справа № 2-2642/11
ЛЕНІНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
11 серпня 2011 року м.Миколаїв
Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2
представника позивача ОСОБА_3
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третьої особи Універсальної біржі «Віконт Т» про визнання договору купівлі-продажу дійсним
У червні 2011 року позивач звернулася до Ленінського районного суду м.Миколаєва з позовом до відповідача та третьої особи про визнання договору купівлі-продажу дійсним.
У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити.
Відповідачі та третя особа в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідачі надали до суду письмові заяви про визнання позову та здійснення розгляду за їх відсутності.
Оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає можливим на підставі статті 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) розглянути справу у відсутність відповідача та постановити заочне рішення.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.
03.04.2011 помер ОСОБА_6, про що в книзі реєстрації смертей зроблено актовий запис за номером 1367, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ФП № 139810.
За життя ОСОБА_6 25.10.1997 склав заповіт, яким належну йому на праві власності квартиру АДРЕСА_2 заповів своїй сестрі ОСОБА_4 (дівоче прізвище ОСОБА_6).
У ході судового розгляду справи встановлено, що будучи єдиним спадкоємцем позивач звернулася за місцем відкриття спадщини до нотаріуса для оформлення спадкових прав, одна їй було відмовлено оскільки договір купівлі-продажу нотаріально не посвідчений.
Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» розяснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.
Вказаний договір купівлі-продажу укладено в жовтні 1997 року, тобто під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі ЦК УРСР) статтею 227 якого було передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу жилого будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).
Частиною першою статті 15 Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 № 1956-XII встановлено, що біржовою операцією визнається угода, що відповідає сукупності таких умов: а) якщо вона являє собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі; б) якщо її учасниками є члени біржі; в) якщо вона подана до реєстрації та зареєстрована на біржі не пізніше наступного за здійсненням угоди дня. Відповідно до частини другої цієї статті, угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.
Згідно частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому даним Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
У відповідності до частини другої статті 47 ЦК УРСР та пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною.
На момент укладення договору купівлі-продажу нерухомого майна сторони ухилилися від його нотаріального посвідчення.
За таких обставин доводи представника позивача щодо визнання біржового договору купівлі-продажу дійсним, суд вважає обґрунтованими, а вимогу такою, що підлягає задоволенню.
На підставі статей 47, 227 ЦК УРСР, статті 15 Закону України «Про товарну біржу», статті 19 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень", в силу розяснень пункту 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» та керуючись статтями 10, 11, 14, 60, 62, 212-214, 224, 225, 228 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_4 задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою до Ленінського районного суду м. Миколаєва протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя І.В.Коваленко