Справа № 22-ц-2497/2011 Головуючий у I інстанції Цибенко І.В.
Категорія цивільна Доповідач - Бойко О. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2011 року 02 вересня 2011 року

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1
суддів:квача м.о., лазоренка м.і.,
при секретарі:ОСОБА_2
за участю:позивачки ОСОБА_3, представника відповідача ПАТ КБ „Надра ОСОБА_4, відповідача ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 25 липня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк „Надра, ОСОБА_5 про визнання договору поруки недійсним,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції і постановити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на неповне зясування судом обставин справи.

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 25 липня 2011 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що відповідно до положень ст.ст. 60, 65 СК України та ст. 369 ЦК України укладений договір поруки виходить за межі дрібного побутового і був укладений без її згоди, тобто, на думку апелянта, з порушенням права на здійснення права спільної сумісної власності.

Апелянт вважає, що суд першої інстанції не врахував її інтереси як субєкта права спільної сумісної власності, враховуючи положення ст.ст. 203, 317, 319 ЦК України.

Крім того, апелянт не погоджується з висновком суду першої інстанції щодо того, що договір поруки не створює обовязків для будь-яких інших осіб, крім сторін за договором, оскільки наслідком виконання договору поруки є продаж майна, що належить їй на праві спільної сумісної власності.

У судовому засіданні позивачка та відповідач підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити.

Представник відповідача апеляційну скаргу не визнала, просила в її задоволенні відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з таких підстав.

По справі встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_5 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 02.09.1978 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу.

12.10.2007 року між ВАТ КБ „Надра та ОСОБА_5 був укладений договір поруки, відповідно до умов якого ОСОБА_5 взяв на себе зобовязання перед банком відповідати як солідарний боржник по зобовязанню ТОВ „Виробничо-комерційне підприємство „Агротехінсервіс за договором кредитної лінії від 12.10.2007 року (а.с. 4).

Позивачка вважає, що договір поруки слід визнати недійсним відповідно до положень ст. 203 ЦК України, оскільки її права порушуються, бо вона, як дружина, не давала згоди на укладення оспорюваного договору, який виходить за межі дрібного побутового, і в разі невиконання ОСОБА_5 умов кредитного договору, стягнення можливе за рахунок спільного сумісного майна подружжя.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що порука є засобом забезпечення виконання зобовязання, а не правочином щодо розпорядження майном, належним поручителю, а договір поруки не створює обовязків для будь-яких інших осіб, крім сторін за договором, а тому до даних правовідносин норми ст. 65 СК України не застосовуються.

Такі висновки суду відповідають положенням ст. 61 СК України, ст.ст. 553-559 ЦК України, та, крім того, ОСОБА_3 не є стороною у договорі поруки, її права цим договором не зачіпаються.

Доводи апеляційної скарги про те, що при ухваленні рішення судом першої безпідставно не були застосовані положення ст. 65 СК України не можуть бути взяті до уваги апеляційним судом, оскільки ст. 65 СК України регулює право подружжя на розпорядження майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, а укладений 12.10.2007 року між ОСОБА_5 та ПАТ КБ „Надра договір поруки не є договором по розпорядженню майном, зокрема, спільним майном подружжя, так як за умовами договору в обовязки поручителя входить відповідальність перед кредитором за належне виконання зобовязання боржником. Крім того, у відповідності до ст.556 ЦК України до поручителя, який виконав зобовязання, забезпечене порукою, переходять усі права кредитора у цьому зобовязанні, в тому числі і ті, які забезпечували його виконання.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду першої інстанції і не містять передбачених законом підстав для скасування вірного по суті рішення суду.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду 1 інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 25 липня 2011 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: