АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №22-ц-570/2011р. Головуючий 1-ї інстанції Попрас В.О.
Категорія: угоди Доповідач: Довгаль Г.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді Довгаль Г.П.

суддів Коровіна С.Г., Коваленко І.П.

при секретарі Щегельському Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2010 року по справі за позовом ОСОБА_1 до відкритого акціонерного товариства комерційного банку „Надра, в особі його філії - Харківського регіонального управління, про визнання кредитного договору недійним, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2010 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відкритого акціонерного товариства комерційного банку „Надра, в особі його філії - Харківського регіонального управління (далі - ВАТ КБ „Надра або ОСОБА_2), в якому просив визнати недійсним на підставі ст.215 ЦК України та підставі ст.ст. 651,652 ЦК України розірвати кредитний договір №6/4/2008/840-К/12 від 24 січня 2008 року, укладений між ним та Банком.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що відповідно цього договору ОСОБА_2 надавав йому у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в розмірі 17566.00дол.США на придбання автотранспортного засобу, зі сплатою щомісячних 14,4% (відсотків) за користування кредитом, з терміном погашення його до 20.01.2015р. У забезпечення боргових зобовязань за кредитним договором було надано предмет застави автомобіль Шевролет Лацетти, 2008р. випуску, чорного кольору, реєстраційний №АХ 0549 ВН, вартістю 88710,00грн., що становило на момент отримання кредиту 17566, 00доларів США. Також, у п.2.2.1 договору зазначено, що позичальник зобовязується до 20 числа кожного місяця, здійснювати погашення заборгованості по кредиту у складі щомісячного мінімального необхідно платежу, розмір якого становить 335дол.США. На час укладання кредитного договору Банку була надана достовірна інформація про його фінансово-майновий стан, а саме довідка про отримання доходу в національній валюті України за шість місяців, що передували отриманню кредиту. Позивач зазначає, що на день укладання договору кредиту курс валюти за офіційними даними ОСОБА_2 банку України становив: 1дол.США = 5,05грн.України, а на 28.05.2010р. вже 1дол.США = 7,93грн. У звязку з підвищенням курсу іноземної валюти сума боргу яку він повинен сплачувати значно зросла, внаслідок чого погіршився його фінансово-матеріальний стан. Позивач вважає, що подальше виконання кредитного договору на умовах, що діють на даний час, є порушенням одного з принципів цивільно-правових відносин, які закріплені у ст.3 ЦК України - справедливості, наслідком якого є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача кредитних послуг.

У судовому засіданні суду першої інстанції позивач ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав, з наведених вище підстав.

Представник відповідача ВАТ КБ „Надра ОСОБА_3 позов не визнала, посилаючись на те, що кредитний договір укладено між сторонами у відповідності з діючими нормами законодавства України.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з цим рішенням суду, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить його скасувати і ухвалити у справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на неповне зясування судом обставин справи та на невідповідність висновків суду обставинам справи, які суд вважав встановленими. При цьому зазначає, що зміна обставин, повязаних з безпрецедентно різким коливанням курсу гривні до долару США є істотною, тому що курс змінився настільки, що якби сторони могли це передбачити, то вони не уклали б договір кредитування або уклали його на інших умовах. Вважає, що договір може бути розірвано тому, що є наявність одночасно таких умов: в момент укладання кредитного договору позичальник виходив з того, що різка зміна співвідношення гривні з валютою кредиту не наступить, і якби позичальник міг передбачити таку різку зміну, то він би не став укладати договір на таких умовах; причини такого різкого безпрецедентного падіння курсу гривні не можуть бути усунені позичальником при всій його дбайливості і обачності, оскільки дані причини не залежать від волі позичальника, а повязані зі змінами ситуації на валютному ринку; подальше виконання договору за умови стрімкого падіння курсу гривні по відношенню до валюти кредиту призвело до явного порушення співвідношення майнових інтересів сторін.; із суті кредитного договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе виключно зацікавлена сторона.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені надані сторонами докази, їм дана належна правова оцінка, правильно визначено природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює та на підставі встановленого ухвалене рішення, яке відповідає вимогам ст.ст. 10, 60, 212, 214, 215 ЦПК України.

Відповідно до ч.1 ст.652 ЦК України у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобовязання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Розірвання (зміна) договору у звязку з істотними змінами обставин є самостійним випадком припинення (зміни) договірних зобовязань, метою якого є необхідність відновлення балансу інтересів сторін договору, суттєво порушеного внаслідок не передбачуваної зміни зовнішніх обставин, що не залежить від волі сторін.

При наявності суттєвої зміни обставин, що суттєво порушила баланс інтересів сторін, сторони спочатку здійснюють спроби щодо зміни або розірвання договору за взаємною згодою, як зазначено в ч.1 ст.651 УК України.

Судом встановлено, що 24 січня 2008 року між ОСОБА_1 і ВАТ КБ „Надра укладено договір „Автопакет №6/4/2008/840-К/12 на суму 17566дол.США, на придбання автотранспортного засобу, зі сплатою щомісячних 14,4% (відсотків) за користування кредитом, з терміном погашення до 20.01.2015р. У забезпечення боргових зобовязань за кредитним договором було надано предмет застави автомобіль Шевролет Лацетти, 2008р. випуску, чорного кольору, реєстраційний №АХ 0549 ВН, вартістю 88 710,00грн.

Вищеназваний кредитний договір укладено з дотриманням вимог, встановлених ст.203 ЦК України, а саме правочин вчинено у формі, встановленій законом; особами, які мали необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення їх було вільним та відповідало їхньої внутрішньої волі; цей правочин був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Таким чином, відсутні підстави встановлені ст.215 ЦК України для визнання правочину недійсним.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_1 також посилається на те, що у 2008році відбулась істотна зміна обставин, якою сторони керувалися, укладаючи кредитний договір, зокрема, значне зростання курсу долара США відносно курсу гривні, що потягло за собою значне здороження кредитного курсу та суттєве зменшення ціни придбаного ним автомобіля.

Але, ч.2 ст.652 ЦК України передбачено, що в разі недосягнення сторонами згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний за наявності одночасно таких умов:

-в момент укладання договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане;

-зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися;

-виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору;

-із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона.

Отже, для розірвання договору у разі істотної зміни обставин необхідна наявність усіх перелічених умов одночасно.

Як пояснив у судовому засіданні апеляційної інстанції представник ВАТ КБ „Надра ОСОБА_4, позивач ОСОБА_1 із вимогою про розірвання договору кредиту від 24.01.2008р. або його зміну до них не звертався.

Вимагаючи розірвання договору на підставі ст.652 ЦК України, позивач відповідно до положень ст.60 ЦПК України зобовязаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Однак, позивачем не доведено наявність всіх чотирьох умов, необхідних для розірвання кредитного договору у звязку з істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору.

Згідно положень ст.36 Закону „Про ОСОБА_2 України офіційний курс гривні до іноземних валют установлюється ОСОБА_2 банком.

Валютні курси, як зазначено у ч.1 ст.8 Декрету Кабінету Міністрів України „Про систему валютного регулювання та валютного контролю, встановлюється ОСОБА_2 банком за погодженням із Кабінетом Міністрів. Поряд з цим, згідно з Положенням про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів, затвердженого постановою Правління НБУ від 12.11.2003р. №496, офіційний курс гривні до іноземних валют, зокрема до долара США, установлюється щоденно. Для розрахунку курсу гривні до іноземних валют використовується інформація про котирування іноземних валют за станом на останню дату. Отже, незмінність курсу гривні до іноземних валют законодавчо не закріплена.

Укладаючи спірний кредитний договір в іноземній валюті та беручи на себе певні зобовязання, сторони повинні були чітко усвідомлювати, що курс національної валюти відносно долара США не є незмінним, та враховувати підвищений валютний ризик за таким договором. Отже, вони брали на себе певні ризики на випадок зміни валютного курсу та в момент укладання договору не мали будь-яких законних підстав уважати, що зміна встановленого валютного курсу не настане.

Позивачем не доведено, що сторони при укладенні кредитного договору були впевнені в тому, що зміна валютного курсу (в сторону зменшення чи збільшення) не настане.

Виходячи зі змісту ст.ст. 1046, 1054 ЦК України, відповідальність за валютні ризики лежить саме на позичальнику, а відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою звільнення від відповідальності за порушення зобовязання, як це передбачено ст.617 ЦК України.

Статтею 629 ЦК України установлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання (ст.625 ЦК України).

Отже, позивач зобовязаний виконувати кредитний договір у відповідності до його умов та законодавства.

Оскільки позивачем ОСОБА_1 не здійснено спроб досудового врегулювання спору, а також не доведено умови розірвання кредитного договору на підставі ст.652 ЦК України у судовому порядку, тому колегія судів також не вбачає підстав для його розірвання.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не дають колегії суддів підстав для зміни або скасування рішення суду першої інстанції, яке ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.1, 308, 313, 314ч.1п.1, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 30 листопада 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді -