Справа № 2-128/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

19 травня 2011 року смт. Брусилів

Брусилівський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Коваленко В. К. при секретарі - Марієвській H.A.

участю:

позивачів ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Брусилів Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання свідоцтва про право власності на житло частково недійсним та визнання права власності на 1/2 частину житлового будинку,

ВСТАНОВИВ:

28 лютого 2011 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2А.(далі відповідачка) з вказаним вище позовом.

Свої вимоги позивач аргументувала тим, 13 квітня 2002 року помер її батько ОСОБА_3. Після його смерті вона у встановлений законом строк звернулася до Брусиловської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Інші спадкоємці з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3,не зверталися.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № 81 від 22 листопада 1994 року виданого виконкомом Морозівської сільської ради Брусилівського району Житомирської області в порядку приватизації, на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду « ОСОБА_4 передано у власність житловий будинок № 384 по вулиці Львівській в с.Морозівка, Брусилівського району, Житомирської області..

ОСОБА_4 померла 3 липня 2010 року і після її смерті спадщину прийняла відповідачка ОСОБА_2.

Вважає, що приватизація житлового будинку № 384 по вул. Львівській в с.Морозівка, Брусилівського району проведена з порушенням вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», а тому Свідоцтво про право власності на вказаний житловий будинок є частково недійсним з тих підстав, що на момент передачі будинку, членом сім»ї був також ОСОБА_3.ВІН також був вказаний у ордері на вселення у вказаний будинок.

Просила визнати Свідоцтво про право власності на житло № 81 від 22 листопада 1994 року виданого виконкомом Морозівської сільської ради Брусилівського району Житомирської області про передачу у власність житлового будинку № 384 по вул..Львівській в с.Морозівка ,Брусилівського району ,Житомирської області частково недійсним.

Просила також визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаного житлового будинку в порядку спадкування після смерті 13 квітня 2002 року ОСОБА_3

В судовому засіданні позивачка повністю підтримала свої позовні вимоги по мотивах наведених в позовній заяві. Просить її позов задовільнити.

Відповідачка в судове засідання не з»явилася про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена і від неї не надійшло заяви про розгляд справи у її відсутність , а тому суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів і винести заочне рішення.

Вислухавши пояснення позивача , вивчивши та оцінивши матеріали справи, докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно 4.2 ст.8 Закону України « Про приватизацію державного житлового фонду» передача займаних будинків здійснюється у спільну сумісну або часткову власність всіх повнолітніх членів сім»ї, які постійно мешкають у цьому будинку з обов»язковим визначенням уповноваженого власника будинку.

Копія корінця ордеру на житлове приміщення , довідка про склад сім»ї наймача ізольованої квартири, довідка з сільської ради та список сім»ї, яка переселяється з с.Сінгури Житомирського району в с.Морозівка Брусилівського району підтверджує, що ОСОБА_3 є чоловіком ОСОБА_4

З підстав суд вважає, що Свідоцтво на право власності житла № 81 виданого 22 листопада 1994 року тільки на ім.»я ОСОБА_4 являється частково недійсним.

Копія свідоцтв про народження та одруження підтверджує, що позивачка являється дочкою ОСОБА_3 і тільки вона після його смерті прийняла спадщину(а.с.П)

Згідно копії Свідоцтва про смерть ОСОБА_3 помер 13 квітня 2002 року .

Стаття 529 та ст.548 ЦК України (1963 року) вказує, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти ,дружина та батьки померлого. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини тобто в день смерті спадкодавця.

Отже, крім позивачки спадщину після смерті ОСОБА_3 у встановлений строк прийняла також його дружина ОСОБА_4 і тому її частина складала 3/4 частини будинку ,а позивачки ОСОБА_1 1/4 частина.

При житті ОСОБА_4 склала заповіт на своїх внуків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і вони після її смерті 3 липня 2010 року , відповідно до ст. 1268 ЦК України , прийняли спадщину .Спадщину також прийняла позивачка по справі, яка не являється дочкою спадкодавця і тому не являється її спадкоємцем..

Керуючись ст.ст. 10,11,15,60,88,130,174, 196,209,212-218,224-228,294 ЦПК У країни, ст.ст. 529,548 ЦК України (1963 року), 1268 ЦК України,суд

ВИРІШИВ:

Визнати Свідоцтво про право власності на житло № 81 від 22 листопада 1994 року виданого виконкомом Морозівської сільської ради Брусилівського району Житомирської області про передачу у власність житлового будинку № 384 по вул..Львівській в с.Морозівка,Брусилівського району Житомирської області частково недійсним.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частину житлового будинку № 384 по вул.Львівській в с.Морозівка Брусилівського району Житомирської області в порядку спадкування, після смерті 13.04 2002 року ОСОБА_3.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до апеляційного суду Житомирської області через Брусилівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В. К. Коваленко