АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-3102/11 Номер провадження 22-ц/1690/6919/11Головуючий у 1-й інстанції Новак Ю.Д. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2011 року м. Полтава

Колегія судців судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: Чічіля В.А.

Суддів: Мартєва С.Ю., Антонова В.М.

при секретарі: Ренкевич М.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 28 липня 2011 року по справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором і звернення стягнення на предмет договору іпотеки, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 28 липня 2011 року позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг України» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 солідарно на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» суму заборгованості за кредитним договором №МЬ-Б 00/056/2007 від

22.06.2007року - 936564,18 грн., що складає борг по поверненню кредиту - 834531,29 грн., еквівалент в доларах по курсу НБУ - 104686,74 доларів США, проценти - 58165,59 грн., еквівалент в доларах по курсу НБУ - 7296,51 доларів США, пеня - 43492,30 грн.. штраф - 375 грн.

Для стягнення заборгованості за кредитним договором № МЬ-О 00/056/2007 від

22.06.2007року на суму 936564,18 грн. із відповідача ОСОБА_3 визначено спосіб

виконання рішення шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки за договором^ іпотеки №РМЬ-П00/56/2007 від 22.06.2007 року , а саме на належний ОСОБА_3 жилий будинок з господарськими спорудами, що розташований на землі державного фонду за адресою: м. Полтава, вул. Шкільна, 1а, з надання ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права продажу будь-якій особі-покупцеві і отримання коштів від продажу зазначеного об'єкта нерухомого майна, а також права отримання всіх необхідних документів для оформлення продажу цього обєкту нерухомого майна, оригіналів, дублікатів правоустановлюючих документів на нерухоме майно у приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_4, витягів у ПП «Інвентаризатор», правоустановлюючих документів на земельну ділянку, права підпису договору купівлі- продажу зазначеного обєкта нерухомого майна. Вирішено питання щодо судових витрат.

З рішенням не погодився відповідач ОСОБА_2 В своїй апеляційній скарзі просив рішення місцевого суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу слід відхилити.

Колегія суддів вважає, що особисті пояснення відповідачки ОСОБА_3 та апелянта ОСОБА_2 не можуть вплинути на законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції, а отже розгляд справи можливо провести за їх відсутності.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як встановлено судом першої інстанції, 22.06.2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № МЬ-Б 00/056/2007 про надання кредиту в сумі

106000,0доларів США із плаваючою (змінною) процентною ставкою за користування кредитом, яка складається із 4,99% річних + процентна ставка РІКБ. Розмір щомісячного платежу ОСОБА_3 становить 1216,80 доларів США, дата платежу - 20 числа кожного місяця, дата остаточного повернення кредиту - 22.06.2027 року.

Для забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 укладено договір іпотеки №РМЬ-Б00/56/2007 від 22.06.2007 року, відповідно до умов якого в іпотеку передано жилий будинок з господарськими спорудами за адресою: м. Полтава, вул. Шкільна, 1а.

Додатково для забезпечення виконання кредитного договору між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки №8К-МГ-Б00/056/2007 від 22.06.2007 року згідно умов якого, ОСОБА_2 як поручитель за зобовязанням ОСОБА_3, зобовязався відповідати за повне та своєчасне виконання останньою сво'# боргових зобовязань перед ЗАТ «ОТП Банк».

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вбачається із матеріалів справи, ЗАТ «ОТП Банк» виконало умови кредитного договору належним чином, а саме надало ОСОБА_3 кошти в сумі 106000,00 доларів США.

Проте, ОСОБА_3 з моменту укладення кредитного договору погасила частину кредиту лише в сумі 1313,26 доларів США, а з листопада 2008 року припинила повернення кредитних коштів та сплату процентів.

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Статтею 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Полтави від 29.06.2011 року замінено позивача ПАТ «ОТП Банк» на ТОВ «ОТП Факторинг Україна», в звязку з відступленням права вимоги первісного позивача ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

Колегія суддів вважає, що місцевий суд прийшов до вірного висновку щодо задоволення позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна», та стягнення коштів з боржника та поручителя в солідарному порядку.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що зобовязання за даним договором, з огляду на положення ст. 99 Конституції України повинно бути виражено у національній грошовій одиниці - гривні, а через незаконне, на думку апелянта, вираження позивачем ціни договору в доларах СІЛА він поставлений в умови, за яких не може виконати зобовязання за договором.

Зазначені доводи не заслуговують на увагу суду, оскільки згідно ст.ст.629, 625 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами та боржник не звільняється від відповідальності за ним в звязку з неможливістю виконання ним грошового зобов»язання.

Крім того, за наявності відповідної банківської ліцензії та дозволу на здійснення операцій з валютними цінностями мають право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті.

Частиною 2 статті 192 ЦК України передбачено, що іноземна валюта може використовуватись в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» кошти - це гроші в національній або іноземній валюті чи їх еквівалент.

За змістом ст.ст. 47, 49 вищевказаного Закону України, операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується, здійснюються на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу.

З матеріалів справи вбачається, що ЗАТ «ОТП Банк» має банківську ліцензію за № 191 від 08 листопада 2006 року, видану Національним Банком України, на право здійснення банківських операції, визначених ч. 1 та п.п. 5-11 ч. 2 ст. 47 ЗУ «Про банки та банківську діяльність».

Крім того, слід зазначити, що відповідно до ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

З наведеного слідує, що право остаточного вибору програми і виду кредитування належить виключно позичальнику, отже на момент підписання договору позивача влаштовували умови договору про надання кредиту, та між сторонами було узгоджено всі істотні умови договору.

Крім того, не заслуговують на увагу суду також доводи апелянта про те, що в порушення вимог ст. 35 ЗУ «Про іпотеку» банком не направлялась письмова вимога щодо усунення порушення зобовязання, оскільки з матеріалів справи вбачається, що 09.01.2009 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було направлено досудові вимоги за вихідними №№ 2-3- 2/53136, 2-3-2/53137 відповідно, які згідно відмітки отримала ОСОБА_3 11.02.2009р.

Інші доводи апеляційної скарги не містять у собі нових фактів чи засобів доведення, які б спростовували висновки суду першої інстанції.

Виходячи із вищенаведеного, колегія суддів вважає, що місцевим судом вірно встановлено обставини виникнення між сторонами правовідносин, та дана належна оцінка доказам, наданим у справі.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального та процесуального права, підстав для його скасування не вбачається.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 28 липня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: підпис

Судді: підписи