РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2011 року

Личаківський районний суд м.
Львова

в складі: головуючого судді Леньо
С.І.

при секретарі Станько
Р.О.

з участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_4, ОСОБА_5 міської ради, третя
особа Личаківська районна
адміністрація ОСОБА_5 міської ради про
усунення перешкод, визнання недійсним
свідоцтва про право власності, -

в с т а н о
в и в:

Позивач ОСОБА_1Є звернулася в суд із
позовом до відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5
міської ради про усунення перешкод у
користуванні майном за адресою: м.
Львів, вул. І.Вільде, 6, а саме
зобов’язання ОСОБА_4 знести автогараж,
знести огорожу для доступу до вікон
будинку, не чинити перешкод у
користуванні каналізаційним люком,
демонтувати перекриття –дашок,
повернути у попередній стан підвальне
приміщення, відкрити прохід дороги до
входу у будинок ; визнання недійсним
свідоцтва про право власності на
господарське приміщення за вказаною
адресою.

В обґрунтування позовних вимог позивач
покликається на те, що вона та ОСОБА_4 є
співвласниками будинку № 6 на вул.
І.Вільде у м. Львові. Відповідач
всупереч діючому законодавству, без
згоди позивача самочинно збудував
гараж, з порушенням вимог ДБН,
санітарних норм, не дотримавши
відстань до будинку, створивши
неможливі умови для проживання. Також
встановив огорожу, яка чинить
перешкоди позивачу в обслуговуванні
своєї частини будинку та не дає доступу
до вікон, можливості користування
каналізаційним люком, який
загороджений. Крім цього, ОСОБА_4
самовільно перед житловим приміщенням
позивача пробив фундамент будинку та
провів вхід у підвальне приміщення, де
надалі проводить реконструкцію,
внаслідок чого вона не може
обслуговувати свою частину будинку.
Перед входом в підвал відповідач
поставив перекриття –дашок,
вмонтувавши його кріплення до вікна
позивача. Також відповідач захопив
частину земельної ділянки, яка не
відповідає його частці у будинку. Тому
позивач у відповідності до ст. 391 ЦК
України просить зобов’язати
відповідача усунути перешкоди у
здійсненні її права власності, знести
автогараж, огорожу, не чинити перешкод
у користуванні каналізаційним люком,
демонтувати дашок, повернути у
попередній стан підвальне приміщення,
відкрити прохід дороги до входу у
будинок. Окрім цього, позивач зазначає,
що відповідач приватизував
господарське приміщення на вул. Вільде,
6, яке було у спільному користуванні
співвласників, тому просить суд
визнати незаконним свідоцтво про право
власності на таке.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1
підтримала позов, надала пояснення
аналогічні зазначеним в заяві. Також
вказала, що вона не згідна з
розпорядженнями Личаківської районної
адміністрації, якими відповідачу
надано дозвіл на встановлення гаража
та реконструкцію приміщення. Просила
позов задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_4
–ОСОБА_2 в судовому засіданні
заперечив проти позовних вимог та
пояснив, що відповідач є власником
квартири № 5 в будинку № 6 на вул.
ОСОБА_6. З метою безпечного зберігання
власного автомобіля він встановив
гараж за наявності усіх дозвільних
документів. Так, отримав проектні
пропозиції, зібрав необхідну технічну
документацію та за наслідками його
звернення отримав розпорядження
Личаківської районної адміністрації №
145 від 06.02.2006 року про надання дозволу на
встановлення тимчасового металевого
збірно-розбірного гаража на
прибудинковій території. На виконання
вимог вказаних в розпорядженні на
підставі ухвали ОСОБА_5 міської ради №
121 від 13.07.2006 року та договору оренди
землі від 07.08.2006 року отримав в строкове
платне користування земельну ділянку
для встановлення гаража. Звертає увагу,
що в силу ч. 7 ст. 376 ЦК України з позовом
про знесення будівництва вправі
звертатися лише відповідні органи
державної влади чи органи місцевого
самоврядування. Щодо демонтажу огорожі
зазначив, що така встановлена на
виконання вимог судового рішення від
15.06.2005 року, що набрало законної сили,
яким встановлено порядок роздільного
користування земельною ділянкою між
співвласниками будинку з
облаштуванням некапітальної
розмежувальної конструкції на
місцевості. Стосовно переобладнання
підвального приміщення та
встановлення дашку у ОСОБА_4 також
наявні всі дозвільні документи.
Реконструкція проведена згідно
проектної документації на підставі
розпорядження Личаківської районної
адміністрації № 915 від 09.09.2008 року.
Приміщення художньої майстерні, що
знаходиться в цокольному поверсі
будинку, належить відповідачу на праві
приватної власності, що стверджується
реєстраційним посвідченням. При цьому,
як на вказану майстерню, так і на
будь-які інші господарські приміщення
відповідач ніколи не отримував
свідоцтва про право власності. Щодо
вимог про зобов»язання відкрити прохід
дороги, яка веде до входу в будинок, то
позивачем не зазначено про яку дорогу
йдеться та чому ці дії повинен вчинити
ОСОБА_4 Відтак, відповідач не чинить
жодних перешкод ОСОБА_1 у користуванні
її власністю, всі його дії відповідають
вимогам закону, тому просить в позові
відмовити в повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_5
міської ради в судове засідання не
з»явилася, подала письмові заперечення
проти позову (а.с.58,59), в яких вказала, що
з заяви не вбачається в чому полягає
порушення ОСОБА_5 міською радою прав та
інтересів позивача, тому міська рада не
є належним відповідачем за позовом.

Представник третьої особи
Личаківської районної адміністрації –
ОСОБА_3 в судовому засіданні вказала,
що у вирішенні спору покладається на
розсуд суду. При цьому звертає увагу, що
згідно з розпорядженнями № 145 від 06.02.2006
року та № 915 від 09.09.2008 року
Личаківської адміністрації ОСОБА_4
надано дозвіл на встановлення
металевого збірно-розбірного гаража та
на реконструкцію нежитлового
приміщення в будинку № 6 на вул.
І.Вільде у м. Львові. Згідно чинного
законодавства при вирішенні таких
питань згода ОСОБА_1 не вимагалася.
Земельна ділянка для встановлення
гаража надана ОСОБА_4 в оренду у
встановленому законом порядку.
Визначення порядку користування
земельною ділянкою за вказаною адресою
встановлено судовим рішенням. Відтак,
відповідач діяв на підставі належних
дозволів наданих компетентними
службами.

Заслухавши пояснення учасників
процесу та дослідивши представлені по
справі докази, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги до
задоволення не підлягають з наступних
підстав.

У відповідності до ст. 391 ЦК України
власник майна має право вимагати
усунення перешкод у здійсненні ним
права користування та розпоряджання
своїм майном.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України
кожна сторона повинна довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог або заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Судом встановлено, що сім»ї позивача
ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право
власності на квартиру від 13.04.98р.
належить квартира № 2 на вул. Вільде, 6 у
м. Львові (а.с.5). Відповідач ОСОБА_4 на
підставі нотаріально посвідченого
договору купівлі-продажу від 21.02.98р. є
власником квартири № 5 на вул. Вільде, 6
у м. Львові (а.с.16).

Відповідно до рішення Личаківського
районного суду м. Львова від 15 червня 2005
року, яке залишено без змін судами
апеляційної та касаційної інстанцій та
набрало законної сили (а.с.25-29) за
позовом ОСОБА_4 між співвласниками
будинку № 6 на вул. І.Вільде встановлено
порядок роздільного користування
земельною ділянкою, на якій
розташована прибудинкова територія з
облаштуванням некапітальної
розмежувальної конструкції на
місцевості та окремих входів.

Як вбачається з розпорядження
Личаківської районної адміністрації №
145 від 06.02.2006 року «Про надання дозволу
на встановлення тимчасового
металевого збірно-розбірного гаража на
прибудинковій території на вул.
І.Вільде, 6»затверджено висновок
міжвідомчої комісії від 17.01.06р. та
дозволено ОСОБА_4 встановити гараж без
влаштування фундаменту згідно з
поданими проектними пропозиціями та
технічними документами та зобов’язано
поряд з іншим вирішити питання
землекористування (а.с.71-93).

На виконання вказаного розпорядження
за заявою відповідача ухвалою ОСОБА_5
міської ради № 121 від 13.07.2006 року ОСОБА_4
передано в оренду земельну ділянку та
на підставі вказаної ухвали між ОСОБА_5
міською радою та ОСОБА_4 укладено
договір оренди землі від 07.08.2006 року для
встановлення тимчасового металевого
збірно-розбірного гаража на строк до
13.07.11р. з правом поновлення на новий
строк.

В судовому засіданні також
встановлено, що згідно реєстраційного
посвідчення на підставі договору
купівлі-продажу від 30.11.97р. та договору
дарування від 12.01.99р. ОСОБА_4 на праві
власності належить нежитлове
приміщення (художня майстерня) площею 34
кв.м., що знаходиться в цокольному
поверсі будинку № 6 на вул. І.Вільде у м.
Львові (а.с.30-33,101).

Відповідно до розпорядження
Личаківскої районної адміністрації №
915 від 09.09.2008 року «Про надання дозволу
на реконструкцію нежитлового
приміщення в буд.№6 на вул. ОСОБА_6 з
влаштуванням дверного прорізу на місці
віконного отвору та приямку і
встановлення котла
опалення»затверджено висновок
міжвідомчої комісії від 03.06.08р. та
дозволено власнику ОСОБА_4 здійснити
реконструкцію художньої майстерні
згідно з поданими проектними
пропозиціями (а.с.94-149). На виконання
вказаного розпорядження відповідачем
отримано дозвіл Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю у
Львівській області на виконання
будівельних робіт від 22.03.10р. (а.с.39).

З огляду на зазначені вище докази,
судом встановлено, що відповідач
ОСОБА_4 встановив металевий
збірно-розбірний гараж за адресою: м.
Львів, вул. І.Вільде, 6 на орендованій
ним земельній ділянці, за наявності
всіх дозвільних документів, на
підставі розпорядження Личаківської
районної адміністрації № 145 від 06.02.2006
року, яке не оскаржувалося та у
встановленому законом порядку не
скасоване. При цьому, на розгляд
міжвідомчої комісії було представлено
проектні пропозиції та необхідні
технічні документи, які також
досліджувалися судом. З поданих
матеріалів випливає, що відповідачем
не порушено норми ДБН, пожежні та
санітарні норми.

Щодо встановленої огорожі на
прибудинковій територіїё така
облаштована відповідачем ОСОБА_4 на
підставі судового рішення від 15.06.2005
року, яке набрало законної сили. Яким
чином вказана конструкція чинить
позивачу перешкоди у доступі до вікон
та користуванні каналізаційним люком
ОСОБА_1 не обґрунтовано та на
підтвердження вказаних обставин,
всупереч вимог ст. 60 ЦПК України, не
надано жодних доказів.

Також необґрунтованими є вимоги
позивача про приведення до
попереднього стану підвального
приміщення та демонтаж перекриття
–дашку. Як встановлено в судовому
засіданні спірне приміщення, що
знаходиться в цокольному поверсі
(художня майстерня) перебуває у
власності ОСОБА_4 Відповідачем
представлено проект реконструкції
майстерні, який передбачає серед
іншого встановлення дашку над входом.
Вказаний проект поряд з іншою
технічною документацією був предметом
розгляду на міжвідомчій комісії та
розпорядженням Личаківської районної
адміністрації № 915 від 09.09.2008 року
ОСОБА_4 надано дозвіл на реконструкцію
нежитлового приміщення, отримано
дозвіл Інспекції державного
архітектурно-будівельного контролю на
виконання будівельних робіт, які не
оскаржувалися. Відтак, відповідач діяв
згідно вимог закону та не порушив прав
та інтересів ОСОБА_1 Доказів
протилежного в ході розгляду справи не
здобуто та не представлено таких
позивачем.

Вимоги зобов’язати ОСОБА_4 відкрити
прохід дороги до входу у будинок теж є
безпідставними, оскільки в судовому
засіданні не знайшли свого
підтвердження ті обставини, що
відповідачем змінювалися межі
земельних ділянок встановлені судовим
рішенням чи захоплювалася частина
ділянки виділена в користування
позивачу. ОСОБА_1 не довела, що прохід
дороги до входу в будинок є закритим та
відповідач причетний до вказаних дій.

Що стосується вимоги про визнання
незаконним свідоцтва про право
власності на господарську споруду, то
в судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_4 ніколи не отримував такого.
Відтак, в природі не існує
оскаржуваного документу, тому
відсутній предмет спору.

Крім цього, суд враховує, що ст. 376 ЦК
України передбачено, що правом на
звернення до суду з позовною вимогою
про демонтаж самочинного будівництва
наділені відповідний орган державної
влади або орган місцевого
самоврядування. При цьому, покликання
позивача на вказану норму закону, суд
не може прийняти до уваги, оскільки в
ході розгляду справи не доведено факту
самочинного будівництва здійсненого
ОСОБА_4

З огляду на викладене та враховуючи
вимоги ч. 1 ст. 11 ЦПК України, за якою суд
розглядає цивільні справи на підставі
доказів сторін та інших осіб, які
беруть участь у справі, в задоволенні
позову слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.3,10,11,60,61,169, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, ст. 11,15,16,376,391 ЦК України, суд, -

в и р і ш
и в:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_4,
ОСОБА_5 міської ради, третя особа
Личаківська районна адміністрація
ОСОБА_5 міської ради про усунення
перешкод у користуванні майном за
адресою: м. Львів, вул. І.Вільде, 6, а саме
зобов’язання знести автогараж, знести
огорожу для доступу до вікон будинку,
не чинити перешкод у користуванні
каналізаційним люком, демонтувати
перекриття –дашок, повернути у
попередній стан підвальне приміщення,
відкрити прохід дороги до входу у
будинок ; визнання недійсним свідоцтва
про право власності –відмовити за
безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Личаківський районний суд м. Львова
шляхом подачі апеляційної скарги в
порядку та строки передбачені ст. ст. 294,
296 ЦПК України.

Суддя:

Леньо С.І