Справа №22-ц-3909/11Головуючий у І інстанціїКошель Б.І.
Категорія26Доповідач у 2 інстанції Фінагєєв
УХВАЛА

Іменем України

29 червня 2011 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Апеляційного Суду Київської області в складі:

головуючого Мережко М.В.
суддів: за участю секретаря:Фінагєєва В.О., Березовенко Р.В. Хворостяної А.М.
розглянувши в судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2010 року в справі за позовом ОСОБА_6 до ЗАТ «ОТП Банк»відділення «Соборне»ЗАТ «ОТП Банк»третя особа «Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради, друга Білоцерківська міська державна нотаріальна контора про визнання договору іпотеки квартири недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2010 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просив суд визнати договір іпотеки квартири АДРЕСА_1, укладений 14 листопада 2007 року за № PML-011/017/2007, - недійсним та таким, що суперечить вимогам закону.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2010 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про задоволення його позовних вимог в повному обсязі через порушення судом норм матеріального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні

Судом встановлено, що 09.11.2007 року між сторонами по справі було укладено кредитний договір № ML-011/017/2007, на підставі якого позичальнику було надано кредит в сумі 153000 грн. строком до 09.11.2037 року. В забезпечення виконання зобов'язань позичальника ОСОБА_6, що випливають із вказаного договору, 14.11.2007 року між сторонами був укладений договір іпотеки № PML-011/017/2007, посвідчений державним нотаріусом другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Магдич T.I., за яким предметом іпотеки є квартира АДРЕСА_1. Даний факт сторонами не заперечується та підтверджується копією договору іпотеки №PML-011/017/2007.

Приймаючи рішення про відмову в задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що посилання позивача на те, що під час укладення договору іпотеки були порушені права неповнолітніх дітей позивача, оскільки місцем їхнього проживання була квартира АДРЕСА_1 не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про безпідставність позовних вимог та необхідність відмови в їх задоволенні. І при цьому вважає за необхідне зазначити наступне.

Основним доводом позовної заяви та апеляційної скарги позивача є той факт, що на момент укладення договору іпотеки, на його думку були порушені та обмежені майнові права його малолітніх дітей відносно житла.

Однак зазначені доводи повністю спростовуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Так, перед укладенням договору іпотеки 14.112007 року позивачем, ОСОБА_6 була надана довідка по формі 3 від 09 листопада 2007 року вих. № 1814, видана Держаним комунальним підприємством «Білоцерківська Житлово-експлуатаційна контора №6», в якій було зазначено, що в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 ніхто не зареєстрований.

Згідно ст. 5 п.5.1 підпункт «h»укладеного договору іпотеки -іпотекодавець стверджував, що за адресою місцезнаходження предмета іпотеки не проживають та не зареєстровані малолітні чи неповнолітні діти…

Згідно ст.5 п.5.2 підпункт «h» іпотечного договору : «Іпотекодавець зобов'язаний не прописувати (не реєструвати) право проживання будь-яких третіх осіб на території (площі) Предмета Іпотеки (АДРЕСА_1), без попередньо отриманої на те письмової згоди Іпотекодержателя.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Таким чином, судом чітко встановлено, що малолітні діти позивача на момент укладення договору іпотеки не проживали і не були зареєстровані в квартирі за адресою АДРЕСА_1).

Малолітні ОСОБА_9 та ОСОБА_10 були зареєстровані в вищезазначеній квартирі позивачем після укладення договору іпотеки, без згоди іпотекодержателя, всупереч вимогам підпункт «h», п.5.2 ст.5 іпотечного договору та ст.ст. 526, 629 ЦК України.

За таких обставин доводи апеляційної скарги про наявність обмежень майнових та житлових прав дітей позивача, які не взяті судом до уваги -є надуманими та такими, що не ґрунтуються на вимогах закону.

Отже суд першої інстанції вирішив спір на підставі наданих доказів в межах позовних вимог, рішення суду відповідає обставинам справи, є законним та обґрунтованим, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому вимоги апелянта задоволені бути не можуть.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 15 червня 2010 року - залишити без змін.

На ухвалу може бути подана касаційна скарга до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Головуючий: Мережко М.В.

Судді: Березовенко Р.В.

Фінагєєв В.О.