Справа №2-753/11
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 грудня 2011 року. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - суддіЧебан А. П.

при секретарі Білик М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу, посилаючись на наступні обставини.

26 серпня 2008 року між позивачкою та ОСОБА_2 було укладено договір позики, відповідно до якого ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 безпроцентну позику коштів у сумі 400(чотириста) доларів США. Згідно вищевказаного договору, відповідачка зобовязалась повернути вказану суму в строк до кінця 2008 року. Цей правочин між сторонами був укладений письмово, про що свідчить розписка ОСОБА_2 ОСОБА_1 вважає, що вона виконала умови договору позики перед відповідачкою, оскільки передала їй 400 доларів США. Позивачка вказує, що 03 серпня 2009 року відповідачка повернула їй 100 доларів США, останні 300 доларів повертати не бажає. Станом на 22.08.2011 року 300 доларів США, у національній валюті, складає 2391,45 гривень які вона просить стягнути у судовому порядку.

Позивачка у судовому засіданні позов підтримала.

Відповідачка позов не визнала, зазначила, що фактично повернула борг позивачці, але не засвідчила цей факт письмово.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Згідно копії розписки (а.с.6) відповідачка ОСОБА_2 взяла в борг 400 (чотириста) доларів США, які зобовязалась повернути ОСОБА_1 до нового 2009 року.

З довідки Татарбунарського відділення АТ Імексбанк від 22.08.2011 року (а.с.5) вбачається, що офіційний курс НБУ станом на 22 серпня 2011 року складав 797,1500 грн. за 100 USD(долар США).

Судом з достовірністю встановлено, що між сторонами був укладений договір позики. На підтвердження укладення договору позики та його умов позивачкою представлена розписка позичальника (а.с.6), яка посвідчує передання їй позикодавцем грошової суми, що відповідає вимогам ч.2 ст.1047 ЦК України.

Також судом встановлено, що відповідачка не виконала умов договору, а саме: не повернула частину боргу,300 доларів США у встановлений договором строк, чим порушила ст.1049 ЦК України, яка передбачає, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

У разі укладення договору позики на позичальника покладається зобовязання повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором, при цьому позичальнику надається право оспорити договір позики у звязку з тим, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця, як зазначено у частині першій статті 1049 ЦК України та частині першій статті 1051 ЦК України.

Однак, за правилом статті 1051 ЦК України при оспорюванні позичальником договору позики з підстави, що грошові кошти не були ним одержані від позикодавця, якщо договір позики укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші насправді не були отримані позичальником.

За змістом пункту 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними не може доводитися свідченням свідків виконання зобовязань, що виникли з правочину. Випадки, коли свідчення свідків допускаються як засіб доказування факту вчинення правочину, прямо визначені у Цивільному кодексу України.

Вирішуючи спір, суд вважає доведеними вимоги позивача. Суд не може взяти до уваги посилання відповідачки у запереченнях проти позову про доведенність повернення доргу показами свідків, з пояснень яких можна встановити повернення коштів за договором позики, оскільки в даному випадку не допускаються свідчення свідків як засіб доказування факту вчинення правочину.

Крім того, суд встановлює наявність або відсутність обставин, якими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування, як зазначено у частині першій статті 57 ЦПК України, частині першій статті 58 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.15,58-60,209,212,213,214-215,224-226 ЦПК України, ст.ст. 625, 1046, 1047, 1049, 1051 ЦК Украины,суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг у розмірі 2391,45 грн, судові витрати в розмірі 171 грн та витрати на правову допомогу в сумі 120 грн.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення судового рішення в той же строк з дня отримання його копії до судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд.

Суддя Чебан