РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2011 року

Личаківський районний суд м.
Львова

в складі: головуючого судді Леньо
С.І.

при секретарі
Станько Р.О.

з участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до
ОСОБА_3 –Головного лікаря Львівського
обласного ендокринологічного
диспансеру Головного управління
охорони здоров»я Львівської обласної
державної адміністрації про визнання
дій неправомірними, передачу майна,
відшкодування шкоди, повернення
квартири, -

в с т а н о
в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з
позовом до відповідача ОСОБА_3
–Головного лікаря Львівського
обласного ендокринологічного
диспансеру Головного управління
охорони здоров»я Львівської обласної
державної адміністрації про визнання
його дій неправомірними, передачу
належного відповідачу майна позивачу,
відшкодування шкоди за винаймання
житла в сумі 12 000 грн. та за період
непрацездатності в сумі 22 000 грн.,
повернення квартири № 6 на вул.
Скрипника, 8 у м. Львові.

В обгрунтування своїх вимог
покликається на те, що відповідач
будучи Головним лікарем Львівського
обласного ендокринологічного
диспансеру відмовився посприяти у
збереженні життя астенізованої гр.
ОСОБА_2, а саме відмовився дати
відповідь на клопотання від 02.02.2010 року
її представника з приводу надання
медичної допомоги. Крім цього, він
свідомо приховав її статус стаціонарно
хворої, внаслідок чого ОСОБА_2 була
незаконно виселена з квартири № 6 на
вул. Скрипника, 8 у м. Львові, тому
просить дане житло повернути у
розпорядження департаменту житлового
господарства, а також у зв’язку з
неправомірними діями відповідача
передати належне йому майно
(конфіскувати) у власність ОСОБА_2
Враховуючи, що позивач неправомірно
була позбавлена помешкання, просить
стягнути з ОСОБА_3 12 000 грн. за
винаймання позивачем іншого житла, а
також 22 000 грн. за 22 місяці її
непрацездатності.

У судовому засіданні
представник позивача ОСОБА_2 –ОСОБА_1
позов підтримала повністю і надала
аналогічні пояснення зазначеним в
позовній заяві. Просила позов
задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
28.12.2011 року не з»явився, хоча належним
чином повідомлявся про час та місце
розгляду справи. Суд приймає до уваги
подані ним письмові заперечення, які
він повністю підтримав будучи
присутнім в судовому засіданні 27.12.2011
року. Відповідач вказує, що жодних
прав, свобод чи інтересів позивача він
не порушував. 02.02.2010 року представник
позивача ОСОБА_1 подала на його ім»я
клопотання про збереження здоров»я
ОСОБА_2 Наказом по ЛОЕД було створено
комісію, яка дослідила медичні
документи, провела обстеження та
встановила діагноз
білково-енергетичної недостатності
помірного ступеня. Таким чином, хворій
надано медичну допомогу в повному
обсязі та відреаговано на клопотання.
При цьому, діагноз на який покликається
представник позивача не знайшов свого
підтвердження. ОСОБА_2 не була
пацієнтом ЛОЕД, тому не може мати
жодних претензій до даної установи чи
до відповідача як до головного лікаря
Львівського обласного
ендокринологічного диспансеру. Як
відомо з медичних документів ОСОБА_2
перебувала на лікуванні у відділенні
4-ї МКЛ м. Львова, яка не перебуває у
підпорядкуванні ЛОЕД. З приводу вимог
про відшкодування шкоди зазначив, що
його дії чи бездіяльність не стали
причинами виселення позивача із
займаного нею приміщення, а відповідно
і необхідністю винаймання іншого
житла. Щодо оплати непрацездатності, то
позивач не надала доказів стійкої
втрати працездатності, а якщо така і
мала місце, то очевидно не з вини
відповідача. Також відповідач звертає
увагу, що відсутні правові підстави для
вилучення належного йому майна,
оскільки конфіскація передбачена як
вид покарання нормами КК України.
Просив відмовити в позові.

Заслухавши пояснення учасників
процесу, дослідивши матеріали справи,
наявні у справі докази, суд приходить
до висновку, що позов не підлягає до
задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 26 січня 2010
року госпіталізована до
ендокринологічного відділення 4-ї
Міської клінічної лікарні м. Львова з
підозрою на гіпотиреоз за скеруванням
лікаря-ендокринолога 4-ї міської
поліклініки ОСОБА_4 Дані обставини
стверджуються листами Львівського
обласного ендокринологічного
диспансеру від 26.02.10р., Головного
управління охорони здоров»я від 23.11.11р.
(а.с.54,72).

02 лютого 2010 року представник позивача
ОСОБА_1 звернулася з клопотанням до
Головного лікаря Львівського
обласного ендокринологічного
диспансеру –ОСОБА_3 з проханням
посприяти у збереженні життя хворої
ОСОБА_2, яка з 26.01.10р. перебуває на
стаціонарному лікуванні у відділенні
4-ї МКЛ м. Львова (а.с.53).

В реагування на подане клопотання
наказом по ЛОЕД було створено комісію,
яка дослідила медичні документи,
провела необхідні обстеження, на
підставі чого проведено консиліум
лікарів, відповідно до якого ОСОБА_2
поставлено діагноз
білково-енергетичної недостатності
помірного ступеня МКХ 10, Е 44.0, хворій
надано медичну допомогу в повному
обсязі, при цьому патологію
щитоподібної залози не підтверджено,
що стверджується листами Львівського
обласного ендокринологічного
диспансеру від 26.02.10р., Головного
управління охорони здоров»я, якому
підпорядковане ЛОЕД, від 18.03.10р., а також
медичними документами (а.с.54,55).

Як вбачається з відповіді відділення
4-ї МКЛ м. Львова від 22.12.2011 року та
відповіді ЛОЕД від 22.12.2011 року (а.с.79,81)
ОСОБА_2 перебувала на лікуванні в
Комунальній 4 міській клінічній
лікарні з 26.01.2010 року по 08.02.2010 року з
приводу білково-енергетичної
недостатності помірного ступеня за МКХ
10, Е 44.0. При цьому, ОСОБА_2 ні на
стаціонарному лікуванні, ні на
амбулаторному прийомі у ЛОЕД не
перебувала і на даний час не перебуває.
За структурним підпорядкуванням ЛОЕД
підпорядкований Головному управлінню
охорони здоров»я та не має у
підпорядкуванні ендокринологічного
відділення 4-ї МКЛ м. Львова, яке
перебуває у безпосередньому
підпорядкуванні адміністрації
установи, а через адміністрацію
підпорядковується Управлінню охорони
здоров»я Львівської міської ради. Між
ЛОЕД на ендокринологічними
відділеннями має місце взаємодія в
частині надання до диспансеру
статистичної інформації, інформації
про хід виконання державних програм,
залучення фахівців ЛОЕД до
консультування складних хворих у
відділенні (а.с.81,82).

Таким чином, в судовому засіданні
беззаперечно встановлено, що ОСОБА_2 на
клопотання її представника від 02.02.2010
року було проведено необхідні
обстеження, встановлено діагноз та
надано медичну допомогу в повному
обсязі. Жодних порушень прав, свобод чи
інтересів позивача з боку Головного
лікаря ЛОЕД –ОСОБА_3 чи даною установою
не встановлено. Разом з тим, суд
враховує, що ОСОБА_2 не була пацієнтом
ЛОЕД, перебувала на лікуванні у
відділенні 4-ї МКЛ м. Львова, що не
підпорядковане Львівському обласному
ендокринологічному диспансеру.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна
особа має право на захист свого
цивільного права у разі його порушення,
невизнання або оспорювання.

В ході розгляду справи судом не здобуто
жодних доказів та не надано таких
позивачем, всупереч ст. 60 ЦПК України,
на підтвердження тої обставини, що
відповідачем ОСОБА_3 –Головним лікарем
ЛОЕД вчинено будь-які неправомірні дії
відносно ОСОБА_2, порушено її права,
свободи чи інтереси.

Вище наведеними доказами спростовано
твердження позивача про відмову
відповідача у наданні хворій ОСОБА_2
медичної допомоги. За відсутності
неправомірних дій відповідача є цілком
необґрунтованими та безпідставними
позовні вимоги про відшкодування
матеріальної шкоди та повернення
майна. Так, позивачем не підтверджено
належними доказами стійку втрату
працездатності ОСОБА_2, хоча і при
встановленні непрацездатності
позивача відсутній
причинно-наслідковий зв'язок між
даними обставинами та діями ОСОБА_3,
тому відсутні правові підстави для
стягнення з нього 22 000 грн. за період
непрацездатності позивача. Щодо
виселення ОСОБА_2 з квартири № 6 на вул.
Скрипника, 8 у м. Львові, внаслідок чого
вона змушена винаймати інше житло, то
дані обставини є предметом розгляду
іншої цивільної справи, не входять до
компетенції відповідача та не мають до
нього жодного відношення, тому
безпідставними є вимоги про стягнення
з ОСОБА_3 12 000 грн. за винаймання ОСОБА_2
житла, і повернення її квартири. Також
відсутні правові підстави для
вилучення належного ОСОБА_3 майна і
передачі такого у власність позивачу,
оскільки дана вимога не ґрунтується на
нормах цивільного законодавства,
натомість конфіскація майна
передбачена як вид покарання нормами
КК України.

З огляду на викладене, суд приходить до
переконання про необґрунтованість та
безпідставність позовних вимог ОСОБА_2
та відмовляє в задоволенні таких в
повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 61, 88, 209, 212-215, 218
ЦПК України, ст. 15 ЦК України, суд,

в и р і ш и
в:

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_3 –Головного
лікаря Львівського обласного
ендокринологічного диспансеру
Головного управління охорони здоров»я
Львівської обласної державної
адміністрації про визнання дій
неправомірними, передачу належного
ОСОБА_3 майна позивачу, відшкодування
шкоди за винаймання житла та період
непрацездатності, повернення квартири
№ 6 на вул. Скрипника, 8 у м. Львові -
відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Личаківський районний суд м. Львова
шляхом подачі апеляційної скарги в
порядку та строки передбачені ст. ст.
294,296 ЦПК України.

Суддя:

Леньо С.І