Справа № 2-1530/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.08.2011 року. Автозаводський
районний суд м. Кременчука в складі:

головуючого судді - Савічева В.О.

при секретарі - Штепа О.В.

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Кременчуці цивільну справу за позовом
Кременчуцького національного
університету імені Михайла
Остроградського до ОСОБА_2 про
стягнення вартості навчання

ВСТАНОВИВ:

Університет звернувся з вказаним
позовом, який мотивував тим, що
Кременчуцьким державним політехнічним
університетом правонаступником якого
є Кременчуцький національний
університет імені Михайла
Остроградського та ОСОБА_2 укладена
типова угода про підготовку фахівців з
вищою освітою. Відповідач з 01.09.2008 року
по 30.06.2009 року навчався в університеті
та отримав кваліфікацію
«інженер-механік» за спеціальністю
«технологія машинобудування».

Оскільки відповідач навчався на
бюджетній основі, 01.09.2008 року з ним була
укладена типова угода за формою,
передбаченою Порядком
працевлаштування випускників вищих
навчальних закладів, підготовка яких
здійснювалась за державним
замовленням, затвердженого постановою
КМУ за № 992 від 22.08.1996 року.

Після закінчення університету
відповідач ОСОБА_2 повинен був
з»явитись до клубу юних моряків
«Гардемарин», однак зобов»язання не
виконав та не відпрацював за
направленням три роки.

Посилаючись на вказані обставини
позивач просив на підставі ст.ст. 525, 526
ЦК України, ЗУ «Про освіту» та п. 14
згаданого Порядку, стягнути з
відповідача ОСОБА_2 10769, 70 грн. витрат на
його навчання в університеті з
урахуванням індексу інфляції, а також
три проценти річних за 2008-2009 рр.

В судовому засіданні представник
позивача вимоги підтримала,
посилаючись на підстави викладені в
позовній заяві.

Відповідач позов не визнав,
посилаючись на те, що він не
зобов'язаний відшкодовувати витрати на
навчання в університеті, оскільки
після закінчення учбового закладу не
був працевлаштований відповідно до
здобутої кваліфікації.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи і надані в
ній докази, суд вважає подану заяву
такою, що не підлягає задоволенню з
наступних підстав.

В судовому засіданні достовірно
встановлено, що Кременчуцьким
державним політехнічним університетом
правонаступником якого є
Кременчуцький національний
університет імені Михайла
Остроградського та ОСОБА_2 укладена
типова угода про підготовку фахівців з
вищою освітою. Відповідач з 01.09.2008 року
по 30.06.2009 року навчався в університеті
та отримав кваліфікацію
«інженер-механік» за спеціальністю
«технологія машинобудування».

В період навчання між ним та
університетом була укладена типова
письмова угода № 404-МБФ від 01.09.2008 року
за формою передбаченою Порядком
працевлаштування випускників вищих
навчальних закладів, підготовка яких
здійснювалась за державним
замовленням, затвердженого постановою
КМУ за № 992 від 22.08.1996 року про
підготовку фахівця з вищою освітою
(а.с.6), за умовами якої вищий навчальний
заклад забезпечує підготовку фахівця з
вищою освітою, а після закінчення та
одержання відповідної кваліфікації -
місцем працевлаштування в
державному секторі народного
господарства, а ОСОБА_2 зобов'язався
оволодіти всіма видами професійної
діяльності, передбаченої
кваліфікаційною характеристикою
фахівця за спеціальністю «технологія
машинобудування», прибути після
закінчення вищого навчального закладу
на місце направлення і відпрацювати не
менш трьох років.

Згідно довідки університету (а.с. 11)
вартість навчання відповідача склала
9441, 86 грн.

Як вбачається з довідки № 1/21 від 25.05.2009
р. (а.с 10), яку відповідач надав на вимогу
учбового закладу, ОСОБА_2 буде
працевлаштований в клубі юних моряків
«Гардемарин» з 15.06.2009 року на посаду
старшини шлюпки.

В силу ст.ст. 526, 527 ЦК України
зобов'язання має виконуватись належним
чином, відповідно до умов договору та
вимог закону, вимог цього Кодексу,
інших актів цивільного законодавства,
а за відсутності таких вимог -
відповідно до звичаїв ділового обороту
або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Стаття 4 Закону України «Про вищу
освіту»закріплює право громадян
України безоплатно здобувати вищу
освіту в державних і комунальних
вищих навчальних закладах на
конкурсній основі в межах стандартів
вищої освіти, якщо певний
освітньо-кваліфікаційний рівень
громадянин здобуває вперше.

Відповідно до ст. 56 цього Закону
випускники вищих навчальних закладів
вільні у виборі місця роботи.
Випускник вищого навчального закладу,
який навчався за державним
замовленням і якому присвоєно
кваліфікацію фахівця з вищою освітою
певного освітньо-кваліфікаційного
рівня, працевлаштовується на підставі
направлення на роботу відповідно до
угоди, укладеної між замовником,
керівником вищого навчального закладу
та випускником.

У пункті 8 Порядку працевлаштування
випускників вищих навчальних закладів,
підготовка яких здійснювалась за
державним замовленням, затвердженого
постановою КМУ за № 992 від 22.08.1996 року
передбачено, що випускники, які уклали
угоду з вищим навчальним закладом
після зарахування на навчання,
повинні відпрацювати за місцем
призначення не менше трьох років. У
разі неприбуття молодого фахівця за
направленням або відмови без поважної
причини приступити до роботи за
призначенням, звільнення його з
ініціативи адміністрації за порушення
трудової дисципліни, звільнення за
власним бажанням протягом трьох років
випускник зобов'язаний відшкодувати у
встановленому порядку до державного
бюджету вартість навчання та
компенсувати замовникові всі витрати
(п.14).

Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є
правовідношення, в якому одна сторона
(боржник) зобов'язана вчинити на
користь другої сторони (кредитора)
певну дію (передати майно, виконати
роботу, надати послугу, сплатити гроші
тощо) або утриматися від певної дії, а
кредитор має право вимагати від
боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав,
встановлених статтею 11 цього Кодексу,
відповідно до якої цивільні права та
обов'язки виникають із дій осіб, що
передбачені актами цивільного
законодавства. Однією з підстав
виникнення прав та обов'язків є
договори та інші правочини.

Не оспорювалось відповічем те, що
зобов'язання між сторонами виникли на
підставі типової письмової угоди №
404-МБФ від 01.09.2008 року

Ця угода сторонами не оспорена та з її
змісту вбачається, те що обов'язок
студента по відшкодуванню до
державного бюджету вартості навчання
виникає тільки у разі його відмови
їхати на роботу за призначенням .

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі
порушення зобов'язання настають
правові наслідки, встановлені
договором або законом.

В згаданому Порядку і угоді йдеться про
відшкодування вартості навчання до
державного бюджету у встановленому
порядку, в зв'язку з чим суд констатує
таке.

По-перше, останніми передбачено
відшкодування вартості навчання до
державного бюджету, а не на користь
відповідного учбового закладу.

По-друге, будь-який нормативно-правовий
акт, що встановлює порядок визначення
та відшкодування до державного бюджету
випускниками вищих навчальних
закладів вартості навчання у разі
порушення ними умов угоди про
працевлаштування, відсутній.

Вбачаються обґрунтованими і доводи
відповідача ОСОБА_2 про порушення
позивачем умов його працевлаштування,
оскільки обов'язок випускника щодо
відпрацювання за направленням
кореспондується з відповідним
обов'язком університету направити
такого випускника на роботу відповідно
до отриманої ним кваліфікації і
спеціальності.

Стороною позивача в судовому засіданні
не було надано жодного належного
доказу на підтвердження того, що ОСОБА_2
був направлений та працевлаштований по
закінченню навчання на роботу
відповідно до отриманої ним
кваліфікації і спеціальності.

У відповідності до ст. 10 Цивільного
процесуального кодексу України
цивільне судочинство здійснюється на
засадах змагальності сторін. Сторони
та інші особи, які беруть участь у
справі, мають рівні права щодо подання
доказів, їх дослідження та доведення
перед судом їх переконливості. Кожна
сторона повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог або заперечень, крім
випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 цього Кодексу кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень,
крім випадків, встановлених статтею 61
цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які
мають значення для ухвалення рішення у
справі і щодо яких у сторін та інших
осіб, які беруть участь у справі,
виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Таким чином, наявні у справі докази та
їх належна оцінка вказують на те, що в
задоволенні позову слід відмовити
через його необґрунтованість.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 11, 509, 526, 527, 611 ЦК України, ст.ст. 4,56
Закону України "Про вищу освіту", п. 8, 14
Порядку працевлаштування випускників
вищих навчальних закладів, підготовка
яких здійснювалась за державним
замовленням, затвердженого постановою
КМУ за № 992 від 22.08.1996 р., ст.ст. 10,11, 209, 212,
214-217 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В позові Кременчуцького національного
університету імені Михайла
Остроградського до ОСОБА_2 про
стягнення вартості навчання -
відмовити.

Рішення може бути оскаржене до
апеляційного суду Полтавської області
через міськрайонний суд шляхом подачі
апеляційної скарги протягом десяти
днів з дня його проголошення. Особи, які
брали участь у справі, але не були
присутні у судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом
десяти днів з дня отримання копії цього
рішення. Апеляційна скарга, подана
після закінчення строків апеляційного
оскарження, залишається без розгляду,
якщо апеляційний суд за заявою особи,
яка її подала, не знайде підстав для
поновлення строку.

Суддя: