АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

Категорія - 48 (І) ОСОБА_1
Доповідач Михайлів Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

12 липня 2011 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Михайлів Л.В.

суддів - Митрофанової Л.В., Братіщевої Л.А.

при секретарі - Євтодій К.С.

за участю: позивача - ОСОБА_2 та її представника - ОСОБА_3,

відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 04 лютого 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_5, про стягнення аліментів за минулий період, на утримання повнолітньої дитини до закінчення навчання та додаткових витрат, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2008 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів за минулий період, на утримання повнолітньої дитини до закінчення навчання та додаткових витрат, посилаючись на те, що їхній з відповідачем син ОСОБА_5, навчаючись на денному відділенні Мелітопольського державного промислово-економічного технікуму, потребує матеріальної допомоги батьків, а відповідач, як батько, відмовляється надавати таку допомогу добровільно. А тому просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти в сумі 1200 грн. щомісячно до закінчення навчання сина.

Крім того, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь також заборгованість із сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини за минулий час - три роки в розмірі 36000 грн., посилаючись на факт ухилення відповідача від їх сплати за рішенням, виходячи з реально отриманого ним доходу приватного підприємця. Також просила суд стягнути з відповідача на свою користь додаткові витрати у звязку з проведенням їх сину операції по корекції зору в сумі 13452 грн.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 04 лютого 2011 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 6951 грн. в рахунок відшкодування понесених додаткових витрат на дитину.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_5 у твердій грошовій сумі в розмірі 250 грн. зі всіх видів заробітної плати (доходів) щомісячно, починаючи стягнення з 18.12.2008 року і до закінчення навчання тобто до 01.07.2009 року, а також - на користь держави судовий збір в розмірі 51 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 120 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів на утримання повнолітнього в сумі 250 грн. щомісячно та відмови в стягненні аліментів за минулий час з постановленням нового рішення про задоволення позову в цій частині, посилаючись на те, що судом не враховано реального доходу відповідача й його можливості сплачувати аліменти в розмірі 1200 грн. щомісячно, не надано оцінки доказам, які підтверджують факт вжиття позивачем заходів для одержання аліментів, виходячи з реального доходу відповідача на момент їх сплати ним й наявності у звязку з цим підстав для їх стягнення за минулий період відповідно до вимог ст. 191 СК України.

Відповідач ОСОБА_4 заперечує проти доводів апеляційної скарги й просить залишити рішення суду без змін як законне та обґрунтоване.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають повнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

За рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 04.06.2000 року в період часу з 13.10.2000 року по 11.04.2008 року ОСОБА_2 отримувала аліменти від ОСОБА_4 на утримання неповнолітнього ОСОБА_6 щомісячно в розмірі ј часини від усіх його доходів (заробітку).

В період часу з 01.09.2005 року по 30.06.2009 року ОСОБА_5 навчався на денному відділенні Мелітопольського державного промислово-економічного технікуму.

Задовольняючі позовні вимоги ОСОБА_2 в частині стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину, суд першої інстанції виходив з факту невиконання ОСОБА_4 його обовязку з утримання своєї повнолітньої дитини на період його навчання й з можливості сплачувати відповідачем аліменти в сумі 250 грн. щомісячно, а також з його обовязку сплатити Ѕ від затрачених позивачем коштів у звязку з лікуванням сина.

Відмовляючи в задоволенні вимог про стягнення заборгованості з аліментів за минулий час, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості позову в цій частині.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 199 СК України батьки зобовязані утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчатися і у звязку з цим потребує матеріальної допомоги, якщо вони можуть надавати таку допомогу.

Вирішуючи спір в частині стягнення утримання на повнолітню дитину у звязку з навчанням, суд першої інстанції врахував зазначений матеріальний закон і дійшов вірного висновку про те, що відповідач може надавати допомогу своєму сину відповідно до норм ст. 199 СК.

Визначаючи розмір утримання на повнолітню дитину, що продовжує навчання, суд першої інстанції врахував, що ОСОБА_5 навчався за рахунок державного бюджету та отримував стипендію.

Враховано судом й доходи відповідача, отже його можливість утримувати повнолітню дитину.

Оспорюючи в апеляційній скарзі розмір утримання, стягнутого судом першої інстанції, позивачка не спростувала висновків суду що до розмірів утримання.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, на час ухвалення рішення син сторін закінчив навчання, і таким чином, кошти стягнуті судом є компенсацією матері матеріальних витрат, які вона вже понесла у звязку з навчанням сина.

Відмовляючи у задоволенні позову про стягнення заборгованості по аліментам, розрахованої із суми 1000 грн. в місяць, суд першої інстанції керувався нормами Закону України «Про виконавче провадження» та Сімейного кодексу України, і встановив, що рішенням суду з 13.10.2000 року було стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі ј частки всіх видів доходу, рішення виконувалось і на час ухвалення рішення, заборгованості не існує.

Вимоги ОСОБА_2 про стягнення аліментів відповідно до ч.2 ст.191 СК України (зазначено в позовній заяві а.с. 116-117) не доведені, про що вірно зазначив районний суд.

Погоджуючись з висновком суду першої інстанції, колегія суддів враховує, що для задоволення такої вимоги відповідно до ч.2 ст. 191 СК, позивачка повинна була довести, що вживала заходів щодо добровільної сплати аліментів відповідачем, та довести, що відповідач ухилявся від їх сплати.

Такі обставини позивачем не зазначені і не доведені в суді.

Із матеріалів справи не вбачається, що позивач предявляла претензії до батька під час неповноліття дитини щодо оплати аліментів.

Таким чином проаналізувавши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню відповідно до норм ст. 308 ЦПК України.

В іншій частині рішення суду сторонами не оскаржується.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 04 лютого 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: