Рубіжанський міський суд Луганської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.07.2011 2-346/11

Рубіжанський міський суд Луганської області в складі:

головуючого - судді Москаленко В.В. ,при секретарі Томко Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Рубіжанського міського суду з позовом до відповідача про стягнення боргу в якому вказує, що 08.04.2010 року він дав в борг відповідачці 17000 грн .,що підтверджується договором займу ,який вона підписала і зобов"язалася повернути борг частками до 25.09.2010 року.До цього часу відповідачка борг в сумі 15000 грн. не повернула.Крім того відповідно до угоди відповідачка зобов"язалася виплатити за прострочку зобов"язання три проценти в день від суми заборгованості,що складає 45000 грн. В звязку з цим позивач просить стягнути з відповідачки на його користь суму боргу в розмірі 15000 грн.

Позивач в судовому засіданні уточнив позовні вимоги, пояснив, що відповідачка в березні 2010 року взяла у нього в борг грошові кошти в сумі 10 000 грн, про що надала розписку.Потім вона попросила в нього ще сім тисяч гривен.Після цього він вирішив скласти договір займу . 08 квітня 2010 року такий договір був складений і позивач передав відповідачці 7 тисяч гривен. В 17000 грн.,зазначені в договорі ввійшли 10 000 грн.,які він віддав відповідачці 28.03.2010 року і 7000 грн.,які він передав їй 08 квітня 2010 року.В договорі визначено ,що займ відповідачка буде віддавати по часткам. 12.04.2010 року вона віддала 2000 грн. про що є відмітка на оборотній стороні договору,потім вона віддала ще 1000 грн.,про що відмітки не робилося,але позивач визнає це.Таким чином сума боргу складає 14000 грн.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнала, пояснила ,що вона не брала грошові кошти в борг у позивача на вказану суму, вона працювала в нього і тому підписувала багато різних документів, підписала і договір займу .Вона згодна з тим ,що віддавала позивачеві три тисячі гривен .

Заслухавши пояснення сторін ,дослідивши матеріали справи, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги повністю з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.1046-1048 ЦК України За договором позики одна сторона(позикодавець) передає у власність другій стороні(позичальникові) грошові кошти ,або інші речі ,визначені родовими ознаками,а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів(суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян .На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника.

Відповідно до ст.1049 ЦК України Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на докази.

У судовому засіданні представник позивача представив договір займу від 08 квітня 2010 року відповідно до якої відповідач взяла у нього в борг 17000 грн., зобовязалася повернути частками в строк до 25 вересня 2010 року .

Суд не бере до уваги пояснення позивачки про те,що вона не брала грошові кошти у позивача оскільки нею не оспорюється, що вона в присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підписала договір займу,а також не оспорюється повернення позивачеві трьох тисяч гривен.

Суд бере до уваги показання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про те,що договір займу був підписаний в їх присутності ,при цьому відповідачка не заявляла про те,що вона не отримала гроші.

Таким чином в судовому засіданні були встановлені та підтверджені наступні факти та відповідні їм правовідносини, а саме: між позивачем та відповідачем дійсно відбувся договір позики на підтвердження якого між ними був складений договір відповідно до якого позивач передав відповідачці 17000 грн.,а вона зобов"язалася повернути йому зазначену суму частинами до 25.09.2010 року.Свої зобовязання по договору відповідач виконала частково, віддавши позивачеві три тисячі гривен, що не оспорювала у судовому засіданні.

Пояснення відповідачки про те, що вона підписувала велику кількість документів ,працюючи у позивача і тому підписала договір займу на увагу не заслуговують.

За таких обставин суд вважає, що уточненні позовні вимоги про стягнення боргу підлягають задоволенню в повному обсязі в розмірі 14000 грн

На підставі викладеного,керуючись ст.ст. 1046-1049,ст..ст.10,11,60,88,212-215 ЦПК

України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму борг за договором позики у розмірі 14000 грн.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Луганської області через Рубіжанський міський суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

.

Суддя В.В.Москаленко