РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2011 року

Личаківський районний суд м.
Львова

в складі: головуючого судді Леньо
С.І.

при секретарі Станько
Р.О.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

представника третьої особи ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2, треті особи орган опіки та
піклування Личаківської районної
адміністрації, орган опіки та
піклування Сихівської районної
адміністрації про визначення місця
проживання дитини з батьком, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з
позовом, з подальшими уточненнями, до
відповідача ОСОБА_2 про визначення
місця проживання малолітніх дітей:
ОСОБА_5»яни Романівни, ІНФОРМАЦІЯ_1,
ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 з батьком ОСОБА_1
за адресою: м. Львів, вул. Довженка, 3/72.

Позовні вимоги мотивує тим, що з 21.06.1996
року по 19.04.2007 року перебував в
зареєстрованому шлюбі з відповідачем,
від цього шлюбу у них є двоє малолітніх
дітей - ОСОБА_5»яна Романівна,
ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4. З 2007
року діти проживають з відповідачем,
мати з ними не спілкується, не бачиться,
не приймає участі у їх вихованні. 30.12.2009
року позивач одружився вдруге з ОСОБА_7,
з якою проживав на ІНФОРМАЦІЯ_5, а на
даний час проживає з нею, своїми дітьми
та сином ОСОБА_7 за адресою: м. Львів,
вул. Довженка, 3/72, в окремій квартирі, що
знаходиться у власності останньої.
Позивач має хороший заробіток, дає
дітям освіту та добробут, в новій сім»ї
склалася хороша, затишна атмосфера.
Натомість у відповідача є інша сім»я,
дитина від другого шлюбу, вона не
працює, не має можливості забезпечити
дітей матеріально, надати їм все
необхідне. І на даний час діти не мають
бажання спілкуватися та бачитися з
матір»ю. В інтересах дітей, які виявили
бажання і надалі проживати з батьком,
просить позов задоволити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
позовні вимоги підтримав та дав
пояснення аналогічні наведеним в
позовній заяві. Також вказав, що
органом опіки та піклування Сихівської
районної адміністрації за місцем
проживання та навчання дітей надано
висновок, яким рекомендовано визначити
місце проживання дітей з батьком, що
також просить врахувати при розгляді
справи.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник
ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні
вимоги заперечили та надали пояснення
про те, що від шлюбу сторін є двоє
малолітніх дітей: ОСОБА_5»яна
Романівна, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6,
ІНФОРМАЦІЯ_4. На даний час кожен із
сторін зареєстрували шлюб вдруге. В
сім»ї відповідача народилася дитина і
вони проживають в ІНФОРМАЦІЯ_6 в
квартирі, яку винаймають. Однак,
відповідач матеріально забезпечена,
може утримувати дітей та здійснювати
належне виховання і їх догляд.
Відповідач підтвердила, що діти
тривалий час проживають з батьком та
його дружиною. Вважає, що на їх
відношення до матері впливає
теперішня дружина позивача, тому діти
не хочуть з нею спілкуватися та
бачитися. В подальшому відповідач
змінила свої пояснення та після того як
судом було заслухано думку дітей щодо
визначення їх місця проживання
вказала, що оскільки діти вирішили
залишитися з батьком, вона не заперечує
проти визначення місця їх проживання з
ОСОБА_1 Представник відповідача
підтримав таку позицію своєї
довірительки.

Представник органу опіки та піклування
Сихівської районної адміністрації
надав висновок від 15 грудня 2011 року за
результатами засідання комісії з
питань захисту прав дитини від 09.12.2011
року, згідно якого вважає за доцільне
визначити місце проживання малолітніх
дітей сторін з батьком за місцем його
фактичного проживання. Представник
третьої особи –ОСОБА_4 в судовому
засіданні підтримав вказаний висновок
та пояснив, що комісія розглянула
представлені документи, акти
обстеження житлово-побутових умов обох
батьків, характеристики дітей з
навчальних закладів, з яких вбачається,
що мати не цікавиться вихованням та
навчанням дітей, довідку про доходи
батька, довідку про заборгованість
ОСОБА_2 по сплаті аліментів на дітей,
заслухала пояснення сторін, а також
дітей та прийшла до висновку про
доцільність визначення місця
проживання дітей з батьком. При цьому,
насамперед приділялася увага
інтересам дівчат, які виявили бажання
проживати з батьком.

Представник третьої особи органу опіки
та піклування Личаківської районної
адміністрації –ОСОБА_8 будучи
присутньою в попередніх судових
засіданнях вказала, що у вирішенні
спору покладається на розсуд суду,
оскільки висновок надавався органом
опіки та піклування Сихівського
району, який і досліджував всі
обставини справи.

В судовому засіданні 27.12.2011 року, згідно
з вимогами ст. 171 СК України, в
присутності батьків, за участю
педагога ОСОБА_4, вислухано думку дітей.
ОСОБА_5»яна розповіла, що в січні їй
виповниться 14 років, вона з молодшою
сестрою з 2007 року проживає разом з
батьком, а також його дружиною та її
сином на вул. Довженка, 3/72. Там їй з
сестрою створено всі умови для
відпочинку та навчання, вони
відвідують школу в районі Сихова.
Вказала, що має бажання і надалі
постійно проживати з батьком.
Висловила свої заперечення проти
спілкування з матір»ю та пояснила, що
батько не забороняє їй бачитися з
мамою, але вона особисто не має такого
бажання. За час проживання з матір»ю їй
було не комфортно, оскільки вона з
вітчимом її ображали.

ОСОБА_6, якій на даний час 11 років, також
висловила своє бажання постійно
проживати з батьком та новою сім»єю на
вул. Довженка, де їм з сестрою створені
хороші умови, де їй краще проживати ніж
було з мамою. Вказала, що за три роки
проживання з батьком вона не бачиться з
мамою та не хоче з нею спілкуватися.

Заслухавши пояснення сторін,
представника відповідача,
представників третіх осіб, думку дітей,
дослідивши матеріали справи, наявні у
справі докази, суд вважає, що позов
підлягає до задоволення з наступних
підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 Сімейного
Кодексу України, якщо мати та батько,
які проживають окремо, не дійшли згоди
щодо того, з ким і з них буде проживати
малолітня дитина, спір між ними може
вирішуватися органом опіки та
піклування або судом. Під час
вирішення спору щодо місця проживання
малолітньої дитини беруться до уваги
ставлення батьків до виконання своїх
батьківських обов’язків, особиста
прихильність дитини до кожного з них,
вік дитини, стан її здоров”я та інші
обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 171 Сімейного Кодексу
України, дитина має право на те, щоб
бути вислуханою батьками, іншими
членами сім’ї,, посадовими особами з
питань, що стосуються її особисто.
Дитина, що може висловити свою думку,
має бути вислухана при вирішенні між
батьками спору щодо її виховання, місця
проживання. Суд має право постановити
рішення всупереч думці дитини, якщо
цього вимагають її інтереси.

Відповідно до Конвенції про права
дитини, ратифікованої 27.02.91р., чинної
для України з 27.09.91р. та Європейської
конвенції про здійснення прав дітей,
ратифікованої 03.08.06р., чинної для
України з 01.04.07р. встановлено рівні
права батьків щодо своїх дітей та
забезпечено те, щоб дитина не
розлучалася з батьками всупереч їх
бажанню, за винятком випадків,
встановлених законом.

У відповідності до ст. 3 Конвенції про
права дитини в усіх діях щодо дітей,
незалежно від того, здійснюються вони
державними чи приватними установами,
що займаються питаннями соціального
забезпечення, судами,
адміністративними чи законодавчими
органами, першочергова увага
приділяється якнайкращому
забезпеченню інтересів дитини.

Статтею 3 Європейської конвенції про
здійснення прав дітей закріплено право
дитини, яка внутрішнім законодавством
визнається такою, що має достатній
рівень розуміння, під час розгляду

справи судовим органом, що стосується
її, отримувати всю відповідну
інформацію та мати можливість
висловлювати свої думки.

Відповідно до ст. 12 Конвенції про права
дитини забезпечено дитині, здатній
сформулювати власні погляди, право
вільно висловлювати ці погляди з усіх
питань, що торкаються дитини, причому
поглядам дитини приділяється належна
увага згідно з її віком і зрілістю.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_1 та
ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому
шлюбі з 21.06.1996 року, згідно свідоцтва
між сторонами зареєстровано
розірвання шлюбу - 19.04.2007 року (а.с.5). Від
даного шлюбу сторін народилися дві
доньки ОСОБА_5»яна Романівна,
ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, які
на даний час є малолітніми (а.с.6,7). Як
встановлено в судовому засіданні,
сторони проживають окремо, припинили
подружні відносини, спільного
господарства не ведуть, діти тривалий
час проживають з батьком. Сторони та їх
діти зареєстровані за адресою:
ІНФОРМАЦІЯ_7, де мають свою частку у
власності (а.с.8,131-135).

Щодо характеристики сторін, судом
встановлено, що вони позитивно
характеризуються, не перебували на
обліку в психоневрологічному чи
наркологічному диспансерах, до
кримінальної відповідальності не
притягалися (а.с.59-56,57-60).

Згідно акту обстеження
житлово-побутових умов проживання
сім»ї ОСОБА_2 від 21.12.11р. (а.с.121),
відповідач проживає з чоловіком ОСОБА_9
та їх малолітнім сином ОСОБА_10,
ІНФОРМАЦІЯ_8, за адресою: м.
Львів-Винники, вул. Івасюка, 28/2,
квартира складається з однієї кімнати
площею 24 кв.м., кухні, коридору та вигод,
є автономне опалення, в помешканні
зроблено євроремонт, чисто та прибрано,
квартира умебльована, є все необхідне
для проживання та виховання дітей. За
таких обставин комісія прийшла до
висновку, що житлово-побутові умови є
придатні для проживання в квартирі
малолітніх дітей.

Як вбачається з акту обстеження
житлових умов ОСОБА_1 від 09.12.11р.
(а.с.130,138,139), позивач фактично без
реєстрації проживає разом з дітьми від
першого шлюбу, дружиною ОСОБА_7 та її
сином за адресою: м. Львів, вул.
Довженка, 3/72, в двокімнатній квартирі
загальною площею 49,50 кв.м., житловою
–27,40 кв.м., що належить на праві
власності ОСОБА_7 Комісією встановлено,
що діти проживають в нормальних умовах,
матеріально забезпечені батьком, в
сім»ї люблять та піклуються про дітей.
Із заяви ОСОБА_7 поданої органу опіки та
піклування від 14.12.11р. (а.с.137)
вбачається, що за цією адресою їх сім»я
проживає більше року, веде спільне
господарство, виховує дітей і вона не
заперечує проти проживання дітей
позивача в цій квартирі.

В судовому засіданні також
встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 04.02.2010
року по 15.09.2011 року працював на посаді
швейцара в ПП «Готель Вінтаж», за
останні 6 місяців отримав дохід в сумі
9428,52 грн. згідно довідки даного
підприємств від 07.12.11р. звільнений з
роботи за згодою сторін у зв’язку з
реконструкцією приміщення готелю,
адміністрація має намір прийняти
ОСОБА_1 з відновленням господарської
діяльності (а.с.123,136).

Як ствердила в судовому засіданні
відповідач ОСОБА_2 вона офіційно не
працює, доглядає за молодшим сином. При
цьому, суд враховує, що за рішенням суду
з відповідача щомісячно стягуються
аліменти на утримання малолітніх дітей
сторін в розмірі 300 грн. щомісячно,
заборгованість по яких станом на 13.12.11р.
складає 3750 грн. (а.с.124-125).

В ході розгляду справи судом
встановлено, що діти навчаються в СЗШ №
96, поблизу їх теперішнього місця
проживання. Згідно наданих
характеристик вбачається, що мати не
цікавиться успіхами, навчанням,
вихованням ОСОБА_6 та ОСОБА_5»яни
(а.с.126,127). В судовому засіданні
відповідач підтвердила той факт, що
вона не відвідує дітей в школі,
оскільки вони уникають зустрічей з нею.

Відповідно до висновку органу
опіки та піклування –Сихівської
районної адміністрації м. Львова від 15
грудня 2011 року (а.с.118) орган опіки та
піклування вважає за доцільне
визначити місце проживання малолітніх
ОСОБА_6 та ОСОБА_5»яни за місцем
фактичного проживання батька. Дане
питання вирішувалося на засіданні
комісії від 09.12.11р. № 34/З-Д-1327, яка
розглянула представлені документи,
акти обстеження житлово-побутових умов
обох батьків, які свідчать про те, що
батько створив кращі умови проживання
для дітей, характеристики дітей з
навчальних закладів, які свідчать, що
матір абсолютно не цікавиться
вихованням та навчанням дітей,
свідоцтво про укладення шлюбу ОСОБА_1 з
ОСОБА_11, заяву останньої про те, що вона
не заперечує проти проживання дітей в
її квартирі, довідку про доходи батька,
характеристику з його місця праці,
довідку про заборгованість ОСОБА_2 по
сплаті аліментів на дітей, комісія
заслухала пояснення сторін, а також
дітей, які виявили бажання проживати
разом з батьком.

Згідно із висновком спеціалістів
–дитячих психологів Львівського
обласного дитячого
психоневрологічного диспансеру № 408
від 03.12.2010 року (а.с.128-129) ОСОБА_6 та
ОСОБА_5»яна не виявляють потреби в
прив’язаності до матері, діти не
перебувають під психологічним тиском,
взаємодія ОСОБА_5»яни з рідною матір»ю
негативна, уникає візуального контакту
з нею, у ОСОБА_6 спостерігається
негативне, зверхнє ставлення по
відношенню до матері, натомість у обох
дівчат наявний позитивний контакт з
батьком, виявляється потреба в
прив’язаності до нього, а також
позитивне сприйняття нової дружини
батька.

Оцінюючи в сукупності досліджені у
справі докази, судом встановлено, що
сторони, які проживають окремо, загалом
позитивно характеризуються, не
зловживають спиртними чи наркотичними
засобами, забезпечені житлом. При
цьому, позивачем ОСОБА_1 створено для
дітей кращі житлово-побутові умови, він
має самостійний дохід, натомість в
матері є матеріальні труднощі, що
стверджується наявною заборгованістю
по аліментах. Суд враховує, що діти
сторін більше трьох років проживають
постійно з батьком.

Приймаючи рішення про визначення місця
проживання малолітніх дітей, суд
виходить з їх інтересів, умов, які
забезпечують можливість
всестороннього їх розвитку і
виховання, ставлення кожного з батьків
до виконання своїх батьківських
обов’язків, особисту прихильність до
кожного з них, вік дітей, задовільний
стан здоров”я, та приходить до
переконання про визначення місця
проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_5»яни з
батьком, враховуючи при цьому, що саме
батько на даний час фактично
займається вихованням дітей, ним
створено належні умови для їх
виховання та розвитку. За наведених
обставин суд приймає до уваги висновок
органу опіки та піклування, який
знаходиться в об’єктивному зв’язку з
іншими доказами у справі.

Поряд з цим, суд насамперед керується
інтересами дітей та враховує їх думку,
висловлену в судовому засіданні про те,
що вони мають бажання надалі проживати
з батьком. Жодних застережень чи
критичного ставлення до думки дітей
суд не вбачає, оскільки дівчата
висловили свої міркування з приводу
даного спору у віці 13 та 11 років
відповідно, їх психологічний і
фізичний розвиток відповідає віку,
більше того діти здатні сформулювати
власні погляди з усіх поставлених
питань, тобто мають достатній рівень
розуміння щодо виниклої ситуації.

Також суд приймає до уваги пояснення
матері дітей ОСОБА_2, яка після того як
заслухала їх думку, висловила позицію
про визначення місця проживання дітей
за їх особистим рішенням.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 209,
212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 19, 160, 161, 171,
Сімейного Кодексу України, Конвенцією
про права дитини, ратифікованою
Постановою ВР від 27.02.91р., чинною для
України з 27.09.91р., Європейською
конвенцією про здійснення прав дітей,
ратифікованою 03.08.06р., чинною для
України з 01.04.07р., суд,-

в и р і
ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визначити місце проживання малолітніх
дітей ОСОБА_5»яни Романівни,
ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 з
батьком ОСОБА_1 за адресою: м. Львів, вул.
Довженка, 3/72.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 128,50
грн. судових витрат.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Личаківський районний суд м. Львова
шляхом подачі апеляційної скарги в
порядку та строки передбачені ст. ст.
294,296 ЦПК України.

Суддя:

Леньо С.І