Справа № 2-63/11
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 березня 2011 року Менський районний суд

Чернігівської області

в складі:

головуючого - судді Чепурко В.О.

при секретарі Мойсієнко О.І.

з участю сторін :

позивача ОСОБА_1

представника відповідачів ТОВ «Редакція газети «Чернігівський вісник»; відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мена_ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, товариства з обмеженою відповідальністю «Редакція газети «Чернігівський вісник» , ОСОБА_2 про захист честі і гідності, спростування недостовірної інформації, відшкодування моральної шкоди ,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2011 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_4, ТОВ «Редакція газети «Чернігівський вісник», кореспондента газети «Вісник Ч»ОСОБА_2 про захист честі і гідності, спростування недостовірної інформації опублікованої в газеті «Вісник Ч»за №51/1285 від 23 грудня 2010 р. в статті «ОСОБА_5 через суд виганяє дочку з хати», відшкодування моральної шкоди.

Позов ОСОБА_1 мотивує тим , що 23 грудня 2010 р. на першій сторінці газети «Вісник Ч» №51/ 1285 в рубриці «Справи сімейні»надруковано статтю , автором якої є кореспондент газети ОСОБА_6, «ОСОБА_5 через суд виганяє дочку з хати». Викладена в статті інформація не відповідає дійсності, принижує честь та гідність позивачки. Без згоди позивачки надрукована її фотографія із зазначенням прізвища, імені, адреси місця проживання. Назва статті має тенденційний характер, а зміст статті носить негативну інформацію про позивачку. У названій статті публічно поширено серед населення відповідачем ТОВ «Редакція газети «Чернігівський вісник» інформацію , а саме : «21 грудня. Село Волосківці Менського району. У просторій хаті, де живе 32- річна ОСОБА_4, неспокійно. Зі сльозами на очах жінка збирає речі у вузли і сумки . До неї туляться четверо зарюмсаних діток. 22 грудня її має примусово виселити державна виконавча служба. А в суд подавала мати ОСОБА_7 51-річна ОСОБА_1. Зробити мене бомжем зважилася мати. Здається мені, вона не сама до цього додумалася. Певно, співмешканка надоумила». «Не хотіла я цього на люди виносити, та доводиться. На мою матір кажуть лесбіянка і її співмешканку такою вважають». Викладена в статті інформація не відповідає дійсності тому, що в 2010 р. відповідачка ОСОБА_4 разом із своїм співмешканцем ОСОБА_5 вигнали позивачку з жилого будинку в с. Волосківці Менського району, власником якого вона є, а тому проживала у знайомих в м. Мена , які надали їй притулок. Являється інвалідом першої групи і протягом двох неділь влітку 2010 р. лікувалась в Менській центральній лікарні. Відповідачка ОСОБА_4 не провідувала позивачку в лікарні, а після проходження курсу лікування, додому не забрала . З 20 червня 2010 р. по теперішній час позивачка змушена проживати у знайомої ОСОБА_8 в АДРЕСА_1., яка надає матеріальну допомогу та здійснює за нею догляд. З ОСОБА_8 знайома більше 20 років, з якою раніше працювала в одній установі. В цей же час дочка позивачки, відповідачка по справі ОСОБА_4, разом із співмешканцем, зловживають спиртними напоями, ніде не працюють, пропивають гроші, які отримують на дітей, створили умови неможливості проживання у власному будинку для позивачки. За таких обставин, була вимушена звернутися до Менського районного суду з позовом , про виселення ОСОБА_4 з належного їй будинку в с. Волосківці. Рішенням Менського районного суду від 01.10.2010 р. ОСОБА_4 виселено з будинку. Викладена інформація в газеті «Вісник Ч» в статті «ОСОБА_5 через суд виганяє дочку з хати» слідуючого змісту: «Не хотіла я цього на люди виносити , та доводиться. На мою матір кажуть лесбіянка і її співмешканку такою вважають», не відповідає дійсності з тих підстав, що в дійсності змушена була шукати притулку у знайомої ОСОБА_8 , а не співмешкає з нею. Опублікована стаття, яка розміщена і на сайті у Інтернет виданні газети, фотографії позивачки в газеті без її згоди принижують її честь та гідність, що призвели до моральних та фізичних страждань. Неправомірними діями відповідачів їй заподіяно моральну шкоду, яку оцінює в 87 919 грн. , так як за місцем її проживання про неї стали говорити, як про людину збоченця з нетрадиційною сексуальною орієнтацією, що призвело до переживань та загострення захворювання на гіпертонію, ішемічну хворобу серця, почалася сильна душевна депресія, погіршилися стосунки з друзями та знайомими.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позов підтримала, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Просить визнати недостовірною інформацію, що принижує її честь і гідність, поширену серед населення області, опубліковану в газеті «Вісник Ч»за №51/1285 від 23 грудня 2010 р. в статті: «ОСОБА_5 через суд виганяє дочку з хати», слідуючого змісту : «21 грудня . Село Волосківці Менського району. У просторій хаті, де живе 32- річна ОСОБА_4, неспокійно. Зі сльозами на очах жінка збирає речі у вузли і сумки . До неї туляться четверо зарюмсаних діток. 22 грудня її має примусово виселяти державна виконавча служба. А в суд подавала мати ОСОБА_7 51-річна ОСОБА_1». «Зробити мене бомжем зважилася мати. Здається мені , вона не сама до цього додумалась. Певно , співмешканка напоумила». «Не хотіла я цього на люди виносити , та доводиться. На мою матір кажуть лесбіянка і її співмешканку такою вважають». Зобовязати ТОВ «Редакція газети «Чернігівський вісник»надрукувати у газеті «Вісник Ч» на першій сторінці у рубриці «Справи сімейні» спростування недостовірної інформації, шляхом публікації резолютивної частини рішення суду протягом місяця після набрання рішенням суду законної сили. Стягнути на користь позивачки солідарно з відповідачів у відшкодування моральної шкоди 87 919 грн. 50 коп., сплачені судові витрати та витрати за надання юридичної допомоги адвокатом.

Представник відповідачів товариства з обмеженою відповідальністю «Редакція газети «Чернігівський вісник», відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 позов не визнала та пояснила , що вказана стаття була підготовлена журналістом ОСОБА_2 під творчим псевдонімом ОСОБА_6 за результатами інтервю з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 До написання вказаної статті призвела конфліктна ситуація в с. Волосківці Менського району, яка ставила під загрозу долю чотирьох малолітній дітей відповідачки ОСОБА_4 із-за виселення її з будинку позивачкою ОСОБА_1. Весь текст статті становлять діалоги, що відбувались між журналістами та сторонами по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_4, які давали інтервю з власної ініціативи, на поставлені їм запитання журналістами, стосовно життєвої ситуації , що склалася з виселенням. Наведені в статті висловлювання були сказані відповідачкою ОСОБА_4 під час інтервю і виражають її позицію, щодо причини виникнення конфліктної ситуації між матірю та дочкою. Підготовлений кореспондентом та опублікований в газеті матеріал не є стверджуючим фактом, не містить фактичних даних, є оціночним фактом ОСОБА_4 та містить припущення щодо можливих причин звернення матері до суду з позовом про виселення з будинку відповідачки ОСОБА_4 Просить в позові ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Редакція газети «Чернігівський вісник», відповідача ОСОБА_2- відмовити.

Свідки ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 показали, що знайомі з позивачкою ОСОБА_1 більше 20 років. Викладена інформація в газеті «Вісник Ч», що ОСОБА_1 є жінкою нетрадиційної сексуальної орієнтації не відповідає дійсності . Більше року ОСОБА_1 проживає в будинку знайомої ОСОБА_8, яка доглядає за нею, як інвалідом першої групи, надає їй допомогу. Викладена в газеті в статті «ОСОБА_5 через суд виганяє дочку з хати»інформація за ОСОБА_1 є неправдивою, з приводу чого вона переживає, хвилюється за поширені про неї відомості, які ганьблять та принижують її честь та гідність.

Свідок ОСОБА_11 та ОСОБА_2 показала, що в грудні 2010 р. виїжджали в Менський район, де спілкувались з відповідачкою ОСОБА_4 та позивачем ОСОБА_1, в звязку з конфліктною ситуацією в с. Волосківці Менського району, яка ставила під загрозу долю чотирьох малолітній дітей ОСОБА_4 , із-за виселення її з будинку ОСОБА_1. Викладена в газеті «Вісник Ч» в статті «ОСОБА_5 через суд виганяє дочку з хати»інформація, становить діалоги, що відбувалися між журналістами та ОСОБА_4 і ОСОБА_1, відповіді на які вони давали з власної ініціативи, без будь-якого впливу , стосовно життєвої ситуації, яка склалася між матірю та дочкою. При дачі відповідей на запитання висловлювання ОСОБА_4 не є стверджувальними фактами , та не містять фактичних даних і є її оціночними судженнями, чому її , ОСОБА_4 , мати виселяє з житла разом з малолітніми дітьми. Заперечень проти здійснення фотозйомки та відеозйомки від позивачки ОСОБА_1 не надходило.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась тричі, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила . За таких обставин, суд вважає за можливе справу розглянути без участі відповідача ОСОБА_4, за наявних у справі доказів, проти чого не заперечує позивачка ОСОБА_1 та представник відповідачів ОСОБА_3

Заслухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ч. 2 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу ) в Україні», забороняється використання друкованих засобів масової інформації для втручання в особисте життя громадян, посягання на їх честь і гідність.

Статтею 26 Закону України «Про друковані засоби масової інформації (пресу ) в Україні»передбачені права та обов'язки журналіста редакції, що здійснюючи свою діяльність на засадах професійної самостійності, використовує права та виконує обов'язки, передбачені Законом України "Про інформацію", цим Законом, та зобовязаний подавати для публікації обєктивну і достовірну інформацію.

Судом встановлено, що 23 грудня 2010 р. в газеті «Вісник Ч»за №51/1285 опубліковано статтю «ОСОБА_5 через суд виганяє дочку з хати»журналіста даної газети ОСОБА_2, де опубліковані вислови з інтервю дані позивачкою ОСОБА_1 та відповідачкою ОСОБА_4 з приводу виниклого між ними конфлікту із-за виселення останньої із жилого будинку належного ОСОБА_1. Суд вважає, що опублікована інформація в даній статті слідуючого змісту : «Здається мені , вона не сама до цього додумалась. Певно , співмешканка надоумила». «Не хотіла я цього на люди виносити, та доводиться. На мою матір кажуть лесбіянка і її співмешканку такою вважають» є не достовірною, та такою , яка принижує честь та гідність, та є втручанням в особисте життя ОСОБА_1 В даній статті викладена інформація, що позивачка ОСОБА_1 є особою нетрадиційної сексуальної орієнтації, яка має ознаки негативного та образливого спрямування щодо особи, якої вона стосується ОСОБА_1 та її знайомої ОСОБА_8 Інформація, яка була висловлена в інтервю кореспондентам газети «Вічник Ч» відповідачкою ОСОБА_4 та поширена (опублікована) в даній газеті відповідачем - товариством з обмеженою відповідальністю «Редакція газети «Чернігівський вісник», за своїм змістом свідчила про конкретні факти особистого життя ОСОБА_1 і стосуються вони, зокрема , принципів людської моралі і неетичної поведінки в особистому житті, які позивач вважає негативними, образливими та такими, що не відповідають дійсності.

Наведена в статті інформація про причини проживання ОСОБА_1 у ОСОБА_8 в м. Мена, повністю спростовується показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10, ОСОБА_8 з обставин , що її дочка ОСОБА_4 вигнала матір з будинку та створила умови не можливості проживання в своєму будинку інваліду 1-ї групи , не доглядає за нею , в звязку з чим ОСОБА_1 вимушена проживати у своїх знайомих .

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»у п. 15 вказано, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).

Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Таким чином, поширена відповідачами ОСОБА_4 та ТОВ «Редакція газети «Чернігівський вісник» інформація: «Не хотіла я цього на люди виносити , та доводиться. На мою матір кажуть лесбіянка і її співмешканку такою вважають»має бути визнана недостовірною та такою, що ганьбить честь, гідність позивачки ОСОБА_1.

Відповідно до ст.280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Суд приймає обґрунтування позивачем моральної шкоди, яка виразилася в моральних стражданнях, переживаннях з приводу поширення про неї недостовірної інформації.

З врахуванням характеру та тривалості моральних страждань, завданих відповідачами позивачці , матеріального та сімейного стану відповідачки ОСОБА_4, враховуючи ступінь вини кожного з відповідачів в розповсюдженні недостовірної інформації , позов в частині стягнення моральних збитків підлягає задоволенню частково і стягненню з відповідачки ОСОБА_4 300 грн. , а з товариства з обмеженою відповідальністю «Редакція газети «Чернігівський вісник» - 1000 грн. морального відшкодування на користь позивачки.

Обраний позивачкою ОСОБА_1Л спосіб спростування інформації поширеної у засобі масової інформації шляхом зобовязання товариства з обмеженою відповідальністю «Редакція газети «Чернігівський вісник» опублікувати резолютивну частину змісту судового рішення в газеті «Вісник Ч», суперечить вимогам ст. 277 ЦК України , а тому в цій частині позов не підлягає задоволенню.

Щодо інформації викладеній в даній статті : «21 грудня . Село Волосківці Менського району. У просторій хаті, де живе 32- річна ОСОБА_4, неспокійно. Зі сльозами на очах жінка збирає речі у вузли і сумки . До неї туляться четверо зарюмсаних діток. 22 грудня її має примусово виселяти державна виконавча служба . Бо є рішення Менського суду про її виселення. А в суд подавала мати ОСОБА_7 51-річна ОСОБА_1». «Зробити мене бомжем зважилася мати» - не може бути визнана такою, що не відповідає дійсності та такою, що ганьбить честь, гідність позивачки ОСОБА_1, а тому в цій частині позову слід відмовити.

Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідачів ОСОБА_4 , товариства з обмеженою відповідальністю «Редакція газети «Чернігівський вісник»підлягають стягненню витрати на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи - по 35 грн. 50 коп. ; витрати на правову допомогу адвокату по 75 грн. , а всього по 112 грн. 50 коп. з кожного відповідача на користь позивача.

З відповідачів товариства з обмеженою відповідальністю «Редакція газети «Чернігівський вісник», ОСОБА_4 на користь держави підлягає стягненню судовий збір з кожного відповідача по 8 грн. 50 коп.

На підставі викладеного , керуючись ст. 270, 277, 280 ЦК України, ст. 3 , 26 Закону України «Про друковані засоби масової інформації ( пресу ) в Україні», ст. 47-1 Закону України «Про інформацію», ст. 60, 212 - 215 ЦПК України, суд -

В И Р I Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_4, товариства з обмеженою відповідальністю «Редакція газети «Чернігівський вісник», ОСОБА_2 про захист честі і гідності, спростування недостовірної інформації, відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Визнати, що викладена в газеті «Вісник Ч» за 23 грудня 2010 р. № 51/1285 в статті «ОСОБА_5 через суд виганяє дочку з хати» інформація слідуючого змісту: «Не хотіла я цього на люди виносити , та доводиться. На мою матір кажуть лесбіянка і її співмешканку такою вважають» - недостовірною та такою, що ганьбить честь, гідність ОСОБА_1.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Редакція газети «Чернігівський вісник»на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 1000 ( одна тисяча ) грн. ; сплачені витрати за інформаційно технічного забезпечення розгляду справи в суді, витрати за надання юридичної допомоги адвокатом в сумі 112 грн. 50 коп. , а всього 1112 ( одна тисяча сто дванадцять) грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 у відшкодування моральної шкоди 300 грн.; сплачені витрати за інформаційно технічне забезпечення розгляду справи в суді , витрати за надання юридичної допомоги адвокатом в сумі 112 грн. 50 коп. , а всього 412 ( чотириста дванадцять) грн. 50 коп.

Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Редакція газети «Чернігівський вісник», ОСОБА_4 на користь держави судовий збір з кожного відповідача по 8 грн. 50 коп.

В решті позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Чернігівської області через Менський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з моменту його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з моменту отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий В.О.Чепурко