Справа № 2-1406-11 Головуючий у справі: ОСОБА_1
РІШЕННЯ

іменем України

25 серпня 2011 року Дзержинський міський суд Донецької області у складі :

головуючого судді Бухтіярова О.М.,

при секретарі Федоровій В.Г.,

з участю

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дзержинська цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до державного підприємства Дзержинськвугілля про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача моральну шкоду, заподіяну умовами виробництва.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що з 01.10.2001 року по 30.06.2004 року він знаходився у трудових відносинах з ДП Дзержинськвугілля, зокрема з ВП Шахта Північна. З підприємства він був звільнений в звязку з невідповідністю виконуючій роботі внаслідок стану здоровя, яке перешкоджає продовженню виконання даній роботі.

Працюючи на даному підприємстві він отримав професійне захворювання хронічна вертеброгенна поперекова крижова радикулопатія М 54.11 у стадії тривалого загострення з помірним больовим, мязові тонічним, корінцевим синдромом. Висновком МСЕК йому встановлено професійне захворювання, 40% втрати професійної працездатності безстроково та він визнаний інвалідом 3 групи. Пошкодженням здоровя йому заподіяно моральні страждання, на відшкодування яких він просить стягнути 200 000 (двісті тисяч) грн.

Позивач у судове засідання не зявився, його інтереси в суді за довіреністю представляв ОСОБА_2, який позовні вимоги підтримав повністю і просив суд поновити позивачеві строк для звернення до суду з вимогою про відшкодування шкоди, заподіяної умовами виробництва.

Представник відповідача в судове засідання заявлені вимоги не визнав, проти задоволення позовних вимог заперечував.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено і не заперечується сторонами, що позивач, з 01.10.2001 року працював на шахті ПівнічнаДП Дзержинськвугіллягірничим робітником очисного вибою та гірничим майстром (а.с. 6-11). Згідно до наказу № 122 к від 09.07.2004 року ОСОБА_4 був звільнений з займаної посади в звязку з невідповідністю виконуючій роботі внаслідок стану здоровя, яке перешкоджає продовженню виконання даній роботі.

Висновком лікувально експертної комісії від 14.05.2004 року у ОСОБА_4 встановлено професійне захворювання: хронічна вертеброгенна попереково крижова радикулопатія М 54.1. у стадії тривалого загострення, з помірним больовим, мязово тонічним, корінцевим синдромом (а.с. 14). Висновком МСЕК йому встановлено професійне захворювання, 40% втрати професійної працездатності безстроково та він визнаний інвалідом 3 групи. (а.с. 17,18).

29 червня 2004 року на підставі акту огляду МСЕК ОСОБА_4 з 21.06.2004 року у звязку з вказаним професійним захворюванням вперше був визнаний інвалідом 3 групи безстроково з втратою професійного захворювання на 40 % (а.с. 17,18).

Висновком лікувально експертної комісії № 4224 від 14.05.2004 року підтверджено, що вказане професійне захворювання ОСОБА_4 отримав під час виконання трудових обовязків (а.с. 14).

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Право на відшкодування моральної шкоди виникло у позивача з 21.06.2004 року, а саме з часу встановлення йому стійкої втрати працездатності, тому правовідносини по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної йому ушкодженням здоровя під час виконання трудових обовязків, регулюються саме ст. 237-1 КЗпП України.

Згідно до ч.4 ст. 43 Конституції України кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до частини 1 та 2 ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Враховуючи зазначені положення основного Закону України та КЗпП України підприємство мало створити потерпілому як і іншим працівникам належні небезпечні умови праці, за яких факт настання професійного захворювання або іншого пошкодження здоровя були неможливими.

Однак, суд вважає, що саме через шкідливі та небезпечні умови праці позивач отримав професійне захворювання.

Сукупність проаналізованих та досліджених в судовому засіданні доказів дає можливість суду зробити висновок про те, що ушкодження здоровя на виробництві спричинило позивачу моральну шкоду, яка полягає в фізичному болю та у моральних переживаннях, що призвело до змін звичайного образу життя та потребує від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Внаслідок порушення відповідачем права позивача на безпечні умови праці у останнього виникло професійне захворювання: хронічна вертеброгенна попереково крижова радикулопатія М 54.1. у стадії тривалого загострення, з помірним больовим, мязово тонічним, корінцевим синдромом. Позивач постійно знаходиться на лікуванні, йому встановлена третя група інвалідності безстроково та стійка втрата працездатності 40 % , він відчуває інші неприємні відчуття від незадовільного стану здоровя. Перелічені негативні явища дійсно не можуть не турбувати потерпілого, не можуть не викликати переживання, страждання, стрес, депресію. Отже, факт моральних страждань є очевидним і не потребує доказування іншими засобами доказування.

Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує порушення нормальних життєвих звязків позивача, неможливість ведення попереднього способу життя. Разом з тим, вимогу позивача про відшкодування моральної шкоди в розмірі 200 000 грн. суд визнає збільшеною. З врахуванням ступеня та глибини моральних страждань позивача, керуючись принципом розумності та справедливості, суд знаходить можливим стягнути на користь позивача 40 000 грн. як відшкодування моральної шкоди.

Згідно до розяснень п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику по справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди від 31.03.1995 року на вимоги про відшкодування моральної шкоди у випадках, передбачених трудовим законодавством, застосовується строк позовної давності у три місяці (ст. 233 КЗпП України).

Відповідно до ст. 234 КЗпП України у разі пропуску з поважних причин строків, встановлених ст. 233 КЗпП України, суд може поновити ці строки.

У судовому засіданні встановлено, що позивачу була встановлена стійка втрата професійної працездатності внаслідок тяжкої праці під впливом шкідливих умов праці понад 20 років, він вимушений постійно приймати ліки, часто хворіє, що не дозволяло позивачу в строк звернутися до суду. Враховуючи зазначене, а також, що внаслідок отриманого професійного захворювання позивач став інвалідом, що виключає можливість поліпшення стану здоровя і для забезпечення гарантованого ст. 55 Конституції України права на захист своїх прав в суді, суд вважає можливим поновити позивачеві строк для звернення до суду з вимогою про відшкодування шкоди, заподіяної умовами виробництва.

Відповідно до ст. 88 ч. 3 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалене рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України витрати на інформаційно технічне забезпечення у справах про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоровя або смертю фізичній особи, покладаються на сторони після розгляду справи судом.

Керуючись ст.ст. 10,11, 60, 212 ЦПК України, ст. 233, 234, 237-1 КЗпП України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Державного підприємства Дзержинськвугілля на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію у відшкодування моральної шкоди у сумі 40 000 (сорок тисяч) грн.

Стягнути з Державного підприємства Дзержинськвугілляв доход держави судовий збір у сумі 8 (вісім) грн. 50 коп. та витрати на інформаційно технічне забезпечення судового процесу у сумі 15 (п'ятнадцять) грн.

Рішення суду набирає законної сили після спливу строку на його апеляційне оскарження.

На рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд Донецької області апеляційна скарга протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя:

: