Апеляційний суд Київської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.03.2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого : Воробйової Н.С.

суддів: Рудніченко О.М.., ОСОБА_1

при секретарі : Бобку О.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тетіївського

районного суду Київської області від 23 грудня 2010 року у справі за позовом

ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про

стягнення боргу.

Встановила :

Позивачка звернулася до суду з названим позовом.

Посилалася на те, що 11 листопада 2007 року надала відповідачу у позику

грошові кошти, а саме 1930 доларів США, що відповідно до курсу Національного

банку України становили 5,05 грн. за один долар США та 5254 грн., з умовою

повернення до вересня 2008 року, що підтверджується розпискою останнього.

В зазначений строк відповідач борг не повернув, а повернув кошти лише 19

серпня 2009 року в сумі 15000 грн., посилаючись на те, що брав в борг валюту за

курсом 5, 05 грн. за долар.

Позивачка вважала, що відповідач повинен був повернути кошти, що були

отримані 11 листопада 2007 року за курсом НБУ на час повернення боргу,

оскільки сума 1930 доларів США станом на 19 серпня 2009 року за курсом НБУ

8,35 грн складала 16115 грн.50 коп. Загальна сума боргу становить-16115,50 грн.+

5254 грн.= 21 365,50.

Відповідач повернув їй 19 серпня 2009 року 15000 грн., а тому просила, з

урахуванням уточнених вимог, стягнути з відповідача суму боргу 6369, 50 грн. з

урахуванням індексу інфляції (1854,80) за час прострочення та 3% річних від

простроченої суми ( 436,09 грн.), а всього 8660,39 грн.

Позивачка просила також відшкодувати їй 5000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Тетіївського районного суду від 23 грудня 2010 року позов

задоволено частково.

Стягнуто з відповідача на користь позивачки 857 грн. матеріальної шкоди,

1000 грн. моральної шкоди, судові витрати.

В решті вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивачка просить скасувати рішення суду як

необгрунтоване та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов у повному

обсязі.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з таких підстав.

По справі встановлено, що 11 листопада 2007 року ОСОБА_4 надала

відповідачу у позику грошові кошти, а саме 1930 доларів США, що відповідно до

курсу Національного банку України становили 5,05 грн. за один долар США та

$254 грн., з умовою повернення до вересня 2008 року. Дане підтверджується

розпискою ОСОБА_3 (а.с.5).

Відповідно до СТ..1046 ЦК України, за договором позики одна сторона

(позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти

або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується

повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж

кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно до ст.533 ЦК України грошове зобов»язання має бути виконане у

гривнях. Якщо у зобов»язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті,

сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом на день

платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або

законом чи іншим нормативно-правовим актом.

З розписки, складеної відповідачем власноручно від 11 листопада 2007 року

видно, що грошові кошти у ОСОБА_4 отримано у доларах США -1930 доларів

за курсом Національного банку України 5,05 грн. за долар та 5254 грн., з

зобов»язанням повернути у строк до вересня 2008 року.

В силу ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання

грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з

урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три

проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не

встановлений договором або законом.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог позивачки, суд

обґрунтовано виходив з положень зазначених правових норм та прийшов

правильного висновку, що відповідач належним чином не виконав свої боргові

зобов»язання, а тому має сплатити позивачці суму боргу з урахуванням індексу

інфляції та 3% річних від простроченої суми.

Разом з тим, колегія не може погодитися з висновком суду, що борг

відповідача складає 5000 грн. і що розрахунок суми, що підлягає стягненню на

користь позивачки слід проводити з даної суми.

На обґрунтування рішення, суд послався на те, що відповідач своєчасно

повернув позивачці 10000 грн., залишок боргу складає 5000 грн., прострочка

становить період вересень 2008 року - серпень 2009 року.

Проте, такий висновок суду не ґрунтується на матеріалах справи. Будь-які

дані, що свідчать про те, що відповідач в строк, визначений у розписці, повернув

позивачці 10000 грн. в матеріалах справи відсутні і відповідач такі докази суду не

надав. ОСОБА_4 заперечує даний факт.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті

обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім

випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія вважає, що рішення суду в частині визначення суми, що підлягає

стягненню з відповідача на користь позивачки не відповідає вимогам закону та не

грунтується на матеріалах справи, а тому не може бути залишеним без змін.

Крім того, колегія не може погодитися також з рішенням суду в частині відшкодування позивачці моральної шкоди.

В розумінні ст..23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у

душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку з протиправною

поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичів, а також душевних

стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв»язку із знищенням чи пошкодженням

майна.

Дані підстави по справі не встановлено, позивачка не надала суду належні

докази щодо зазначених позовних вимог.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову в цій частині, суд залишив поза

увагою, що правовідносини між сторонами випливають з договірних відносин, а

вимоги позивачки щодо відшкодування моральної шкоди ґрунтуються на

неналежному виконанні відповідачем зобов»язань по договору позики.

Вимоги щодо відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають.

З огляду на викладене, колегія вважає, що рішення суду необхідно скасувати

та ухвалити нове рішення, яким слід задовольнити вимоги позивача частково.

Як вже зазначалося, 11 листопада 2007 року позивачка надала відповідачу у

позику грошові кошти, а саме 1930 доларів США, що відповідно до курсу

Національного банку України становили 5,05 грн. за один долар США та 5254

грн., з умовою повернення боргу до вересня 2008 року, що підтверджується

розпискою.

Зобов»язання свої у встановлений строк не виконав, повернув кошти у сумі

15000 грн. у серпні 2008 року. На час повернення боргу курс дол..США становив

8,35 грн. за долар., 1930 дол. національній валюті складає 21369,50 грн.

З урахуванням викладеного та відповідно до положень ст..ст.530, 533, 526, ч.2

ст. 625, ч.1 ст. 1049 ЦК України на користь позивачки підлягає стягненню сума

боргу - 6369,50 грн., з індексом інфляції за весь час прострочення в сумі 1854,80

грн., а також 3% річних в сумі 436,09 грн.

У задоволенні вимог в частині відшкодування моральної шкоди необхідно

відмовити.

Керуючись ст..ст.307, 309 ЦПК України, колегія

Вирішила :

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Тетіївського районного суду Київської області від 23 грудня 2010

року скасувати. Ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_5

ОСОБА_6 борг в сумі 8 224,30 грн. з урахуванням індексу інфляції,

3% річних у розмірі 436,09 грн.

В іншій частині вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути

оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий-

Судді-