Справа № 2-1300-11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2011 року
м. Мар`їнка

Мар`їнський районний суд Донецької
області у складі:

головуючого судді: Клікунової А.С.,

при секретарі: Харьковій Л. М.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду м. Мар'їнка,
Донецької області цивільну справу за
позовною заявою відкритого
акціонерного товариства
«Інвестиційно-фінансовий консалтинг»
до ОСОБА_1, відкритого акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Універсальна» про відшкодування
матеріальної шкоди, завданої в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди (в порядку регресу), -

В С Т А Н О В И В:

Позивач відкрите акціонерне
товариство «Інвестиційно-фінансовий
консалтинг» звернувся до Мар'їнського
районного суду Донецької області з
вказаною позовною заявою, в якій
просить стягнути суму завданої
матеріальної шкоди в порядку регресу: з
ОСОБА_1 у розмірі 500,00 гривень; з
відкритого акціонерного товариства
«Страхова компанія «Універсальна» у
розмірі 6 263,29 гривень; відшкодувати за
рахунок відповідачів понесені судові
витрати.

Позовні вимоги обґрунтовані
наступним. В вересні 2007 року
акціонерним товариством страхова
компанія «ВУСО», в порядку страхового
відшкодування, здійснено виплату
грошових коштів ОСОБА_2 шляхом
перерахування суми у розмірі 6 773, 29
гривень вигодонабувачу ПБ «Райффайзен
банк Аваль», як потерпілій стороні в
дорожньо-транспортній пригоді, що мала
місце 2 вересня 2007 року. Учасниками
вказаної дорожньо-транспортної
пригоди є ОСОБА_1, керуючий
транспортним засобом -автомобілем
марки «Фольксваген» д.н.з. НОМЕР_1(на
праві приватної власності) та ОСОБА_4,
керуючий транспортним засобом
-автомобілем марки «БАЗ» д.н.з. НОМЕР_2
(на підставі доручення, власність
ОСОБА_2). За наслідками встановлення в
дорожньо-транспортній пригоді провини
ОСОБА_1, з урахуванням результатів
автотехнічного дослідження на
визначення вартості матеріальної
шкоди, спричиненої власнику автомобілю
марки «БАЗ» д.н.з. НОМЕР_2, - акціонерне
товариство страхова компанія
«ВУСО»здійснило відшкодування шкоди
власнику наземного транспортного
засобу на підставі договору
добровільного страхування від 20 лютого
2007 року. Згідно з договором
відступлення прав вимоги від 23 грудня
2009 року акціонерне товариство
«Інвестиційно-фінансовий консалтинг»
набуло належне акціонерному
товариству Страхова компанія «ВУСО»
право вимоги, яке виникло у останнього
на вищевказаних підставах. В червні 2008
року акціонерне товариство
«Інвестиційно-фінансовий консалтинг»,
посилаючись на наявне право зворотної
вимоги (регресу) звернулось до
акціонерного товариства Страхова
компанія «Універсальна», як юридичної
особи, що застрахувала
цивільно-правову відповідальність
ОСОБА_1, яким завдано відшкодовану
позивачем матеріальну шкоду, з вимогою
щодо компенсації понесених витрат за
відрахування з суми матеріального
збитку передбаченого полісом
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів від 25 липня 2007 року розміру
франшизи, суму якої, на думку позивача,
належить сплатити страхувальнику. В
добровільному порядку пред'явлене до
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Універсальна» та ОСОБА_1
право зворотної вимоги акціонерного
товариства «Інвестиційно-фінансовий
консалтинг» реалізовано (виконане) не
було, що обумовило між сторонами
судовий спір.

Представник акціонерного
товариства «Інвестиційно-фінансовий
консалтинг» у судове засідання за весь
час перебування справи в провадженні
суду не з'явився, надсилаючи на адресу
суду, первісно, заяву про розгляд
справи в його відсутність, а в
подальшому клопотання відкладення
судового процесу з висловленням
заперечень щодо розгляду справи в
відсутність представника позивача.
Суд, дійшов висновку про можливість
ухвалення рішення в відсутність
представника позивача, оскільки
позовні вимоги підтримані, інших
доказів на обґрунтування заявлених
вимог позивач з часу пред'явлення
позовної заяви не надає, будь-яких
клопотань та заяв не заявляє, тому
доцільно провести своєчасний захист
невизнаних, на думку позивача, прав та
інтересів.

Відповідач ОСОБА_1 у судове
засідання не з'явився, надіслав на
адресу суду заяву з визнанням
пред'явлених до нього позовних вимог,
та клопотанням розгляду справи в його
відсутність.

Відповідач Акціонерне товариство
«Страхова компанія «Універсальна»,
будучи належним чином повідомлений про
час та місце розгляду справи, у судове
засідання не направив свого
представника, про причини неявки не
повідомив. Суд вважає можливим розгляд
справи в відсутність відповідача.

Суд, дослідивши матеріали справи,
належно з'ясувавши дійсні обставини
справи, права та обов'язки сторін,
оцінки їх доводів і наданих ними
доказів, приходить до висновку, що
позовні вимоги акціонерного
товариства «Інвестиційно-фінансовий
консалтинг» належить залишити без
задоволення з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлені
наступні факти та відповідні
правовідносини.

2 вересня 2007 року приблизно о 19:30 годині
в с. В-Новосілківка Донецької області
мала місце дорожньо-транспортна
пригода: на перехресті пр. Гагаріна та
вулиці Пушкіна здійснював рух водій
автомобіля марки «Фольксваген» д.н.з.
НОМЕР_1 ОСОБА_1, який не надав дорогу
водію автобусу марки «БАЗ» д.н.з. НОМЕР_2
ОСОБА_4, при цьому транспортні засоби
отримали механічні пошкодження.

Майнові інтереси власника автобусу
марки «БАЗ» д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_2,
пов'язані з володінням, користуванням
та розпорядженням транспортного
засобу на момент дорожньо-транспортної
пригоди (2 вересня 2008 року) були
застраховані були застраховані
акціонерним товариством Страхова
компанія «ВУСО». Відповідно до
договору добровільного страхування
наземних транспортних засобів № 33441-01-02
від 20 лютого 2008 року акціонерне
товариство Страхова компанія «ВУСО»
взяло зобов'язання відшкодування
збитків страхувальнику ОСОБА_2 при
настанні страхового випадку. При
укладанні даного договору, відповідно
до статті 985 ЦК України,
страхувальником ОСОБА_2 визначено
вигодонабувача - особу, на користь якої
страхувальник уклав договір
страхування, визначивши такою ПБ
«Райффайзен Банк Аваль». ОСОБА_1 на час
скоєння дорожньо-транспортної пригоди
застрахував свою майнову
відповідальність в акціонерному
товаристві «Страхова компанія
«Універсальна», що вбачається з полісу
обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № ВВ/1436241. Відповідно до умов
полісу обов'язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів № ВВ/-1436241 ОСОБА_1, набувши
статусу страхувальника, застрахував
майнові інтереси пов'язані з
володінням, користуванням і
розпорядженням майном (транспортним
засобом), зобов'язавши сплачувати
страхові платежі, виконувати інші
умови договору, а Страхова компанія
«Універсальна», набувши статусу
страховика зобов'язався у разі
настання певної події (страхового
випадку) виплатити страхувальникові
певну грошову суму (страхову виплату).
Сторонами обумовлені істотні умови
договору добровільного страхування №
ВВ/-1436241 (відповідно з приписами статті
982 ЦК України).

Пошкодження в дорожньо-транспортній
пригоді автобусу марки «БАЗ», д.н.з.
НОМЕР_2 було визнано Страховою
компанією «ВУСО» страховим випадком
(підтверджено страховим актом № 3438 від
20 лютого 2007 року), з настанням якого в
порядку ч. 3 ст. 19 Закону України «Про
страхування», п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України
виникло зобов'язання здійснити виплату
страхового відшкодування. 7 вересня 2007
року власником автобусу марки «БАЗ»
д.н.з. НОМЕР_2 заявлено вимогу щодо
перерахування суми страхового
відшкодування в рахунок проведення
ремонту пошкодженого транспортного
засобу. Страховою компанією «ВУСО», на
підставі розрахунку суми страхового
відшкодування, сплачено
страхувальнику суму страхового
відшкодування у розмірі 6 773,29 гривень,
шляхом перерахування даної суми
вигодонабувачу ПБ «Райффайзен Банк
Аваль», що підтверджено платіжним
дорученням № 9088 від 28 вересня 2007 року.

Згідно договору уступки прав споживача
від 23 грудня 2009 року закрите акціонерне
товариство Страхова компанія «ВУСО»
уступило публічному акціонерному
товариству «Інвестиційно-фінансовий
консалтинг» право вимоги за договором
страхування наземного транспорту №
33441-01-02 від 20 лютого 2008 року.

Відмовляючи в задоволенні позовних
вимог акціонерного товариства
«Інвестиційно-фінансовий консалтинг»
щодо стягнення з акціонерного
товариства «Страхова компанія
«Універсальна», та ОСОБА_1 суми
страхового відшкодування, суд зазначає
наступне.

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України
«Про обов'язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів»при настанні страхового
випадку страховик відповідно до
лімітів відповідальності страховика
відшкодовує у встановленому цим
Законом порядку оцінену шкоду, яка була
заподіяна у результаті
дорожньо-транспортної пригоди життю,
здоров'ю, майну третьої особи. З
матеріалів справи вбачається, що
позивач перебував в страхових
відносинах з страхувальником ОСОБА_2,
та в виконання взятих на себе
договірних обов'язків, при настанні
вказаних вище подій, виплатило
страхове відшкодування за шкоду,
спричинену в наслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

Згідно статті 993 ЦПК України до
страховика, який виплатив страхове
відшкодування за договором майнового
страхування, у межах фактичних виплат
переходить право вимоги, яке
страхувальник або інша особа, що
одержала страхове відшкодування, має
до особи, відповідальної за завдані
збитки. Тобто, за цивільним кодексом
після виплати страхового
відшкодування, фактично продовжує
існувати основне зобов'язання між
страхувальником, з одного боку, і
особою, відповідальною за збитки, - з
іншого, при відбуванні зміни осіб у
зобов'язанні шляхом переходу прав
кредитора до іншої особи, на підставі
закону: страховик заміняє собою
страхувальника в його вимогах до особи,
відповідальної за збитки. Відповідно
до ст. 1191 ЦК України особа, яка
відшкодувала шкоду, завдану іншою
особою, має право зворотної вимоги
(регресу) до винної особи у розмірі
виплаченого відшкодування, якщо інший
розмір не встановлений законом. З
аналізу цієї норми вбачається, що на
боржника (особу, яка завдала шкоди)
покладається обов'язок відшкодувати
кредитору сплачений ним третій особі
платіж в повному обсязі. Суд вважає,
помилковим обґрунтування позивачем
своїх вимог щодо
матеріально-процесуальної конструкції
переходу права страхувальника -ОСОБА_2
до акціонерного товариство
«Інвестиційно-фінансовий консалтинг»
після виплати страхового
відшкодування.

Суд зазначає відсутність підстави для
реалізації позивачем набутих прав
зворотної вимоги. Главою 82 ЦК України
встановлені положення, що виникають не
з договорів, а із завдання шкоди. У
статі 1166 ЦК України міститься
законодавче визначення деліктної
відповідальності за шкоду, завдану
майну та підстави її виникнення.
Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК
України встановлено, що майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала. Суд зауважує, що
в порушення положень ч. 1 ст. 60 ЦПК
України позивачем не надано доказів
щодо: - встановлення вини ОСОБА_1 у
скоєнні дорожньо-транспортної пригоди;
- наявністю шкоди; - безпосереднього
причинного зв'язку між майновою шкодою
та протиправною поведінкою ОСОБА_1

Так, в матеріалах справи відсутні
докази встановлення вини ОСОБА_1 в
скоєній 2 вересня 2007 року
дорожньо-транспортній пригоди. Згідно
постанови від 11 вересня 2007 року в
порушенні кримінальної справи
відносно ОСОБА_1 за фактом
дорожньо-транспортної пригоди, маючої
місце 2 вересня 2007 року, відмовлено.
Інформації щодо притягнення ОСОБА_1 за
порушення Правил
дорожньо-транспортної пригоди до
адміністративної відповідальності
суду не надано. Довідка відділу ДАІ від
2 вересня 2007 року, на яку посилається
позивач, не може бути розцінена судом
як доказ вини ОСОБА_1, з причини
відсутності компетенції органів
Державтоінспекції здійснювати
притягнення до відповідальності за
скоєння дорожньо-транспортної пригоди.
Більш того, досліджувана довідка
містить в собі інформаційний характер
щодо обставин дорожньої події, з
приміткою скоєння транспортної
пригоди за порушенням ОСОБА_1 Правил
дорожнього руху України, з одночасним
визнанням останнього потерпілим в
скоєному. Таким чином, ступінь вини
ОСОБА_1 та відсоткова величина завданої
ним шкоди позивачем не доказано.

Суд зауважує про розбіжність в оцінені
акціонерним товариством
«Інвестиційно-фінансовий
консалтинг»шкоди, завданої майно
страхувальнику. Так, сума збитків,
завданих дорожньо-транспортною
пригодою відповідно до висновку №
2796/2007 від 25 вересня 2007 року дорівнює 6
773,29 гривень, а за звітом про оцінку
збитків, спричинених пошкодженням
транспортного засобу від 19 вересня 2007
року сума збитків склала 6 898,29 гривень.

З урахуванням вказаного, за не
доведенням обов'язку ОСОБА_1 нести
відповідальність в повному обсязі за
шкоду, спричинену внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, суд
приходить до висновку про відсутність
законних підстав стягнення суми
страхового відшкодування.

Посилаючись на п. 4 ст. 215 ЦПК України
резолютивна частина рішення суду
повинна містити висновок суду про
розподіл судових витрат. Згідно ст. 88
ЦПК України стороні, на користь якої
ухвалено рішення, суд присуджує з
другої сторони понесені нею і
документально підтверджені судові
витрати. Оскільки позовні вимоги
акціонерного товариства
«Інвестиційно-фінансовий
консалтинг»судом залишені без
задоволення, спалчений позивачем
судовий збір, при подачі позовної
заяви, необхідно віднести на його
рахунок.

На підставі викладеного, ст. 993, 1166, 1187 ЦК
України, керуючись ст. ст. 10, 60, 84, 88, 209 ч.
2, ст. 212-215, 218 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги відкритого
акціонерного товариства
«Інвестиційно-фінансовий
консалтинг»до ОСОБА_1, відкритого
акціонерного товариства «Страхова
компанія «Універсальна»про
відшкодування матеріальної шкоди,
завданої в результаті
дорожньо-транспортної пригоди (в
порядку регресу) залишити без
задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду може
бути подана в судову палату по
цивільним справам Апеляційного суду
Донецької області через Мар'їнський
районний суд протягом десяти днів з дня
його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя (підпис)
А. С. Клікунова

Копія вірна:

Суддя
А. С. Клікунова

Секретар

Дата документу 30.11.2011