АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 53/4/ Доповідач Митрофанова Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

04 жовтня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі :

головуючого: судді Митрофанової Л.В.

суддів: Михайлів Л.В., Соколан Н.О.

при секретарі: Бондаренко І.В.

за участю: представника ПАТ «Центральний гірничо - збагачувальний комбінат» - Копайгора Ігоря Васильовича, представника позивача ОСОБА_2- ОСОБА_4.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо - збагачувальний комбінат» на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 20 квітня 2011 року за позовом ОСОБА_2до Публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо- збагачувальний комбінат» про стягнення середнього заробітку за період вимушеного прогулу, за період затримки виконання рішення суду і моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо - збагачувальний комбінат» (далі - ПАТ «ЦГЗК»), про стягнення середнього заробітку за період вимушеного прогулу, за період затримки виконання рішення суду і моральної шкоди, посилаючись на ті обставини, що згідно рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 12.11.2003 року його було поновлено на роботі ВАТ «ЦГЗК» нині ПАТ «ЦГЗК». Рішення суду відповідачем було виконане шляхом видання наказу про поновлення його на роботі від 10.12.2003 року. Однак, позивач вважає, що відповідач на підставі ст.236 КЗпП України зобов*язаний виплатити йому середній заробіток за час затримки виконання рішення за період з 13.11.2003 року по 09.12.2003 року у розмірі 1151,78 грн.

Крім того, після видачі наказу про його поновлення відповідач не допускав його до роботи в період з 10.12.2003 року по 03.03.2004 року, що є підставою для стягнення з відповідача на його користь заробітну плату за вимушений прогул у розмірі 3 576,58 грн.

Своїми неправомірними діями відповідач спричинив позивачу моральну шкоду, яку він оціню у 10 000 грн.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 20 квітня 2011 року позов задоволений частково. З Публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо - збагачувальний комбінат» на користь ОСОБА_2 стягнуто заробітну плату за затримку виконання рішення суду за період з 13.11.2003 року по 09.12.2003 року включно в сумі 1151,78 грн., моральну шкоду в сумі 1000 грн. та судові витрати на користь держави. В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство «Центральний гірничо - збагачувальний комбінат» ставить питання про скасування рішення суду і постановлення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки суд не врахував, що виконавчий лист про поновлення позивача на роботі відповідачем отримано лише 13.01.2004 року, позивач не виходив на роботу.

Представник відповідача підтримав апеляційну скаргу і просив скасувати рішення суду першої інстанції і постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову, оскільки суд не врахував, що позивач не виходив на роботу із своєї вини, суд не повністю з'ясував обставини, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають добутим по справі доказам.

Представник позивача ОСОБА_4 заперечував проти апеляційної скарги, оскільки суд постановив рішення суду, яке відповідає вимогам процесуального і матеріального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в позові відповідно до ст. 309 ч.1 п.3 ЦПК України, з наступних підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 12.11.2003 року ОСОБА_2 був поновлений на роботі на посаді підземного гірничого робочого шахти ім.. Орджонікідзе ВАТ «ЦГЗК» /нині ПАТ «ЦГЗК». Оскільки, відповідач видав наказ про поновлення позивача на роботі лише 10.12.2003 року, у зв'язку з чим на користь позивача з відповідача підлягає стягненню заробітна плата за час затримки виконання рішення, відповідно до ст. 236 КЗпП України.

Проте, з даними висновками погодитися не можна, оскільки вони зроблені за неповно дослідженими обставинами по справі.

Із матеріалів справи вбачається, що рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 12.11.2003року позивача поновлено на колишньому місці роботи на посаді підземного гірничого робочого шахти ім.. Орджонікідзе ПАТ «ЦГЗК» і на його користь стягнутий середній заробіток за період вимушеного прогулу в сумі 28824,21грн. Рішення суду в частині поновлення на роботі допущено до негайного виконання.( л.д.5-6).

Вирішуючи спір в частині стягнення з відповідача заробітної плати за час затримки виконання рішення, відповідно до ст. 236 КЗпП України, за період з 13.11.2003 року по 09.12.2003 року, суд не врахував, що відповідачем видано наказ щодо поновлення ОСОБА_2 на роботі 10.12.2003 року, однак виконавчий лист щодо поновлення позивача на роботі підприємством отримано лише 13.01.2004 року, інших даних позивачем не надано.

Згідно роз'яснень п. 34 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11 1992 року з подальшими змінами «Про практику розгляду трудових спорів», відповідно до ст. 24 КЗпП України рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим їм органом про це наказу.

Як в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції позивач не надав відповідно до вимог ст.10,60 ЦПК України доказів тих обставин, що з моменту ухвалення рішення від 12.11.2003 року до видачі наказу про поновлення позивача на роботі, позивач з*являвся на роботі та відповідач отримавши виконавчий лист не виконав рішення суду згідно вимог ст.236 КЗпП України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що позовні вимоги позивача в частині стягнення середнього заробітку за період з 13.11.2003 року по 09.12.2003 року включно, не підлягають задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача заробітної плати за час вимушеного прогулу з 10.12.2003 року по 03.03.2004 року, суд першої інстанції помилково послався на ті обставини, що в даному випадку відповідачем допущено вимушений простой. Оскільки, відповідач з моменту видачі наказу про поновлення на роботі ОСОБА_2 не забезпечив його роботою.

Однак, як в суді першої інстанції так і в суді апеляційної інстанції позивач не надав належних доказів тим обставинам, що він з*являвся за місцем роботи в оспорюваний період, а відповідач не допускав його до роботи.

Оскільки, відповідачем не допущено порушення прав позивача не підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_2 щодо стягнення з відповідача моральної шкоди.

Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову ОСОБА_2 у задоволенні позову в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309 ч.1 п.3, 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо - збагачувальний комбінат» - задовольнити.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 20 квітня 2011 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити ОСОБА_2 в задоволенні позову до Публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо - збагачувальний комбінат» про стягнення середнього заробітку за період вимушеного прогулу, за період затримки виконання рішення суду і моральної шкоди.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді :