 119 ЗК встановлено, що громадяни, які відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання в користування. Передача земельної ділянки у власність або у користування громадян на підставі набувальної давності здійснюється в порядку, встановленому цим Кодексом.

Таким чином, сама по собі наявність строку набувальної давності не є єдиною та безпосередньою підставою для виникнення в особи права власності або права користування земельною ділянкою. Вона є лише умовою для застосування інших способів встановлення цих прав. Набувальна давність користування земельною ділянкою згідно з указаною статтею є лише підставою для звернення до органу державної влади, або органу місцевого самоврядування з відповідним клопотанням щодо оформлення правовстановчих документів на земельну ділянку. При цьому, земельна ділянка, яка вже була передана у власність одній особі на підставі рішення відповідного органу, не може бути передана у власність іншій особі лише в силу права, яке виникло у неї у зв'язку з набувальною давністю.

Задоволення вищевказаного клопотання й оформлення відповідних документів про право власності або користування на підставі набувальної давності здійснюється в порядку, встановленому зазначеним Кодексом. При отриманні відмови в задоволенні зазначеного клопотання або залишення його без розгляду особа має право оскаржити такі дії органу виконавчого влади чи місцевого самоврядування до суду в установленому законодавством порядку, а визнання за особою пріоритетного та першочергового права на земельну ділянку не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, у звязку з чим рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про скасування (визнання недійсними) рішень субєктів владних повноважень підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі, а в іншій частині - залишенню без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 310, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 17 грудня 2010 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про скасування розпорядженням Харківської обласної державної адміністрації № 109 від 07 березня 2008 року, розпорядження Харківської районної державної адміністрації Харківської області № 1686 від 05 жовтня 2006 року, № 543 від 28 березня 2008 року скасувати, провадження у справі в цій частині закрити.

В іншій частині рішення Харківського районного суду Харківської області від 17 грудня 2010 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий суддя

Судді