Дніпровський районний суд м.Дніпродзержинська
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 червня 2011 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, у складі:

головуючого судді Багбая Є.Д.

при секретарі Чорній О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 яка діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОКП «Дніпродзержинське БТІ» про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОКП «Дніпродзержинське БТІ» про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним. На обґрунтування позову зазначає, що ОСОБА_2 її батьку ОСОБА_5 та сестрі позивача ОСОБА_6 на праві спільної сумісної власності належала квартира за адресою: м. Дніпродзержинськ пр. Дружби Народів 53-116. ОСОБА_2 та ОСОБА_6 проживають в ОСОБА_7 та є громадянами ОСОБА_7. Наприкінці 2008 року їм стало відомо, що їх батько ОСОБА_5 помер в вересні 2008 року. Також їм стало відомо, що 5 вересня 2008 року між ОСОБА_5 та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу квартири. ОСОБА_5 діяв від свого імені та згідно довіреностей від імені ОСОБА_2 та ОСОБА_6. Але ані ОСОБА_2 ані ОСОБА_6 в той період видачі довіреностей в Україні не були довіреності на імя батька щодо продажу квартири не видавали. Представник позивача просить визнати договір купівлі продажу квартири недійсним та та застосувати реституцію.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному обсязі згідно обставин викладених в позові, просить його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_4 та її представник позов не визнали повністю, пояснили суду, що ОСОБА_4 на даний момент є власником спірної квартири, яку вона придбала 13 січня 2010 року на підставі договору купівлі-продажу квартири у ОСОБА_8. Попередній власник нічого щодо належності чи порушення порядку придбання квартири нею не зазначала, ОСОБА_4 вважає, що правомірно придбала квартиру і є законним власником квартири, вимоги позивача вважає безпідставними та необгрунтованими.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявилася, неодноразово повідомлялася про час та місце проведення судового засіданні згідно вимог ЦПК України, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи суду не надавала, заперечень проти позову також не надавала.

Представник відповідача ОКП «Дніпродзержинське БТІ» в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розгляду справи суду не надавала, заперечень проти позову також не надавала.

Судом досліджені письмові докази по справі:

- свідоцтвом про смерть /а.с. 10 Т.1/, згідно якого підтверджується факт та дата смерті ОСОБА_5;

- копія технічного паспорту на квартиру та особового рахунку /а.с. 11-12а Т.1/, згідно яких підтверджується що право власності на квартиру оформлено на ОСОБА_5, ОСОБА_2, Казидуб.А.П.;

- нотаріально посвідченою заявою ОСОБА_2 /а.с. 13 Т.1/, згідно якої остання заявила, що згоди на відчуження її батьком спірної квартири не давала;

- нотаріально посвідченою заявою ОСОБА_6 /а.с. 20 Т.1/, згідно якої остання заявила, що згоди на відчуження її батьком спірної квартири не давала;

- витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно /а.с. 48 Т.1/, згідно якого підтверджується, що спірна квартира знаходиться у приватній спільній сумісній власності;

- довіреності ОСОБА_2 та Казидуб.А.П. на імя ОСОБА_5 щодо розпорядження належними ним частками квартири /а.с. 54, 55 Т.1, 4, 6 Т.2/, згідно яких останні надавали повноваження щодо продажу квартири своєму батькові;

;

- договір купівлі продажу квартири /а.с. 56 Т.1/, згідно якого підтверджується продаж квартири ОСОБА_5 від свого імені та імені дочок відповідачу ОСОБА_3;

- протокол судового засідання Радянського районного суду м. Красноярску ОСОБА_7 /а.с. 70-71 Т.1/, згідно якого підтверджується, що ОСОБА_6 допитана я якості свідка та попереджена про кримінальну відповідальність вказала, що не видавала довіреність на продаж квартири батькові та взагалі не була в Україні останні 7 років;

- договір купівлі продажу квартири /а.с. 88 Т.1/, згідно якого підтверджується продаж спірної квартири ОСОБА_8 ОСОБА_4 13 січня 2010 року;

- протокол судового засідання Хабаровського районного суду Хабаровського краю ОСОБА_7 /а.с. 95-96 Т.1/, згідно якого підтверджується, що ОСОБА_2 допитана я якості свідка та попереджена про кримінальну відповідальність вказала, що не видавала довіреність на продаж квартири батькові та взагалі не була в Україні в той час;

- копії паспортів /а.с. 7, 8/, надані нотаріусом, згідно яких особи які видавали довіреності посвідчували свої особи як ОСОБА_2 та Казидуб.А.П.;

- лист Дніпродзержинського МУ ГУМВС України в Дніпропетровській області /а.с. 22 Т.2/, згідно якого підтверджується, що паспорти які надавалися нотаріусу особами які видавали довіреності як ОСОБА_2 та Казидуб.А.П. ніколи не видавалися в реєстрації не значаться;

В судовому засіданні встановлено:

ОСОБА_5, ОСОБА_2 та Казидуб.А.П. на праві приватної спільної сумісної власності належала квартира яка знаходиться за адресою: за адресою: м. Дніпродзержинськ пр. Дружби Народів 53-116. ОСОБА_2 та ОСОБА_6 проживають в ОСОБА_7 та є громадянами ОСОБА_7. Наприкінці 2008 року їм стало відомо, що їх батько ОСОБА_5 помер в вересні 2008 року. Також їм стало відомо, що 5 вересня 2008 року між ОСОБА_5 та відповідачем ОСОБА_3 було укладено договір купівлі-продажу квартири. ОСОБА_5 діяв від свого імені та згідно довіреностей від імені ОСОБА_2 та ОСОБА_6. Але ані ОСОБА_2 ані ОСОБА_6 в той період видачі довіреностей в Україні не були довіреності на імя батька щодо продажу квартири не видавали. 13 січня 2010 року спірна квартира була продана ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу відповідачу ОСОБА_4, останній нічого не було відомо щодо обставин продажу квартири ОСОБА_5 ОСОБА_3.

Згідно ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. У разі вчинення одним із співвласників правочину щодо розпорядження спільним майном вважається, що він вчинений за згодою всіх співвласників. Згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Співвласники мають право уповноважити одного з них на вчинення правочинів щодо розпорядження спільним майном. Правочин щодо розпорядження спільним майном, вчинений одним із співвласників, може бути визнаний судом недійсним за позовом іншого співвласника у разі відсутності у співвласника,

який вчинив правочин, необхідних повноважень.

Згідно ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання право чинів недійсними» Реституція як спосіб захисту цивільного права (частина перша статті 216 ЦК) застосовується лише в разі наявності між сторонами укладеного договору, який є нікчемним чи який визнано недійсним. У звязку з цим вимога про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, за правилами реституції може бути предявлена тільки стороні недійсного правочину. Норма частини першої статті 216 ЦК не може застосовуватись як підстава позову про повернення майна, переданого на виконання недійсного правочину, яке було відчужене третій особі. Не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК. Відповідно до частини пятої статті 12 ЦК добросовісність набувача презюмується. Якщо судом буде встановлено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі й те, що продавець не мав права відчужувати майно, це може свідчити про недобросовісність набувача і є підставою для задоволення позову про витребування у нього майна.

Згідно ч. 1 ст. 388 ЦК України Якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка

не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:

1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;

2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;

3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом

Згідно зі ст.. 57 ЦПК України докази встановлюються на підставі...пояснень сторін... допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів...

Згідно статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно зі ст. 61 ЦПК України , обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Проаналізувавши об'єктивні дані, що вищевикладені в судовому рішенні, засновані на представлених сторонами й досліджених судом доказах, суд вважає що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне.

Судом встановлено, що співвласниками квартири ОСОБА_2 та ОСОБА_6. не надавалися повноваження ОСОБА_5 на вчинення правочинів щодо розпорядження спільним майном квартирою. Вищезазначене підтверджено показаннями ОСОБА_2 та ОСОБА_6 як свідків та письмовими доказами по справі згідно яких паспорти на підставі яких видавалися довіреності наколи на імя ОСОБА_2 та ОСОБА_6 не видавалися. Таким чином підтверджено недійсність правочину а саме договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_5 від свого імені та від імені ОСОБА_2 та ОСОБА_6, та ОСОБА_3 5 вересня 2008 року і посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_9, зареєстровано в реєстрі 4614. Щодо вимог представника позивача застосувати реституцію суд вважає за необхідне відмовити оскільки згідно вимог закону реституція може бути застосована лише у випадку її предявлення до сторони недійсного правочину в даному випадку до ОСОБА_3. Судом встановлено, що спірна квартира належить на праві власності ОСОБА_4, представником позивача суду не доведено, що остання є недобросовісним набувачем, чи є підстави передбачені для витребування майна згідно ст. 388 ЦК України. Згідно закону її добросовісність як набувача майна презюмується. Судом не встановлено, і представником позивача не доведено, що набувач знав чи міг знати про наявність перешкод до вчинення правочину, в тому числі й те, що продавець не мав права відчужувати майно. Виходячі з вищевикладеного вимоги представника позивача щодо застосування реституції задоволенню не підлягають. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_3 в частині задоволених вимог позивача.

На підставі ст. 369, 216, 388 ЦК України, керуючись ст. 8,10, 59, 60, 61, 83, 209, 213-215, 218 ЦПК України, суд ,-

ВИРІШИВ :

Позов представника позивача ОСОБА_1 яка діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОКП «Дніпродзержинське БТІ» про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним задовольнити частково.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_5 від свого імені та від імені ОСОБА_2 та ОСОБА_6, та ОСОБА_3 5 вересня 2008 року і посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу ОСОБА_9, зареєстровано в реєстрі 4614.

В іншій частині позовних вимог представника позивача ОСОБА_1 яка діє в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 ОКП «Дніпродзержинське БТІ» про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати в розмірі 8,50 гривень судового збору та 7,50 гривень витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя

Дніпровського районного суду

м. Дніпродзержинська Є.Д. Багбая