АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 22-ц- 220 / 2011 року Головуючий 1 інстанції Нев*ядомський Д.В.
Категорія про відшкодування шкоди Доповідач Пилипчук Н.П
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 січня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого судді: Пилипчук Н.П.,

суддів: Кірсанової Л.І.,

ОСОБА_1,

при секретарі - Белобровій В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 10 серпня 2010 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення майнової та моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої злочином посилаючись на те, що 03.04.2008 р. ОСОБА_2, в ході сварки з позивачем, умисно наніс йому удари рукою, а також біля восьми ударів коліном правої ноги в область обличчя, в результаті чого позивачу були заподіяні тілесні ушкодження у вигляді синців в правій околоочній області, крововиливу в білочну оболонку, крововиливу в ліву околоочну область з переходом на скулову область, подряпин на слизовій нижньої губи, травматичної екстракції 4-х зубів на нижній щелепі (1-го зубу ліворуч и 1,2,3-го зубів праворуч), які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, як такі, що потягли за собою стійку втрату загальної працездатності менш як на 1/3. Позивач був змушений звернутися за медичною допомогою, проходив тривале амбулаторне лікування. 07.09.2009 р. постановою Дергачівського районного суду ОСОБА_2 був звільнений від кримінальної відповідальності у зв'язку із застосуванням до нього Закону України «Про амністію». Просив стягнути з відповідача на відшкодування майнової шкоди 4450 гривень, та моральної шкоди 30 000 гривень.

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 10 серпня 2010 року позов задоволено частково. Вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на відшкодування майнової шкоди 4 450 гривень та моральної шкоди 5 000 гривень. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 10 серпня 2010 року скасувати, та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу посилається на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, на недоведеність обставин, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення процесуального права. Наполягає, що позивач не довів розмір та факт спричинення йому майнової та моральної шкоди.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, що зявились, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 07.09.2009 р. постановою Дергачівського районного суду ОСОБА_2 на підставі власної заяви був звільнений від кримінальної відповідальності у зв'язку із застосуванням до нього Закону України «Про амністію». Зазначеною постановою, на підставі висновку судово-медичної експертизи № 162/08/Д від 28 липня 2008 року було встановлено, що 03.04.2008 р. позивачу відповідачем були спричинені тілесні ушкодження у вигляді синців у правій околоочній області, крововиливів в білочну оболонку, сінця у лівій околоочній області з переходом на скулову область, подряпин на слизовій нижньої губи, травматичної екстракції 4-х зубів на нижній щелепі (1-го зубу ліворуч и 1,2,3-го зубів праворуч), які відносяться до середньої тяжкості тілесних ушкоджень, як такі, що потягли за собою стійку втрату загальної працездатності менш як на 1/3.

Таким чином, провадження у кримінальній справі закрито за заявою ОСОБА_2 у зв*язку з амністією на підставі ст. 6 п.4 КПК України, тобто не з реабілітуючих обставин. Постанова оскаржена не була та набрала чинності. Відповідно до ст. 86 КК України та ст. 14 Закону України "Про амністію", амністія не звільняє від обов'язку відшкодувати заподіяні злочином збитки, спричинені винними особами а звільняє лише від покарання.

Згідно ст. ст. 57, 212 ЦПК України, за якими доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Оцінюючи постанову суду про закриття провадження в кримінальній справі відповідно до вимог ст. ст. 57, 212 ЦПК України як письмовий доказ у цивільній справі, судова колегія вважає, що постановою та висновком судово-медичної експертизи підтверджений факт спричинення ОСОБА_2 тілесних ушкоджень ОСОБА_3 Належними та допустимими доказами відповідач зазначене не спростував.

Ст. 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підтвердження розміру майнової шкоди ОСОБА_3 надав довідку ПП «Стоматологія - Гарант» № 3 від 04.08.2010 р.; довідку ФОП ОСОБА_4 від 15.10.2008 р. та копію медичної карти стоматологічного хворого № 425 від 04.04.2008 р.

Згідно довідки ФОП ОСОБА_4 від 15.10.2008 р., ОСОБА_3 звертався за медичною допомогою до ПП «Стоматологія - Гарант» 04.04.2008 р., йому під анестезією депульпований Т4, запломбований к/канал. В подальшому пацієнту були зроблені 6 керамічних коронок та з*ємні протези верхньої та нижньої щелепи. Загальна вартість лікування та протезування 4 450 грн.

Оскільки матеріалами справи підтверджено причинний зв*язок між діями ОСОБА_2 та травматичною екстракцією лише 4-х зубів на нижній щелепі (1-го зубу ліворуч и 1,2,3-го зубів праворуч), судова колегія вважає недоведеним причинний зв*язок між діями відповідача та витратами позивача на стоматологічну допомогу у визначеному обсязі.

Так з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 з вини ОСОБА_2 втратив 4 зуби на нижній щелепі, а з*ємні протези виготовлені в тому числі і на верхній щелепі. Вартість лікування визначена загально. На підставі наданих доказів диференціювати витрати позивача на стоматологічні послуги, необхідність яких обумовлена протиправними діями відповідача від витрат на лікування та протезування які з діями відповідача не пов*язані не є можливим.

З довідки ПП «Стоматологія - Гарант» №3 від 04.08.2010 р. вбачається лише те, що квитанції по яких Мороз 1.1, сплачував за медичні послуги не збереглися.

Інші довідки та копії медичної карти стоматологічного хворого розміру понесених витрат не підтверджують.

За таких обставин, судова колегія вважає, що позивач не довів розмір майнової шкоди, який знаходиться в причинному зв*язку з протиправними діями відповідача, тому у задоволенні цих позовних вимог позивача необхідно відмовити за недоведеністю, рішення суду першої інстанції в цій частині змінити відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України, п. 2 ч. 1 ст. 309 ЦПК України.

Водночас, судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що в результаті протиправних дій ОСОБА_2 позивачу спричинена моральна шкода. Рішення суду першої інстанції щодо стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 5 000 грн. на користь позивача повністю відповідає вимогам ст. 1167 ЦК України, а також розясненням, даним в п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Судова колегія вважає, що суд першої інстанції правильно, враховуючи принцип розумності та справедливості, дійшов висновку про задоволення позову в цій частині. При цьому до уваги приймається те, що ОСОБА_3 завдані тілесні ушкодження, які вимагали певного лікування, у зв*язку з якими він зазнавав фізичного болю, душевних страждань, сильний стрес, нервових переживань, вимушено змінився ритм його життя, що вимагало додаткових зусиль, позивач зазнав почуття приниження та образи внаслідок дій відповідача та невизнання ним своєї вини протягом всього часу розгляду цієї справи в суді. Відповідні докази надані і наявні у справі. Таким чином рішення суду в частині відшкодування моральної шкоди залишається без змін.

У відповідності до ст. 303 ЦПК України, при розгляді справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Таким чином, в іншій частині рішення суду залишається без змін.

Керуючись ст.ст. 1166, 1167, 1187 ЦК України, ст. ст. 303, 304, 307, п. 2 ч. 1 ст. 309, ст. ст. 313, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 10 серпня 2010 року змінити, в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на відшкодування майнової шкоди 4450 гривень скасувати, у задоволенні цих позовних вимог відмовити.

В іншій частині рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 10 серпня 2010 року залишити без змін.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді: