Справа № 2-3882/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2011 року. Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі: головуючого судді Зємцова В.В.

при секретарі - Гетьманець О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання втратившим право на користування квартирою та зняття з реєстрації,-

В С Т А Н О В И В:

В 2011 році до суду звернулася ОСОБА_1 із зазначеним позовом, в якому зазначала, що 17 жовтня 1981 року зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. Від цього шлюбу мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Проживали вони з ОСОБА_2 до липня 2010 року за вищевказаною адресою в 2-х кімнатній квартирі, яка належить їй згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Четвертої Кременчуцької державної нотаріальної контори 8 грудня 1998 року.

24 липня 2010 року відповідач пішов з дому за сигаретами і не повернувся. З цього часу вона його не бачила. Такого раніше не траплялось. Вона дуже хвилювалась за нього, так як його мобільний телефон не відповідав.

Після спливу 3-х днів вона звернулась в Автозаводський РВ про його розшук, але через три дні стало відомо з його розмови по телефону, що він звільнився з роботи, а працював в АТ КНПЗ, де отримав більше 30 тисяч гривень., та поїхав відпочивати зі своєю коханкою, і повертатись в сім»ю не має намірів.

Пізніше стало відомо, що він проживає з коханкою, це може підтвердити дочка, так як, взнавши адресу коханки /пров.Толстого,36,кв.12/, вони з дочкою ходили туди, але їх не пустили в квартиру, хоча вони бачили, що їх автомобіль стояв біля цього будинку.

Відповідач забрав з квартири не тільки своє, а й їх спільне майно. Вона зрозуміла, що він вже не повернеться в сім»ю, і тому в січні 2011 року подала заяву про розірвання шлюбу. 4 лютого 2011 року суд ухвалив заочне рішення, яким розірвав їх шлюб. Відповідач в судове засідання не з»явився, заочне рішення не оскаржив, тому вважає, що шлюб між ними розірвано.

Відповідач не проживає в її квартирі більше року, не допомагає сплачувати комунальні платежі, а вона отримує пенсію всього 760-770 грн., постійно хворіє, що підтверджується довідками. В опалювальний сезон повинна сплачувати більше 500 грн. Дочка не працює, так як знаходиться у відпустці по догляду за дитиною. Вона не може отримати субсидію, так як відповідач отримує пенсію більше 3000 грн.

Згідно ст. 405 ЦК України член сім»ї власника житла втрачає право на користування житлом при його відсутності без поважних причин більше року. Домовленості будь-якої між ними не було. На її заяву до Автозаводського РВ м. Кременчука від 29.07.2010 року про розшук ОСОБА_2 надійшла постанова, де вказано, що він не бажає повернутись

Просила визнати ОСОБА_2 втратившим право на користування житлом, та зобовязати Кременчуцьке міське Управління МВС зняти ОСОБА_2 з реєстрації по квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 судові витрати 45грн.50коп. та за надання юридичної допомоги 400 грн.

У судовому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити, посилаючись на обставини і підстави викладені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився. Належним чином повідомлявся про час та місце проведення судового розгляду.

Представник відповідача Кременчуцького МУ УМВС України в Полтавській області в судове засідання не прибув.

Представник третьої особи в судове засідання не прибув.

Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи та дослідивши докази в їх сукупності встановив наступне.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

17 жовтня 1981 року позивач зареєструвала шлюб з відповідачем по справі. Від цього шлюбу мають дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Проживали вони з ОСОБА_2 до липня 2010 року за адресою: м. Кременчук, вул.. 50 років Жовтня74, кв. 144 в 2-х кімнатній квартирі, яка належить їй згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Четвертої Кременчуцької державної нотаріальної контори 8 грудня 1998 року.

В липні 2010 року відповідач пішов з дому і не повернувся. Після спливу 3-х днів вона звернулась в Автозаводський РВ про його розшук.

В січні 2011 року подала заяву про розірвання шлюбу. 4 лютого 2011 року суд ухвалив заочне рішення, яким розірвав їх шлюб. Відповідач в судове засідання не з»явився, заочне рішення не оскаржив.

Відповідач не проживає в її квартирі більше року, не допомагає сплачувати комунальні платежі, а вона отримує мінімальну пенсію, постійно хворіє.

За таких обставин позов в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування спірною квартирою підлягає задоволенню.

В той же час згідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місяця проживання здійснюється остаточно за рішенням суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

Позивачем не доведено, яким чином порушуються її права та інтереси з боку відповідача Кременчуцького МУ УМВС України в Полтавській області, оскільки вона не позбавлена права звернутися з рішенням про позбавлення права користування житловим приміщенням у встановленому законом порядку.

В частині зобовязання Кременчуцьке міське Управління МВС зняти ОСОБА_2 з реєстрації по квартирі, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 слід відмовити.

Тому позов підлягає частковому задоволенню.

Що стосується судових витрат. З відповідача підтягають стягнення підтверджені судові витрати в сумі 45,50 грн. Понесені витрати на правову допомогу не підтверджені документально. З квитанції № 19 не вбачається за що адвокат ОСОБА_4, яка до речі не приймала участь в судових засіданнях, отримала гонорар 400 грн.

Керуючись ст. ст. 391, 405 ЦК України, ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, ст. ст. 3, 110, 118, 119, 120, 224-233 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 втратившим право на користування квартирою № 144 по проспекту 50 років Жовтня, буд. 74 в м. Кременчуці.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, судові витрати у сумі 45,50 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя