АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № Справа № 22ц-7013/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Демченко Е.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів Волошина М.П., Басуєвої Т.А.

при секретарі Качур Л.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 24 березня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи Шоста Дніпропетровська державна нотаріальна контора, Управління земельних ресурсів Дніпропетровської міської ради, про визнання права власності на спадкове майно, за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи Шоста Дніпропетровська державна нотаріальна контора, Управління земельних ресурсів Дніпропетровської міської ради, про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и л а :

У травні 2010 року ОСОБА_2 звернулася до суду з уточненим в ході розгляду справи позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи його тим, що з 1952 року і до 1959 року її батьки ОСОБА_4 і ОСОБА_5 перебували у фактичних шлюбних відносинах, 01 січня 1959 року вони зареєстрували шлюб. В період шлюбу її батьки побудували домоволодіння по вул.Холодильній,5 в м.Дніпропетровську, правовстановлюючі документи були оформлені на ОСОБА_5 11 листопада 1999 року померла ОСОБА_5, після її смерті спадкове домоволодіння перейшло до ОСОБА_4, який проживав та був зареєстрований в цьому домоволодінні. 05 січня 2010 року помер ОСОБА_4 Усе належне йому майно від заповідав їй. В установлений шестимісячний строк вона подала письмову заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті батька. Одночасно від відповідача ОСОБА_3 вона дізналася про те, що їх мати ОСОБА_5 заповідала йому все належне їй майно.

Посилаючись на те, що ОСОБА_4 належало на праві власності 1/2 частина спірного домоволодіння, як чоловіку померлої ОСОБА_5, крім того, він мав право на обовязкову частку, а тому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 на 2/3 частини домоволодіння №5 по вул.Холодильній в м.Дніпропетровську; визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_4 на 1/3 частину земельної ділянки, площею 0,0622 га, розташовану по вул.Холодиьній,5 в м.Дніпропетровську; визнати частково недійсним заповіт ОСОБА_5, посвідчений державний нотаріусом Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори 18 квітня 1997 року.

У лютому 2010 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи тим, що його батьками були ОСОБА_5 і ОСОБА_6, який 20 вересня 1951 року загинув на виробництві. Весною 1956 року ОСОБА_5 розпочала будівництво домоволодіння по вул.Холодильній,5 в м.Дніпропетровську, яке було закінчено на кінці 1957 року. Починаючи з вересня 1955 року до матері ОСОБА_5 став приходити ОСОБА_4, але разом вони не жили, спільне господарство не вели. У 1956 році у них народилася донька позивачка по справі ОСОБА_2 За життя ОСОБА_5 18 квітня 1997 року склала заповіт, згідно якого, усе належне їй майно вона заповідала йому.

Посилаючись на те, що на час побудови спірного домоволодіння його мати ОСОБА_5 не перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_4, просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на домоволодіння та земельну ділянку, що розташовані по вул.Холодильній,5 в м.Дніпропетровську.

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 24 березня 2011 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено у повному обсязі, зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено.

В апеляційній скарзі позивачка ОСОБА_2 ставить питання про скасування рішення суду і ухвалення нового рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі, зазначаючи, що рішення суду є незаконним.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що батьками відповідача ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, були ОСОБА_5 і ОСОБА_6 Батьками позивачки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, були ОСОБА_5 і ОСОБА_4

Батько відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_6 20 вересня 1951 року загинув на підприємстві.

01 січня 1959 року ОСОБА_5 зареєструвала шлюб з ОСОБА_4

Відповідно до реєстраційного посвідчення Дніпропетровського міжміського бюро технічної інвентаризації від 19 квітня 1963 року за ОСОБА_5 30 лютого 1956 року було зареєстровано право власності на домоволодіння,5 по вул.Холодильній в м.Дніпропетровську.

27 січня 1956 року між ОСОБА_5 та виконкомом Амур-Нижньодніпровської райради м.Дніпропетровська був укладений договір про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на право особистої власності.

З технічного паспорту на жилий будинок вбачається, що спірне домоволодіння було побудовано у 1958 році.

15 листопада 1999 року на імя ОСОБА_5 був виданий державний акт на право приватної власності на землю, розташовану по вул.Холодильній в м.Дніпропетровську.

11 листопада 1999 року померла ОСОБА_5 За життя вона 18 квітня 1997 року зробила заповіт, яким заповідала усе належне їй майно відповідачу ОСОБА_3 Останній у встановлений шестимісячний строк звернувся до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

05 січня 2010 року помер ОСОБА_4 За життя він 13 січня 2009 року зробив заповіт, яким заповідав усе належне йому майно позивачці ОСОБА_2 Остання у встановлений шестимісячний строк звернулася до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Згідно зі ст.22 КпШС України спільною сумісною власністю подружжя є майно, нажите ним за час шлюбу.

Статтею 24 КпШС України визначено, що майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержано ним під час шлюбу в дар або в порядку спадкування, є власністю кожного з них.

На підставі наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив, що домоволодіння №5 по вул.Холодильній в м.Дніпропетровську на підставі ст.ст.22,24 КпШС України є особистою приватною власністю ОСОБА_5

Відповідно до ст.549 ЦК України (в редакції 1963 року), ОСОБА_3 прийняв спадщину після смерті матері ОСОБА_5

Таким чином, судом вірно постановлено рішення про задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 та про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2

Посилання позивачки в апеляційній скарзі на архівний витяг з протоколу №5 засідання виконкому Амур-Нижньодніпровської районної ради м.Дніпропетровська від 19 березня 1963 року, виданий Державним архівом Дніпропетровської області 22 листопада 2010 року, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки даним рішенням виконкому було узаконено у спірному домоволодінні 4 кімнати замість двох кімнат.

Керуючись ст.ст.303,307,308,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 24 березня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: