РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 листопада 2011 року

Личаківський районний суд м.
Львова

в складі:           головуючого-судді
Леньо С.І.

при секретарі
Станько Р.О.

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, -

в с т а н о
в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до
ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної
та моральної шкоди, завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди.

В обгрунтування своїх вимог
покликається на те, що 27.02.2011 року о 12
год. 30 хв. у м. Львові по вул. Фредра -
ОСОБА_3 відповідач, керуючи автомобілем
марки Пежо 307, д.н.з. НОМЕР_1, не
врахувавши дорожньої обстановки, не
вибрав безпечної швидкості руху, не
дотримався безпечної дистанції, в
результаті чого здійснив зіткнення з
транспортним засобом позивача марки
Шкода, д.н.з. НОМЕР_2 під правомірним
керуванням ОСОБА_4 та спричинив
автомобілю пошкодження.
Цивільно-правова відповідальність
відповідача застрахована полісом
обов»язкового страхування
цивільно-правової відповідальності
власників транспортних засобів у СК
«ПЗУ Україна», куди 02.03.2011 р. звернулась
позивач за виплатою страхового
відшкодування. Згідно висновку
спеціаліста страхової компанії від
31.03.2011 р. вартість відновлювального
ремонту пошкодженого автомобіля
становить 3271,18 грн. Позивачу
відшкодована страховою компанією
завдана шкода в повному обсязі, проте
не виплачено розмір франшизи в розмірі
500 гривень, яку просить стягнути з
відповідача. Крім того, просить
стягнути з відповідача моральну шкоду
у розмірі 500 грн., що завдана їй його
відмовою повністю відшкодувати
завдані ним збитки та образливими
висловлюваннями на її адресу.

У судовому засіданні позивач позов
підтримала повністю і дала аналогічні
пояснення зазначеним в позовній заяві.
Просить позов задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні
заперечив проти задоволення позовних
вимог, пояснив, що він не є винуватцем
вказаного ДТП, його вину безпідставно
визнано постановою суду, в якій невірно
відображено обставини події. Тому
вимоги позивача про відшкодування
матеріальної та моральної шкоди є
безпідставними.

Заслухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, наявні у
справі докази, суд приходить до
висновку, що позов підлягає до
задоволення частково з наступних
підстав.

Судом встановлено, що відповідно до
постанови Личаківського районного
суду м. Львова від 28.03.2011 р., яка набрала
законної сили, (а.с.4) ОСОБА_2 визнано
винним у тому, що він 27.02.2011 р. о 12 год. 30
хв. у м. Львові по вул. Фредра - ОСОБА_3,
керуючи автомобілем марки Пежо 307, д.н.з.
НОМЕР_1, не врахувавши дорожньої
обстановки, не вибравши безпечної
швидкості руху, не дотримавшись
безпечної дистанції, здійснив
зіткнення з транспортним засобом
позивача марки Шкода, д.н.з. НОМЕР_2, під
керуванням ОСОБА_4, чим спричинив
автомобілям технічні ушкодження.

В силу ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова у
справі про адміністративне
правопорушення є обов’язкова для суду,
що розглядає справу про
цивільно-правові наслідки дій особи,
стосовно якої ухвалено постанову, з
питань, чи мали місце ці дії та чи
вчинені вони цією особою. При цьому, в
ході розгляду справи не здобуто жодних
доказів на встановлення вини ОСОБА_1 чи
водія ОСОБА_4, який на відповідній
правовій підставі керував
транспортним засобом.

Відповідно до довідки ВДАІ м. Львова
від 28.02.2011 р. (а.с.5) транспортний засіб
позивача внаслідок даного ДТП отримав
механічні пошкодження заднього
бампера. На основі цього 31.03.2011 р. ПАТ
«Страхова група»ПЗУ України»видано
страховий акт (а.с.6), згідно якого
визначено розмір збитку у сумі 3271,18
грн., потерпілим визнано ОСОБА_1 Проте
відповідно до умов договірного
зобов’язання, розрахунку страхового
відшкодування по даному акту від 31.03.2011
р. ( а.с.7) дану суму виплачено ОСОБА_1 за
мінусом франшизи у розмірі 500 грн.

У відповідності до ст. 9 п.9.2 Закону
України «Про обов’язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів»обов’язковий ліміт
відповідальності страховика за шкоду,
заподіяну майну потерпілих, становить
25500 грн. на одного потерпілого.

Відповідно до ст. 12 п.12.1 цього Закону
розмір франшизи при відшкодуванні
шкоди, заподіяної майну потерпілих,
встановлюється при укладенні договору
і не може перевищувати двох відсотків
від ліміту відповідальності
страховика, в межах якого
відшкодовується збиток, заподіяний
майну потерпілих. Страхове
відшкодування завжди зменшується на
суму франшизи.

Відтак, сума франшизи –500 грн., яку
просить стягнути позивач, належно
встановлена, та відповідає вимогам
чинного законодавства.

Згідно ст.2 п.2.1 згаданого Закону,
відносини у сфері обов'язкового
страхування цивільно-правової
відповідальності власників наземних
транспортних засобів регулюються
Конституцією України, Цивільним
кодексом України, Законом України "Про
страхування", цим та іншими законами
України і нормативно-правовими актами,
прийнятими відповідно до них.

Відповідно до ст.9 Закону України
«Про страхування», франшиза –це
частина збитків, що не відшкодовується
страховиком.

Згідно з ст.1166 ЦК України майнова шкода,
завдана неправомірними рішеннями,
діями чи бездіяльністю особистим
немайновим правам фізичної або
юридичної особи, а також шкода, завдана
майну фізичної або юридичної особи,
відшкодовується в повному обсязі
особою, яка її завдала.

Таким чином, суд приходить до висновку,
що франшиза в розмірі 500 грн., яка є
частиною збитків завданих позивачу та
відповідно до вимог Закону не була їй
виплачена страховиком, а також з
врахуванням вищенаведених норм ЦК
України, підлягає до стягнення з
відповідача на користь позивача.
Покликання відповідача на відсутність
його вини в ДТП суд не може прийняти до
уваги з огляду на постанову суду від
28.03.2011 року по даному факту, яка набрала
законної сили.

Крім цього, згідно вимог ст. 88 ЦПК
України з відповідача слід стягнути на
користь позивача, сплачені та
документально підтверджені судові
витрати –120 грн. витрат на інформаційно
–технічне забезпечення розгляду
справи, 51 грн. судового збору, 6 грн.
витрат за послуги банку при сплаті
судових витрат (а.с.10).

Поряд з наведеним, суд не знаходить
правових підстав для задоволення
позовних вимог ОСОБА_1 в частині
відшкодування моральної шкоди. Так,
всупереч вимог ст. 60 ЦПК України
позивач не довела обставин заподіяння
їй моральної шкоди та не надала жодних
доказів на підтвердження таких.

Керуючись ст.ст.10, 60, 61, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК
України, ст.ст. 15, 16, 509, 610, 1166 ЦК України,
ст.ст. 2, 9, 12 Закону України «Про
обов’язкове страхування
цивільно-правової відповідальності
власників наземних транспортних
засобів», ст.9 Закону України «Про
страхування», суд –

в и р і ш и
в:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 500
(п’ятсот) гривень, що становить
франшизу по страховому відшкодуванню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 120
грн. витрат на інформаційно – технічне
забезпечення розгляду справи, 51 грн.
судового збору, 6 грн. витрат за послуги
банку при сплаті судових витрат.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Личаківський районний суд м. Львова
шляхом подачі апеляційної скарги в
порядку та строки передбачені ст. ст.
294,296 ЦПК України.

Суддя:

Леньо С.І