Справа № 22-ц-1221/2011 Провадження № Головуючий у I інстанції Кантур А.М. Доповідач - Горобець Т. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 травня 2011 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого-судді ГОРОБЕЦЬ Т.В.

суддів: ХРОМЕЦЬ Н.С, ОСОБА_1

при секретарі ВАРЕНИК О.М.

за участі: Представника банку ОСОБА_2 ,

представника позивачки ОСОБА_3

розглянувши відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційнок скаргою Публічного акціонерного товариства „ Укрсоцбанк" на рішенн; Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 11 березня 2011 року ; справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариств; „ Укрсоцбанк" про визнання недійсним та скасування третейського застереження,

ВСТАНОВИВ:

03 грудня 2010 року ОСОБА_4 звернулась з позовом до ПАТ „ Укрсоцбанк", який уточнила в лютому 2011 року, про визнання недійсними та скасування п.6.2 Договору про надання невідновлювальної кредитної лінії та п.5.2 Іпотечного договору, укладених нею з відповідачем 10.06.2008 року, в яких вчинено третейське застереження про передачу спорів, у разі неможливості їх вирішення шляхом переговорів, на розгляд третейського суду.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 11 березня 2011 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі на вказане рішення ПАТ „ Укрсоцбанк" ставить питання про скасування цього рішення та відмову у задоволенні позову, вважаючи це рішення ухваленим з неправильним застосуванням норм матеріального права.

Зокрема, апелянт вказує на те, що здійснення третейськими судами функції захисту прав, передбаченої у абзаці 7 ст.2 та ст. З Закону України „ Про третейські суди", є здійснення ними не правосуддя, а третейського розгляду спорів сторін у цивільних і господарських правовідносинах( арбітрування) в межах права, визначеного ч.5 ст. 55 Конституції України, виходячи з того, що судовий захист не є єдиним способам захисту прав і свобод осіб від порушень і посягань. Крім того, в скарзі зазначається, що звернення до третейського суду є правомірним,

якщо відмова від послуг державного суду відбулася за вільним волевиявленням сторін спору, на що звернуто увагу у рішенні Конституційного Суду України від 10.01.2008 року.

Також, на думку апелянта, судом безпідставним є посилання у рішенні суду на ст.6 ч.і п.7 ЗУ „ Про третейські суди", тобто, що спори стосовно нерухомого майна не підвідомчі третейським судам в зв"язку з чим, іпотечний договір взагалі не підлягав розгляду у третейському суді.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу, представник позивача вказує на помилковість доводів апеляційної скарги, на те, що суд повно та об'єктивно встановив всі обставини по справі, дав вірну оцінку нормам права, які регулюють спірні правовідносини, дійшов обґрунтованого висновку про те, що третейські застереження у Договорі невідновлювальної кредитної лінії та в Іпотечному договорі від 10 червня 2008 року суперечать закону, отже, наявні підстави, визначені у ст. 203 ЦК України для визнання їх недійсними.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги з врахуванням правил ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та застосування ч.З ст. 303 ЦПК України, тобто виходу за межі апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції під час розгляду справи було допущено таке порушення норм процесуального права, яке є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до приписів п.6 ч.1 ст. 207 України суд залишає позовну заяву без розгляду, якщо між сторонами було укладено договір про передачу спору для вирішення до третейського суду і від відповідача надійшло до початку з"ясування обставин у справі та перевірки їх доказами заперечення проти розгляду спору в суді.

З матеріалів справи вбачається, що пунктом 6.2 Договору про надання невідновлювальної кредитної лінії та п.5.2 Іпотечного договору, укладених 10.06.2008 року між ОСОБА_4 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку „ Укрсоцбанк" ( після перетворення Публічне акціонерне товариство „ Укрсоцбанк") було досягнуто домовленості про те, що у випадку неможливості вирішення спору шляхом переговорів, на підставі ст. 5 Закону України „Про третейські суди" , спір підлягає розгляду одноособово третейським суддею (а.с.12,17).

Стороною відповідача 10.12.2010 року, тобто до початку з"ясування обставин у справі та дослідження доказів , на адресу дуду направлено письмове клопотання про залишення позовної заяви без розгляду з підстав, передбачених п.6 ч.і ст. 207 ЦПК України( а.с.27), яке процесуально у встановленому порядку судом не була вирішена.

Враховуючи, що у такому випадку, справа не підлягала розгляду в порядку цивільного судочинства, наявні підстави для висновку, що рішення підлягає обов'язковому скасуванню.

Отже, виходячи з наведених норм процесуального прав, апеляційний суд , незважаючи на відсутність доводів апеляційної скарги з приводу порушення

2

судом першої інстанції вимог п.6 ч.1 ст. 207 ЦПК України , вважає за можливе вийти за межі апеляційної скарги для приведення у відповідність з нормами процесуального права судового рішення по даній справі.

Відповідно до ч.і ст. 310 ЦПК України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених ст.ст. 205, 207 ЦПК України.

Керуючись п.6 .ч.1 cт.207 cт.ст.209, 218, 303, 307, 310, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства „ Укрсоцбанк' задовольнити частково.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 1

березня 2011 року скасувати.

Позовну заяву ОСОБА_4 залишити без розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення але може бут: оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: