АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 26 ( 3 ) Доповідач - Митрофанова Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 квітня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Митрофанової Л.В.

суддів - Соколан Н.О., Михайлів Л.В.

при секретарі - Бондаренко І.В.

за участю: представника відповідача - Голоцвана Дмитра Володимировича

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 22 лютого 2011 року за позовом ОСОБА_2 до відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2010 року ОСОБА_2 звернулася із позовом до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (надалі - Відділення Фонду), 3 особа відкрите акціонерне товариство «Криворізький залізорудний комбінат» (надалі - ВАТ «Кривбасзалізорудком») про відшкодування моральної шкоди.

Уточнивши свої позовні вимоги і зазначивши відповідачем ВАТ «Кривбасзалізорудком» просила суд стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди 125тис.грн. і 1тис.грн. за надану юридичну допомогу.

В обґрунтування своїх позовних зазначила, що працюючи з 1976 року по час виходу на пенсію у 2008 році на підприємстві відповідача отримала професійне захворювання.

Висновком МСЕК від 11.06.2008р. їй первинно та безстроково встановлено 20% втрати професійної працездатності.

Посилаючись на ці обставини просила суд задовольнити її позовні вимоги.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 22 лютого 2011 року позов задоволено частково. Стягнуто з ВАТ «Кривбасзалізрудком» на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 30 000 грн., на користь держави судовий збір у сумі 8 грн. 50 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи у сумі 15 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ВАТ «Кривбасзалізорудком» просить скасувати рішення суду і ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, оскільки визначений судом першої інстанції розмір суми моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості і справедливості, суд не обґрунтовано дійшов висновку про спричинення позивачу моральної шкоди ушкодженням здоров'я без призначення відповідної медичної експертизи, позивачем не надано доказів протиправності дій відповідача в спричиненні їй моральної шкоди; позивачем пропущено тримісячний строк для звернення до суду, встановлений ст. 233 КЗпП України.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ВАТ «Кривбасзалізорудком» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 1976 року по 2008 рік працювала на ш. ім.. Леніна ВАТ «Кривбасзалізорудком» в умовах важкої фізичної праці та несприятливого мікроклімату.

Висновком МСЕК від 11.06.2008р. первинно та безстроково ОСОБА_2 встановлена втрата професійної працездатності в розмірі 20%.

На підставі встановлених обставин суд першої інстанції дійшов висновку про відшкодування позивачу у зв'язку з отриманими нею на виробництві професійними захворюваннями моральної шкоди відповідачем, з вини, якого її й заподіяно.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно встановив обставини справи та дійшов правильного висновку про відшкодування позивачу моральної шкоди у зв'язку з отриманим нею професійним захворюванням.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з акту розслідування хронічного професійного захворювання від 22.05.2008 року (а.с. 14-16) встановлена причина професійного захворювання позивача - робота протягом 32 років в умовах запиленості повітря робочої зони, що перевищувала ГДК, які виникли в результаті порушення керівництвом підприємств, де працювала хвора, ст. 153 КЗпП України, ст. 13 Закону України «Про охорону праці» якими передбачено обов'язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Виходячи з викладеного, доводи ВАТ «Кривбасзалізорудком» про відсутність обов'язку підприємства відшкодовувати моральну шкоду завдану позивачу з тих підстав, що останній є суб'єктом страхування від нещасного випадку на виробництві, суперечать нормам діючого законодавства, оскільки Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV в редакції, що діяла на час встановлення позивачеві вперше стійкої втрати працездатності, передбачено, що відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України застрахованим і членам їх сімей моральної (немайнової) шкоди, отриманої внаслідок ушкодження здоров'я припинено з 01 січня 2008 року незалежно від часу настання страхового випадку.

Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення № 20-рп/2008 (справа про страхові виплати), зазначив, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Як зазначалося вище, вперше стійку втрату професійної працездатності у зв'язку із професійним захворюванням позивачу було встановлено 11.06.2008 року, що підтверджується висновком МСЕК (а.с. 10), отже саме з цього часу у позивача виникло право на відшкодування моральної шкоди.

Також спростовуються й доводи відповідача щодо відсутності підстав відшкодування ОСОБА_2 моральної шкоди, оскільки, факт заподіяння такої шкоди у зв'язку із професійним захворюванням встановлений в судовому засіданні. Так, позивачку турбує сухий кашель, біль у грудях, фізичні навантаження викликають важке дихання, вона не може виконувати роботу по дому і забезпечувати життєві потреби родини, переносить фізичні страждання, позбавлена нормальних життєвих зв'язків, що вимагає додаткових зусиль для організації її життя.

Інші доводи відповідача, викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами справи і висновками суду і не можуть бути підставою для скасування рішення.

Однак, колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача, визначений судом без урахуванням роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р. з подальшими змінами, відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку, ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, характер професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретні обставини по справі.

На думку колегії суддів, розмір моральної шкоди, визначеної судом першої інстанції, є завищеним.

Суд першої інстанції при постановленні рішення не врахував тяжкість фізичних і моральні страждань позивача, їх тривалість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь впливу шкідливих факторів на позивача.

За таких обставин, колегія суддів, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, й, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер отриманих позивачем захворювань, і пов'язані з ними фізичні і моральні страждання позивача, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, і наслідків, що наступили, вважає необхідним змінити рішення суду, зменшити розмір стягнутої моральної шкоди з відповідача на користь позивача з 30000 грн. до 20000 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3 ч.1 ст. 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 22 лютого 2011 року змінити, зменшити розмір моральної шкоди, стягнутої на користь ОСОБА_2, з 30000 грн. до 20000грн. (двадцяти тис.грн.).

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: