АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2011 року м. Дніпропетровськ

Апеляційний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Осіяна О.М.,

суддів - Максюти Ж.І., Костюченко Н.Є.,

при секретарі - Коляді О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою Виробничого кооперативу «ОКО»

на заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2009 року за позовом ОСОБА_2 до Виробничого кооперативу «ОКО» про відшкодування шкоди, -

в с т а н о в и в:

Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2009 року задоволено частково позов ОСОБА_2 до Виробничого кооперативу «ОКО» про стягнення шкоди.

Стягнуто з Виробничого кооперативу «ОКО» на користь ОСОБА_2 на відшкодування матеріальної шкоди 31 313,01 гривень, на відшкодування моральної шкоди 5000 гривень, а також судовий збір на користь держави.

В апеляційній скарзі виробничий кооператив «ОКО» ставить питання про скасування рішення суду та відмову у задоволенні позову, посилаючись на те, що рішення суду першої інстанції ухвалено без врахування обставин у справі, а також норм матеріального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, суд вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін із наступних підстав.

Приймаючи рішення про задоволення позову суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що ОСОБА_2 на праві власності належить автомобіль ГАЗ 32213, реєстраційний номер НОМЕР_1, 1999 року випуску, тип ТЗ автобус (мікроавтобус), що підтверджено свідоцтвом про реєстрацію ТЗ серії ЯАА № 664332 виданим Дніпропетровським МРЕВ2 ДАІ УМВС України у Дніпропетровській області 25.06.2002 року.

26.06.2002 року водій ОСОБА_3, який працював у позивачки, як у приватного підприємця, за трудовим договором від 25.09.2001 року, було укладено договір зберігання і автомобіля ГАЗ 32213, реєстраційний номер НОМЕР_1 із платною автостоянкою за адресою місто Дніпропетровськ, вулиця Тополина, 1.

27.06.2002 року приблизно третьої години ОСОБА_4, який працював сторожем на автостоянці по вулиці Тополина, 1 в місті Дніпропетровську, за допомогою залишених йому раніше ключів, відкрив двері салону автомобіля НОМЕР_2, завів двигун, та поїхав із стоянки. Під час руху здійснив дорожньо-транспортну пригоду, розбивши автомобіль. По даному факту Бабушкінським районним судом міста Дніпропетровська 14.01.2003 року було ухвалено вирок, яким ОСОБА_4 визнано винним за ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дії особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вичинені вони цією особою.

Платна автостоянка яка розташована у місті Дніпропетровську по вулиці Тополиній, 1 належить виробничому кооперативу «ОКО».

Відповідно до пункту 27 Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 року № 115,

автостоянки гарантують схоронність транспортних засобів, прийнятих на зберігання згідно з цими Правилами, а у разі їх зникнення, розукомплектування чи пошкодження під час

зберігання несуть відповідальність у встановленому законодавством порядку.

А тому посилаючись на вимоги ч. 3 ст. 1187 ЦК України, ст. ст. 418, 419 ЦК України, ст. З Закону України «Про захист прав споживачів» суд вказав, що позивачка має право на відшкодування збитків, спричинених неналежним збереженням майна, за пошкодження її автомобіля в розмірі суми, на яку знизилася її вартість. Також ст. 22 ЦК України визначено, що під збитками розуміється як прямі витрати, так і упущена вигода.

Суд стягнув спричинену позивачці матеріальну шкоду, упущену вигоду, які підтверджена висновком автотоварознавчої експертизи, фінансовими документами, а також понесені позивачкою витрати.

Крім того, суд стягнув на користь позивачки грошову суму на відшкодування моральної шкоди, відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України, Закону України «Про захист прав споживачів»

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що відсутні докази про укладення між сторонами договору зберігання автомобіля.

Відповідно до вироку Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 14 січня 2003 року працівника автостоянки по вулиці Тополина, 1 в місті Дніпропетровську ОСОБА_4 визнано винним за ч. 3 ст. 289, ч. 2 ст. 185 КК України, а саме в тому, що він заволодів автомобілем позивачки, який знаходився на автостоянці, належній виробничому кооперативу «ОКО».

Вказані обставини свідчать про наявність угоди про зберігання автомобіля позивачки відповідачем.

Не оформлення кооперативом відповідних документів на зберігання автомобіля відповідно до вимог Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 22.01.1996 року № 115, не звільняє його від відповідальності відшкодувати спричинену позивачці шкоду.

Про те, що автомобіль позивачки, знаходився на автостоянці належній виробничому кооперативу «ОКО» і був прийнятий на зберігання, про що проведена реєстрація в журналі і за що здійснена оплата водієм встановлено вироком суду.

Таким чином, апеляційну скаргу необхідно відхилити, оскільки відсутні підстави для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції, передбачені ст.309 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 307,308, 315 ЦПК України, суд -

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу Виробничого кооперативу «ОКО» відхилити.

Заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2009 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили із моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді: