Справа № 22-ц-1007/11 Головуючий у І інстанції Грибанова Ю.Л.
Категорія 26 Доповідач у 2 інстанції Поліщук М.А.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 лютого 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Поліщука М.А..

суддів: Малорода О.І., Голуб С.А.

при секретарі: Мягкій Т.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 листопада 2010 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання кредитного договору частково недійсним, розірвання кредитного договору, визнання недійсним договору застави, визнання договору поруки таким, що втратив чинність.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, перевіривши матеріали цивільної справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2010 року ОСОБА_2 і ОСОБА_3 звернулись в суд із вказаним позовом і просили визнати частково недійсним пункт 1.1 договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу, укладеного 19 липня 2007 року між публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» і ОСОБА_2 в частині надання кредиту в доларах США, розірвати вказаний кредитний договір, не визнавши стягнення з ОСОБА_2 суми коштів в розмірі 23 088 доларів США 49 центів, зобов'язати відповідача прийняти від ОСОБА_2 суму у розмірі 16 666,60 доларів США з розстрочкою платежів на 60 місяців за таких умов, що місячний платіж складатиме 2201,38грн., визнати недійсним договір про надання споживчого кредиту в частині застави автомобіля та зобов'язати публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» зняти заборону щодо відчуження транспортного засобу Berlingo», 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1, визнати таким, що втратив чинність договір поруки від 19 липня 2007 року між публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» і ОСОБА_3

Позовні вимоги обґрунтовувані тим, що умови кредитного договору в частині надання та погашення кредиту у доларах США є несправедливим по відношенню до позивача як споживача, який несе ризик знецінення національної валюти, порушенням частини 3 ст.13 ЦПК України. Крім цього у банку відсутня індивідуальна ліцензія та письмовий дозвіл на використання готівкової іноземної валюти, відповідач в порушення вимог ст.1056-1 ЦК України в односторонньому порядку збільшував відсоткову ставку. Підставою для розірвання кредитного договору позивач вважає зміну офіційного курсу національної валюти по відношенню до доларів США , що вважає істотною зміною обставин.

Рішенням Васильківського районного суду Київської області від 16 листопада 2010 року позов задоволено частково. Визнано недійсним пункт 1.1 Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу, укладеного 19 липня 2007 року між акціонерним комерційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 в частині надання банком та отримання позичальником кредиту в доларах США. Зобов'язано публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» зарахувати сплачені позивачем кошти в перерахунку на гривні.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 просять рішення суду в частині позовних вимог про визнання недійсним застави транспортного засобу, визнання договору поруки таким, що втратив чинність скасувати, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суду приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги із наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд виходив із того, що ОСОБА_2 відповідно до кредитного договору кредитні кошти в сумі 20 000 доларів США не отримувала, а отримала кредит в сумі 101 000грн., а тому пункт 1.1 Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу підлягає визнанню недійсним. Відмовляючи в іншій частині позовних вимог, суд виходив із того, що позовні вимоги є недоведеними.

Проте із вказаними висновками в частині задоволених вимог погодитись не можна, оскільки судом неповно з'ясовано обставини справи, висновки суду не відповідають обставинам справи і не узгоджуються із вимогами закону.

Суд першої інстанції встановив наступні обставини, які не оспорюються.

19 липня 2007 року ОСОБА_2 і акціонерний комерційний інноваційний банк «Укрсиббанк»уклали договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу, за умовами якого (п.1.1) банк зобов'язався надати позичальнику кредит в сумі 20 000 доларів США для придбання автомобіля а позичальник зобов'язався повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту із сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 13% річних.

В забезпечення виконання грошових зобов'язань за кредитом позичальник передав в заставу рухоме майно -автомобіль марки roen Berlingo», 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1.

В цей-же день між акціонерним комерційним інноваційним банком »Укрсиббанк»і ОСОБА_3 було укладено договір поруки, згідно якого ОСОБА_3 як поручитель зобов'язався перед банком відповідати за невиконання ОСОБА_2 зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу.

При апеляційному розгляді встановлено невідповідність висновків суду про отримання ОСОБА_2 кредиту в сумі 101 000грн.

Як вбачається із матеріалів справи відповідно до заяви на видачу готівки від 20.07.2007року банк відповідно до п.1.5 Кредитного договору зарахував на поточний рахунок ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 20 000 доларів США. В цей -же день ОСОБА_2 здійснила валютно-обмінну операцію із доларів США на гривню та відповідно до поданої заяви було здійснено переказ готівки 101 000грн. за придбання автомобіля марки Berlingo», 2007 року випуску (а.с.67-69).

Вказані обставини свідчать про відсутність правових підстав для визнання недійсним пункту 1.1 Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу та зобов'язання відповідача зарахувати сплачені позивачем кошти в перерахунку на гривні.

Колегія суддів погоджується із висновками суду про відмову в задоволенні іншої частини позовних вимог за недоведеністю.

Статтею 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 самостійно обрала валюту кредитування, відповідно до п.1.1 Кредитного договору усвідомлювала можливість виникнення курсових різниць(коливань) валюти кредитування, підписанням договору засвідчила згоду з умовами договору.

Відповідач довів, що дотримався вимог п.2.1 Договору поруки і повідомляв ОСОБА_3 про зміну відсоткової ставки за кредитним договором (а.с.50,52), тому суд обґрунтовано відмовив в задоволенні вимог про визнання договору поруки таким, що втратив чинність.

Враховуючи вказані обставини, відповідно до ст.309 ЦПК України, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, рішення суду в частині визнання недійсним пункту 1.1 Договору в частині надання банком та отримання позичальником кредиту в доларах США підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення, яким у задоволенні позовних вимог в цій частині відмовити за необґрунтованістю цих позовних вимог.

В іншій частині рішення суду є законним і обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не взяв до уваги, що договір застави транспортного засобу підлягав нотаріальному посвідченню не заслуговують на увагу, оскільки на час укладення договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу 19 липня 2007 року редакція ч.2 ст.13 Закону України «Про заставу» не передбачала дотримання умови про нотаріальне посвдчення договору застави транспортного засобу.

Інші доводи апеляційної скарги про неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального права є необґрунтованими.

Керуючись ст. ст. 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 листопада 2010 року в частині позовних вимог про визнати недійсним договору про надання споживчого кредиту в частині застави автомобіля скасувати і ухвалити нове рішення:

В задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту в частині застави автомобіля -відмовити.

В іншій частині рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16 листопада 2010 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Судді