справа №2-5206/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2011 року          Жовтневий
районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді –Браги А.В.,

при секретарі –Авраменко А.М.,

за участю представника позивача
–ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк»до ОСОБА_2,
ОСОБА_3 про стягнення суми
заборгованості за договором –

ВСТАНОВИВ:

18 червня 2010 року до Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська
звернувся позивач через свого
представника із вищезазначеним
позовом. В обґрунтування позовних
вимог представник позивача в позовній
заяві, в судовому засіданні послався на
наступне. 10 листопада 2006 року між
позивачем та відповідачем ОСОБА_2 був
укладений кредитний договір №1768ДИ021К
0), за умовами якого вказаний
відповідач отримав кредит в розмірі
59315,00 доларів США, зобов’язавшись його
повернути, сплативши відсотки за
користування кредитом, а також інші
обов’язкові платежі відповідно до
умов договору. Виконання ОСОБА_2 своїх
договірних зобов’язань забезпечено
договором поруки №1768ДИ021П, укладеним 10
листопада 2006 року між позивачем та
відповідачем ОСОБА_3, як поручителем.
Посилаючись на невиконання
відповідачами взятих на себе за
вказаними договорами грошових
зобов’язань, позивач звернувся до суду
із даним позовом, в якому просив
стягнути солідарно з відповідачів на
свою користь суму заборгованості за
кредитним договором №1768ДИ021К 0),
яка станом на 01 червня 2010 року склала
421258,46 гривень. Також представник
позивача просив покласти судові
витрати на відповідачів.

В судовому засіданні представник
позивача позовні вимоги підтримав,
наполягав на їх задоволенні в повному
обсязі.

Відповідачі в останнє судове засідання
не з’явились, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлялись
належним чином.

За таких обставин суд на підставі ст.169
ЦПК України вважає за можливе
здійснити розгляду справи за
відсутності учасників розгляду справи.

Вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали
цивільної справи, суд приходить до
наступного висновку з таких підстав.

Судом встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що
між позивачем, як кредитором, та
відповідачем ОСОБА_2, як позичальником,
10 листопада 2006 року укладено договір
про надання споживчого кредиту
№1768ДИ021К. За умовами даного договору
кредитор зобов’язався надати
позичальнику кредит в розмірі 59315,00
доларів США, а позичальник, в свою
чергу, зобов’язався повернути кредит
до 09 листопада 2027 року щомісячними
платежами відповідно до графіку
погашення кредиту, а також сплатити 10,3%
річних за користування кредитом та
інші обов’язкові платежі. Викладені
обставини підтверджуються копією
договору про надання споживчого
кредиту №1768ДИ021К від 10 листопада 2006
року.

Згідно п.5.5 Розділу 5 договору про
надання споживчого кредиту №1768ДИ021К
від 10 листопада 2006 року у випадку
порушення позичальником термінів
повернення кредиту або термінів сплати
процентів, комісій строком більше ніж
на один місяць, та/або порушення
позичальником, поручителем умов
договору поруки, кредитор має право
вимагати дострокового повернення
кредиту та нарахованих процентів,
комісій.

Згідно п.7.1 Розділу 7 зазначеного
договору за порушення позичальником
термінів погашення будь-яких своїх
зобов’язань, зокрема термінів
повернення кредиту (всієї суми або
частини) та/або сплати процентів за
кредит та/або комісій, кредитор має
право вимагати від позичальника
додатково сплатити пеню в розмірі
подвійної облікової ставки НБУ від
гривневого еквіваленту суми
простроченого платежу, сума якого
(еквіваленту) розраховується за
офіційним обмінним курсом НБУ гривні
до валюти заборгованості станом на
дату нарахування такої пені, якщо сума
такої заборгованості виражена в
іноземній валюті.

Також судом встановлено, що з метою
забезпечення виконання ОСОБА_2 взятих
на себе договірних зобов’язань між
позивачем та відповідачем ОСОБА_3 10
листопада 2006 року укладено договір
поруки №1768ДИ021П. За умовами даного
договору вказаний відповідач, як
поручитель, зобов’язалась перед
позивачем відповідати солідарно в
повному обсязі із відповідачем ОСОБА_2
за невиконання останнім взятих на себе
договірних зобов’язань за договором
про надання споживчого кредиту
№1768ДИ021К від 10 листопада 2006 року.
Викладене підтверджується копією
договору поруки №1768ДИ021П від 10
листопада 2006 року.

Із матеріалів справи встановлено, що
ОСОБА_2 не виконує належним чином взяті
на себе грошові зобов’язання,
внаслідок чого утворилась
заборгованість, яку позивач,
скориставшись правом вимагати
дострокове повернення кредиту та плати
за нього, своїми письмовими заявами від
26 серпня 2008 року просив відповідачів
погасити, здійснивши дострокове
повернення кредиту. Оскільки
відповідачі вказані вимоги не
виконали, розмір заборгованості станом
на 01 червня 2010 року склав 421258,46 гривень,
з яких: 375612,10 гривень –заборгованість
за сумою кредиту, 42132,92 гривень
–заборгованість за процентами за
користування кредитом, 3513,44 гривень
–пеня. Викладені обставини
підтверджуються копіями заяв від 26
серпня 2008 року, копією повідомлень про
вручення поштового відправлення,
довідкою-розрахунком заборгованості
за кредитом станом на 01 червня 2010 року.

Правовідносини, які виникли між
сторонами у справі, окрім положень
зазначених вище договорів,
врегульовані нормами Цивільного
кодексу України.

Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Відповідно до норм ст.ст.11, 525, 629 ЦК
України підставами для виникнення
цивільних прав та обов’язків, зокрема,
є договір, який є обов’язковим для
виконання сторонами, одностороння
відмова від зобов’язання або
одностороння зміна умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Різновидом
договору є кредитний договір, який
обов’язково укладається в письмові
формі (ст.1054, 1055 ЦК України), а також
договір поруки (ст.553 ЦК України).

Нормою ст.1054 ЦК України визначено, що за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові в розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Відповідно до норми ст.1050 ЦК України, в
контексті положення ст.1054 ч.2 ЦК
України, якщо кредитним договором
встановлений обов’язок позичальника
повернути кредит частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини кредитор
має право вимагати дострокового
повернення частини кредиту, що
залишилась зі сплатою процентів.
Відповідний обов’язок боржника щодо
повернення кредитору на його вимогу
суми боргу зі сплатою процентів
встановлений ст.625 ч.2 ЦК України.

При цьому відповідно до норми ст.612 ЦК
України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов’язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
або законом.

Згідно до ст.526 ЦК України зобов’язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу. Частиною 1 ст.530 ЦК
України передбачено, що якщо у
зобов’язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України
порушенням зобов’язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов’язання
(неналежне виконання). У разі порушення
зобов’язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема сплата неустойки,
різновид якої є пеня (ст.549 ЦК України).
При цьому право на неустойку виникає
незалежно від наявності у кредитора
збитків, завданих невиконанням або
неналежним виконанням зобов’язання
(ст.550 ЦК України).

За змістом ст.ст.546, 547 ЦК України
виконання зобов’язання може
забезпечуватись порукою. Правочин щодо
забезпечення виконання зобов’язання
вчиняється у письмовій формі.

Відповідно до ст.553 ЦК України за
договором поруки поручитель
поручається перед кредитором боржника
за виконання ним свого обов'язку.
Поручитель відповідає перед
кредитором за порушення зобов'язання
боржником. Порукою може
забезпечуватись виконання
зобов’язання в повному обсязі.
Поручителем може бути одна або кілька
осіб.

Згідно ст.554 ЦК України у разі порушення
боржником зобов'язання, забезпеченого
порукою, боржник і поручитель
відповідають перед кредитором як
солідарні боржники, якщо договором
поруки не встановлено додаткову
(субсидіарну) відповідальність
поручителя. Поручитель відповідає
перед кредитором у тому ж обсязі, що і
боржник, включаючи сплату основного
боргу, процентів, неустойки,
відшкодування збитків, якщо інше не
встановлено договором поруки.

Нормою ст.625 ч.1 ЦК України передбачено,
що боржник не звільняться від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов’язання.

Згідно ст.16 ЦК України однією із форм
судового захисту цивільних прав та
інтересів є примусове виконання
обов’язку в натурі.

Положеннями ст.533 ЦК України визначено,
що грошове зобов’язання має бути
виконане у гривнях. Якщо у
зобов’язанні визначено грошовий
еквівалент в іноземній валюті, сума, що
підлягає сплаті у гривнях,
визначається за офіційним курсом
відповідної валюти на день платежу,
якщо інше не передбачено договором або
законом.

Отже, вирішуючи питання щодо позовних
вимог позивача за договором про
надання споживчого кредиту №1768ДИ021К
від 10 листопада 2006 року, договором
поруки №1768ДИ021П від 10 листопада 2006
року, приймаючи до уваги, що в судовому
засіданні знайшов підтвердження факт
укладення між позивачем та
відповідачами даних договорів, а також
встановлено невиконання
відповідачами, на відміну від позивача,
своїх зобов’язань за даними
договорами та встановлено наявність у
позивача вимагати дострокового
повернення кредиту, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги підлягають
задоволенню в повному обсязі.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд на підставі ст.88 ЦПК
України, враховуючи результат
вирішення справи, вважає за необхідне
стягнути солідарно з відповідачів на
користь позивача, понесені останнім
при зверненні до суду судові витрати по
сплаті судового збору (державного мита)
на суму 1700 гривень та витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи у розмірі 120 гривень,
сплата яких підтверджується
відповідними платіжними дорученнями.

На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 11, 16, 509, 526, 530, 536, 549, 550, ч. 3 ст. 551, ст.
ст. 1048, 1054 Цивільного кодексу України,
ст. ст. 10, 11, 57, 60, 61, 88, 209, 212 –215 ЦПК
України, суд –

ВИРІШИВ:

Позов, –задовольнити.

Солідарно стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на
користь публічного акціонерного
товариства «УкрСиббанк»суму боргу в
розмірі 421258,46 гривень.

Судові витрати покласти на
відповідачів, солідарно стягнувши з
ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь публічного
акціонерного товариства
«УкрСиббанк»судовий збір в сумі 1700,00
гривень та витрати на інформаційно –
технічне забезпечення розгляду
судової справи у розмірі 120, 00 гривень.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області протягом 10 днів з дня
проголошення рішення шляхом подання
апеляційної скарги через Жовтневий
районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя          А.В. Брага