Справа № 22Ц-1485/11Головуючий в суді першої інстанції:ОСОБА_1
Категорія: 48 Доповідач: Іванюк М. В.

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.05.2011 м. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі : головуючого судді Іванюка М.В, суддів Камзалова В.В. та Медяного В.М, при секретарі Руденко О.М, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань апеляційного суду Вінницької області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жмеринського міськрайонного суду від 01 квітня 2011р. у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, з притягненням до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог Ленінського відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції про звільнення від заборгованості по сплаті аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, --

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 ( з притягненням Ленінського відділу ДВС Вінницького міського управління юстиції до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог ) про скасування заборгованості по сплаті аліментів за період з 22.01.2009р. по 01.10.2010р. Зазначив, що з червня 2002р. перебував з відповідачкою в шлюбі, від якого мають синів ОСОБА_4, 10.10.2003р. народження і Олександра, 11.12.2007р. народження. В січні 2009р. ОСОБА_3 звернулася в суд з позовом до нього про стягнення аліментів і рішенням Жмеринського міськрайонного суду від 05.02.2009р. з нього стягнуто аліменти у розмірі по 250 грн. на кожну дитину починаючи з 22.01.2009р. На той час шлюб між ними ще не був розірваний і після рішення про стягнення аліментів їх сімейне життя налагодилось. Він проживав спільно з дружиною та дітьми, забезпечував їх, купував меблі, сплачував внески за споживчим кредитом, протягом 2009р. двічі їздив на відпочинок разом з сімєю, а в 2010р. їздив на відпочинок разом з сином ОСОБА_4, купував для його лікування медикаменти. Тому протягом вказаного часу ОСОБА_3 не предявляла виконавчого листа про стягнення аліментів до виконання. Лише в липні 2010р. його стосунки з відповідачкою стали нестерпними, у звязку з чим позивач переїхав на постійне проживання до батьків, однак і з цього часу він продовжував надавати їй на утримання 30 % від свого сукупного доходу. Лише в жовтні 2010р. йому стало відомо, що 01.10.2010р. позивачка предявила до виконання виконавчого листа, виписаного на підставі рішення, ухваленого ще 05.02.2009р, і йому нарахована заборгованість по сплаті аліментів за період з 22.01.2009р. по 01.10.2010р. в сумі 10 161 грн. 40 коп.

З врахуванням наведених обставин і внесених пізніше уточнень до позовних вимог ОСОБА_2 просив врахувати те, що зазначена заборгованість по сплаті аліментів є штучною, такою, що виникла внаслідок непредявлення відповідачкою протягом тривалого часу виконавчого листа до виконання. Посилаючись на ч.3 ст. 197 Сімейногого кодексу України, просив його від вказаної заборгованості звільнити.

ОСОБА_3В, посилаючись на ріст споживчих цін, збільшення рівня інфляції, звернулася в суд з зустрічним позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів з 250 грн. до 350 грн. на кожну дитину.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду від 01 квітня 2011р. в задоволенні вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було відмовлено.

ОСОБА_3 не подавала апеляційну скаргу на вказане рішення в частині відмови у задоволенні вимог її зустрічного позову, тобто слід вважати, що з рішенням погодилась.

ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі просить скасувати рішення у частині відмови в задоволенні вимог про звільнення від сплати заборгованості по аліментам і ухвалити у цій частині нове рішення про задоволення його позову. Вважає, що суд першої інстанції порушив норми матеріального і процесуального права і зовсім не зясував причини, з яких ОСОБА_3 до 01.10.2010р. не предявляла до виконання виконавчого листа про стягнення аліментів.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтримав свою апеляційну скаргу з наведених у ній підстав.

ОСОБА_3В, яка про розгляд справи була повідомлена своєчасно і належним чином, в суд апеляційної інстанції не зявилася і у своїй телеграмі не заперечила проти проведення судового засідання за її відсутності. За таких обставин згідно ст.305 ч.2 ЦПК України її неявка не перешкоджає розгляду справи в апеляційному суді.

Вислухавши ОСОБА_2В, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню. Оскаржуване рішення має бути скасовано в частині відмови в задоволенні вимог ОСОБА_2 про його звільнення від заборгованості по стягненню аліментів. У цій частині має бути ухвалено нове рішення про задоволення його позову з таких підстав :

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд же в порушення вимог ст.214 ч.1 п.1 ЦПК України не вирішив питання з приводу наявності обставин, якими обґрунтовувалися вимоги ОСОБА_2

Так, згідно ч.3 ст.147 Сімейного кодексу України суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості за минулий час, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непредявлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 так і не пояснила суду першої інстанції, з яких же поважних причин виконавчий лист про стягнення аліментів за період з 22.01.2009р. нею було предявлено до виконання лише в жовтні 2010р. Суд даній обставині належної оцінки не дав При цьому суд лише узагальнено зазначив, що строк предявлення до виконання виконавчого листа про стягнення аліментів складає три роки і з цієї підстави відмовив ОСОБА_5 у задоволенні вимог про звільнення від заборгованості.

Однак з таким висновком погодитись не можна. Адже суд першої інстанції переплутав строк звернення виконавчого листа до виконання, в разі пропуску якого наступають завсім інші наслідки, і строк, протягом якого виникла заборгованість по аліментам внаслідок непредявлення виконавчого листа до виконання без поважних причин, з вини особи, на користь якої присуджено аліменти.

Оскільки ОСОБА_3 фактично не заперечила наведених вище доводів ОСОБА_2 про їх спільне проживання однією сімєю після ухвалення рішення про стягнення аліментів, не заперечила його участі в утриманні та вихованні дітей протягом вказаного періоду часу, колегія суддів вважає, що тривале непредявлення нею виконавчого листа до виконання пояснюється саме цією причиною. У справі не встановлено, що ОСОБА_2 протягом вказаного періоду часу ухилявся від обовязку по утриманню дітей. Даних про те, що виконавчий лист не предявлявся нею до виконання не з власної волі, а з якихось обєктивних причин, в матеріалах справи немає.

За таких обставин ОСОБА_2 від сплати заборгованості по аліментам має бути звільнено. Це відповідатиме положенням ч.3 ст.197 Сімейного кодексу України і таким визначеним у п.6 ст.3 ЦК України загальним засадам цивільного судочинства як справедливість, добросовісність та розумність.

На підставі наведеного і керуючись ст.ст. 303, 304, 305 ч.2, 307 ч.1 п.2, 309, 313, 314, 316, 317, 209, 218 ЦПК України, колегія суддів, --

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду від 01 квітня 2011р. у даній справі скасувати у частині відмови у задоволенні вимог ОСОБА_2 про звільнення від заборгованості по сплаті аліментів.

Позов ОСОБА_2 задовольнити і звільнити його від заборгованості по сплаті аліментів станом на 01.10.2010р. в сумі 10 161 грн. 40 коп.

В іншій частині рішення Жмеринського міськрайонного суду від 01 квітня 2011р. у даній справі залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :

З оригіналом вірно :