Справа № 2-442/2011 р

РІШЕННЯ
Іменем України
10 жовтня 2011 року Шевченківський районний суд Харківської області
у складі: головуючого - Тордія Е.Н.
за участю секретаря - Гутарєвої В.С.
адвоката - ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Шевченківського районного суду Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Шевченківської райдержадміністрації Харківської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом та виділення земельної ділянки в натурі,-
ВСТАНОВИВ :
ОСОБА_2 30 вересня 2011 року звернулася до Шевченківського районного суду Харківської області з позовною заявою про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом та виділення земельної ділянки в натурі, після смерті ОСОБА_3, померлої 10 січня 1996 року.
У судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги, та пояснила, що 10 січня 1996 року в с.Гроза Шевченківського району Харківської області померла її бабуся ОСОБА_3 Все свої майно померла, згідно заповіту заповідала їй .Таким чином вона стала єдиною спадкоємицею. 26 вересня 1996 року нею було отримано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, на домоволодіння №10, розташоване по вул.. Новоселів в с. Гроза. Нещодавно їй стало відомо, що померла ОСОБА_3 за життя , як член колгоспу ім.Жданова , нині СТОВ «Грозянське»Шевченківського району Харківської області мала право на земельну частку (пай). КСП «Надія»Шевченківського району Харківської області, отримало державний акт (серія ХР-27-00-000439 ) на право колективної власності на землю 19 січня 1996 рок. В списках до державного акту, які додавалися до цього документа, а саме в додатку №1 зазначене прізвище її бабусі ОСОБА_3. КСП «Надія»було реорганізоване в СТОВ «Грозянське»Шевченківського району Харківської області. Таким чином як єдина спадкоємиця за заповітом, вона має право успадкувати земельну частку (пай) , на яку мала право померла ОСОБА_3 Враховуючи викладене вона просить визнати за нею право власності на земельну частку ( пай), зобовязати відповідача відділити їй земельну частку (пай) в розмірі 7,00 га в умовних гектарах середнього розміру, паю члена колективного сільськогосподарського підприємства «Надія»Шевченківського району Харківської області в натурі та зобовязати Шевченківську райдержадміністрацію Харківської області видати їй державний акт на право власності на зазначену земельну ділянку.
В судовому засіданні представник Шевченківської райдержадміністрації Харківської області позовні вимоги позивача визнав та проти їх задоволення не заперечував.
Суд заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, вважає що позовна заява підлягає задоволенню з таких підстав.
Судом установлені такі факти, і відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ч. 1 ст.11 Цивільного кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Стаття 60 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень
Зі змісту свідоцтва про народження ( серія І-ВЛ №340774 виданого Шевченківським відділом РАГС Харківської області 5 листопада 1976 року) , вбачається, що батьками ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 вказано відповідно : ОСОБА_4, ОСОБА_5
Свідоцтво про народження ( серія ІІІ-ВЛ № 497952 виданого Сенекською сільською радою Купянського району Харківської області 4 квітня 1986 року (повторно) вбачається, що мати позивачки ОСОБА_5 народилася 30 липня 1937 року, та її батьками відповідно вказано: ОСОБА_6, ОСОБА_3.
Згідно свідоцтва ( серія ІІ-ЯК № 1003811 виданого Шевченківським відділом РАГС Харківської області 20 вересня 1980 року) , позивачка одружилася з ОСОБА_7
Відповідно до свідоцтва про смерть (серія І-ВЛ № 352124 виданого Петропільською сільською радою Шевченківського району Харківської області від 10 січня 1996 року, ОСОБА_3, померла 6 січня 1996 року.
З заповіту складеного 1жовтня 1993 року та завіреного секретарем Петропільською сільської ради Шевченківського району Харківської області ОСОБА_3 заповідала все своє майно ОСОБА_2
Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видане державним нотаріусом Шевченківського району Харківської області 26 вересня 1996 року, засвідчує той факт , що позивачка прийняла спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_3, яка померла 10 січня 1996 року, у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями, розташованих на земельній ділянці фонду Грозівської сільської ради у с. Гроза, по віл. Новоселів, 10.
З до пенсійного посвідчення члена колгоспу виданого 25 грудня 1967 року, на імя ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 вбачається, що вона працювала в колгоспі ім. Жданова Шевченківського району Харківської області.
Відповідно до довідки б/н наданої архівним відділом Шевченківської райдержадміністрації Харківської області, колгосп ім.Петровського в с.Петропілля Шевченківського району Харківської області, утворився в результаті обєднання колгоспів «1 Травня»с.Петропілля, «ім Жданова с.Гроза, а потім колгосп ім.Петровського було реформовано в КСП «Надія», що стало правонаступником даного колгоспу. 23 лютого 2000 року КСП «Надія»було розділено на два самостійних господарства: ПСП «Грозянське»с.Гроза та КСП «Надія »Шевченківського району Харківської області.
Згідно довідок №925, №926 Петропільскої сільської ради Шевченківського району Харківської області від 29 вересня 2011 року, бабуся позивачки ОСОБА_3 була зареєстрованою та проживала в ІНФОРМАЦІЯ_3, згідно запису в погосподарській книзі даної сільської ради №10, особовий рахунок №524, та була включена до списку осіб, які мають право на отримання майнового сертифікату по КСП «Надія»Шевченківського району Харківської області, згідно запису №515 Книги обліку виданих свідоцтв про право власності на майновий пай члена колективного сільськогосподарського підприємства (майнових сертифікатів) ПСП «Надія»(«Грозянське»).
Довідкою №59-1 відділу Держкомзему у Шевченківському районі Харківської області від 2
вересня 2011 року підтверджується той факт, що державний акт на право колективної власності на землю КСП «Надія»(серія ХР 27-00-000439 виданий 19 січня 1996 року). В додатку №1 списку громадян членів сільськогосподарського підприємства внесено ОСОБА_3.
У відповідності із ч.2 ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб.
Відносини спадкування регулюються Цивільним кодексом України , який вступив у дію 01 квітня 2004 року.
У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне законодавство , зокрема , і правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року .
Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визначається день смерті спадкодавця.
Враховуюче ,що ОСОБА_3І померла 10 січня 1996 року до даних правовідносин треба застосовувати Цивільний кодекс УРСР 1963 року.
Стаття 524 Цивільного кодексу УРСР передбачає що спадкоємство здійснюється за заповітом або за законом.
Відповідно до ст. 548 Цивільного кодексу УРСР для прийняття спадщини необхідно , щоб спадкоємець її прийняв.
Частиною 1 статті 549 зазначеного Цивільного кодексу визначається ,що спадкоємець прийняв спадщину : якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Вказані дії повинні ,відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР бути здійснені на протязі 6 місяців з дня відкриття спадщини.
Пунктом 2 Указу президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям «від 8 серпня 1995 року № 720/95 встановлено, що право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю.
Згідно до п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді цивільних справ «від 16 квітня 2004 року №7, при неможливості надати особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі, остання відповідно до п.7 Указу президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям «від 8 серпня 1995 року № 720/95, має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.
Відповідно до п.12 Перехідних положень Земельного Кодексу України до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями за межами населених пунктів мають відповідні органи виконавчої влади до яких і належить Шевченківська райдержадміністрація Харківської області.
Таким чином зібрані, у справі докази та їх належна оцінка вказує на наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_2 у повному обсязі.
Керуючись ст. ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст.525 , 548, 549 Цивильного кодексу УРСР , Указом президента України №720/95 від 8 серпня 1995 року , Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року ., Перехідними положеннями Земельного Кодексу України, суд
ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну частку (пай) ,реформованого сільськогосподарського підприємства КСП «Надія»Шевченківського району Харківської області, після смерті ОСОБА_3, померлої 10 січня 1996 року в порядку спадкування за заповітом.
Виділити ОСОБА_2 в натурі земельну ділянку з земель державного резервного фонду площею 7,00 га, розташовану за межами населених пунктів Петропільскої сільської ради Шевченківського району Харківської області.
Зобовязати Шевченківську районну державну адміністрацію Харківської області видати ОСОБА_2 державний акт на право власності на земельну ділянку площею 7,00 га, розташовану за межами населених пунктів Петропільскої сільської ради Шевченківського району Харківської області.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ