Справа № 2-86/11
Провадження № 2/540/4400/11
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

м. Донецьк

19 серпня 2011 р.

Петровський районний суд м. Донецька в
складі: головуючого - суддя Іванов В.М.,
при секретарі Абрамчук А.В., за участю
сторін та їх представників,
розглянувши в відкритому судовому
засіданні справу за позовною заявою

ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання заповіту
недійсним, -

В С Т А Н О В
И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_2 про визнання заповіту
недійсним.

Вимоги позивача мотивовані тим, що 2
липня 2010 року померла його рідна сестра
ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, якій на праві
власності належала квартира АДРЕСА_1, в
Петровському районі м. Донецька.
Позивач є єдиним родичем померлої.
Після смерті сестри позивач звернувся
до нотаріальної контори де дізнався, що
в день смерті його сестра склала
заповіт, в якому заповіла спірну
квартиру на ім’я відповідачки. Позивач
вважає, що оскільки його сестра
перебувала в тяжкому стані внаслідок
хвороби, вона не могла керувати своїми
діями, чим скористалася відповідачка,
запросила нотаріуса, який належним
чином не переконавшись у стані ОСОБА_3
уклав заповіт, а тому позивач просить
суд визнати заповіт недійсним.

В судовому засіданні позивач
підтвердив позовні вимоги, суду
пояснив, що останній раз він бачив
сестру 17-18 червня 2010 року, відвідував її
в лікарні, вона жалувалась йому на
постійні болі, та погіршення
самопочуття., вона розмовляла з трудом,
погано пересувалася. 21 червня 2010 року
він поїхав у відрядження, та повернувся
лише 22 липня 2010 року, саме тоді він
дізнався про смерть сестри. До смерті
сестра постійно казала йому, що
відчуває, що скоро помре, та постійно
казала, що оскільки він її єдиний
рідний чоловік. В січні 2010 року сестра
знаючи, що хворіє не виліковною
хворобою віддала йому документи на
квартиру, та постійно стверджувала, що
після її смерті квартира повинна
дістатися йому, оскільки він єдиний її
рідний чоловік. Вважає, що відповідачка
скористалася станом в якому перебувала
його сестра, яка не усвідомлювала своїх
дій та не могла керувати ними,
запросила нотаріуса, який належним
чином не переконавшись у стані ОСОБА_3
уклав заповіт.

Відповідачка в судовому засіданні
позов не визнала, суду пояснила, що
померла ОСОБА_3 та позивач по справі її
двоюрідні сестра та брат. З ОСОБА_3 вони
спілкувались на протязі всього життя.
ОСОБА_3 дійсно тяжко хворіла, оскільки у
неї не було близьких родичів, крім
брата –позивача, який не приділяв їй
уваги, вона допомагала їй, як могла,
ОСОБА_3 мешкала у неї по декілька днів,
вона навідувала її в лікарні. Останнім
часом з 24 березня 2010 року, ОСОБА_3
перебувала у тубдіспасері, вона
постійна навідувала її, на вихідні
іноді забирала до себе. В останні дні
ОСОБА_4 будучі у повній свідомості,
неодноразово заводила розмови про
заповіт на спірну квартиру. За її
проханням вона їздила до квартири
ОСОБА_3, щоб знайти документи на
квартиру, однак їх не знайшла, а тому
ОСОБА_3 особисто віддала їй паспорт та
ідентифікаційний код, щоб можна було
оформити заповіт та обіцяла видати
доручення на відновлення документів.

ОСОБА_5 наполягала на тому, щоб вона
привезла до лікарні нотаріуса, вона 2
липня 2010 року вона разом з нотаріусом
приїхали в лікарню. Вона залишилась в
коридорі, а нотаріус знаходився в
палаті разом з ОСОБА_3, яка була у повній
свідомості. Після цього ОСОБА_3
попросила її купити їй винограду та
привезти до лікарні батюшку. В церкві
батюшка відмовився їхати до лікарні
тому вона поїхала до дому. В 16 год. їй
подзвонили та повідомили про те, що
ОСОБА_3 померла. Вважає, що заповіт
укладений згідно законодавства та волі
померлої.

Заслухавши пояснення сторін, свідків,
дослідивши матеріали справи, суд
вважає, що позов підлягає задоволенню
з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що
згідно договору купівлі-продажу від 16
грудня 2004 року, ОСОБА_3, належала
квартира АДРЕСА_2, в Петровському
районі м. Донецька. (а.с. 11)

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_3,
померла 02 липня 2010 року (а.с. 8).

Згідно заповіту від 02 липня 2010 року
ОСОБА_3 заповіла квартиру АДРЕСА_3, в
Петровському районі м. Донецька
відповідачу ОСОБА_2.(а.с.56).

До суду звернувся рідний брат померлої
ОСОБА_3, який наполягає на тому, що його
сестра не мала наміру заповідати
квартиру відповідачці, та останній
місяць до смерті дуже хворіла, майже не
спілкувалась, цей факт також
підтверджують свідки допитані в
судовому засіданні.

Так свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що
померла ОСОБА_3 його кума, з якою він
познайомився у 2004 році, з тих пір вони
підтримували відносини. В березні 2010
року до нього звернулась ОСОБА_3,
пояснила, що погано себе відчуває, тоді
він допоміг їй відвіз її спочатку в
лікарню онкозахворювань, а потім в
тубдиспансер, де вона пройшла
обстеження, та оскільки стан її
здоров’я погіршувався вона залишилась
в даній лікарні на стаціонарі,
проходити курс лікування. Він
неодноразово навідувався до неї в
лікарні, бачив там позивача, останній
раз це було в червні 2010 року. 1 липня 2010
року до нього звернулась їх спільна
знайома ОСОБА_7, з проханням відвезти її
до лікарні, де знаходиться ОСОБА_3,
однак оскільки було вже пізно, до
лікарні вони вирішити поїхати 2.07.2010
року. 2 липня 2010 року в 7 год. вони
приїхали до лікарні, де медсестра їм
розповіла, що ОСОБА_3 нікого не впізнає,
та їй погано, що вона три дні нічого не
їсть. Коли вони зайшли в палату, ОСОБА_3
лежала на ліжку та хрипела, довго часу
дивилась на них, оскільки не
впізнавала, однак через декілька
хвилин звернулась до ОСОБА_7, та
попросила її подивитись, який у неї
пульс, оскільки вона відчуває себе
мертвою, розмовляла вона з трудом, вони
ледве розчули, що вона казала. Близько 11
год. вони поїхали, а у 16 год. йому
подзвонили та розповіли, що ОСОБА_3
померла.

Свідок ОСОБА_7 дала суду аналогічні
пояснення.

Свідок ОСОБА_8, суду пояснила, що
останній раз бачилась зі своєю
знайомою ОСОБА_3 в червні 2010 року, вона
одразу побачила що вона скоро помре,
оскільки вона виглядала дуже слабкою,
сильно нервувала та дуже погано
виглядала.

Допитаний в судовому засіданні в
якості свідка лікар 1го відділення
тубдиспансеру ОСОБА_9 суду пояснив, що
ОСОБА_3 перебувала у нього у відділенні
на лікуванні з 24 березня 2010 року по 2
липня 2010 року. До цього з 23 лютого 2010
року по 23 березня 2010 року вона
перебувала в інфекційному відділенні
МЛ № 14. Після обстеження їй було
призначене лікування 5 антибіотиками,
туберкульоз був ускладнений ВІЧ
інфекцією. Лікували лише від
туберкульозу, оскільки вона була дуже
слабка, виснажена, пересувалась
утримуючись за стінки. Дві хвороби
посилювали течію друг-друга. Їі стан
при поступленні у лікарню був
середньої тяжкості, а з середини червня
крайнє тяжкий. За три дні до смерті вона
пила лише воду, нічого не їла.
Поводилась не адекватно, погано
розуміла, чого саме від неї вимагають,
відповіді її були односкладовими|. 1
липня 2010 року у неї розпочалась
затримка дихання, та загальна
слабкість, посилились грудні хрипи,
вона перестала впізнавати оточуючих, в
тому числі і його, вона була настільки
слабка, що не змогла би навіть утримати
в руках ручку. Їй капали знеболюючі
ліки «сербілакт»та «анальгін», щоб хоч
якось зняти біль. 2 липня 2010 року
черговий лікар о 16 год. зробив запис, що
стан хворої різко погіршився,
наростала сердечна недостатність та о
16 год. 30 хвил. констатували смерть. До
нього зверталась відповідачка з
проханням допомогти їй укласти договір
дарування або заповіт на спадщину від
імені ОСОБА_3 однак він відмовився,
після чого медсестра йому розповіла, що
в день коли його не було на роботі
відповідачки привозила до лікарні
нотаріуса, та вони укладали якісь
договори.

Крім пояснень свідків, згідно акту
посмертної судово-психіатричної
експертизи № 631/40а/162а ОСОБА_3, під час
укладення юридичної угоди-підпису
заповіту від 02.07.2010 року, виявляла
розлад свідомості за типом оглушення
внаслідок тяжкого соматичного стану,
за своїм психічним станом не могла
розуміти значення своїх дій та
керувати ними. (л.д. 70- 80).

Відповідно до ч. 1 ст.. 225 ЦК України
правочин, який дієздатна фізична особа
вчинила у момент, коли вона не
усвідомлювала значення своїх дій та не
могла керувати ними, може бути визнаний
судом недійсним за позовом цієї особи,
а в разі смерті –за позовом інших осіб,
чиї цивільні права або інтереси
порушені.

Таким чином в судовому засіданні
встановлено, що під час укладання
спірного заповіту, ОСОБА_3 страждала
ВІЧ інфекцією, пов’язаною з АДТП
верхньої долі легені, лівобічний
осумковатий плеврит; ускладнення
–інтоксикація, під час укладення
юридичної угоди-підпису заповіту від
02.07.2010 року, виявляла розлад свідомості
за типом оглушення внаслідок тяжкого
соматичного стану, за своїм психічним
станом не могла розуміти значення
своїх дій та керувати ними, що є
підставами для визнання заповіту
укладеному 02 липня 2010 року,
зареєстрований в реєстрі за № 810,
посвідчений нотаріусом Донецького
міського нотаріального округу
–недійсним.

Суд критично оцінює свідчення
відповідачки, та свідків ОСОБА_10,
ОСОБА_11, а також нотаріуса ОСОБА_12
–допитаної в судовому засіданні в
якості свідка, які стверджували, що
померла до самої смерті почувалася
нормально, перебувала в повній
свідомості, та повністю віддавала звіт
своїм діям, оскільки вони
спростовуються поясненнями свідків
ОСОБА_6 Д, ОСОБА_7, ОСОБА_8, та лікаря
ОСОБА_13, які добре знали померлу,
навідували її в лікарні, історіями
хвороби ОСОБА_3, та висновком
посмертної судово-| психіатричної
експертизи, а тому не бере їх до уваги.

Крім цього згідно зі ст.. 88 ЦПК України,
ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів
України "Про державне мито", з
відповідача на користь позивача
необхідно стягнути витрати по сплаті
судового збору в розмірі 51 грн., 120 грн.
00 коп. –витрати по сплаті
інформаційно-технічного забезпечення
розгляду справи, а також витрати
понесені позивачем при проведенні
експертизи в розмірі 2 961 грн., а всього -
3 132 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.
225 ЦК України, ст.ст. 212-215 ЦПК України,
суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 про визнання заповіту
недійсним –задовольнити.

Визнати недійсним заповіт ОСОБА_3 на
ім’я ОСОБА_2 від 02 липня 2010 року,
зареєстрований в реєстрі за № 810,
посвідчений нотаріусом Донецького
міського нотаріального округу.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1
судові витрати, судовий збір в сумі 51
грн. та витрати по сплаті
інформаційне-технічного забезпечення
позову у сумі 120 грн., а також витрати
понесені позивачем при проведенні
експертизи в розмірі 2 961 грн., а всього -
3 132 грн.

Апеляційна скарга на це рішення може
бути подана в судову палату по
цивільних справах Апеляційного суду
Донецької області через місцевий суд
протягом десяти днів після його
проголошення.

Суддя
В.М.
Іванов