АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2011 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Колтунової А.І.

суддів колегії - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

при секретарі Моторній Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 18 серпня 2011 року за позовом ОСОБА_4 до ФОП ОСОБА_3 про захист прав споживачів, -

В С Т А Н О В И Л А :

06 жовтня 2009 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ФОП ОСОБА_3 про розірвання договору купівлі-продажу товару, повернення виплаченої вартості за неякісний товар, відшкодування матеріальної і моральної шкоди.

Позивач посилався на ті обставини, що між ним і відповідачем був укладений договір купівлі-продажу № 5474002 від 14 липня 2009 року про покупку виробу шафи-купе за суму 9750,00 грн..

Ним були виконані умови договору, вартість виробу оплачена.

Відповідач належним чином взяті на себе зобовязання не виконав, оскільки у переданому йому за актом прийому-передачі виробі встановлені суттєві недоліки, які виключають його експлуатацію.

Він довів факт про встановлені недоліки до відома відповідача, просив забрати бракований вироб та повернути йому гроші. Відповідач погодився з висунутими ним умовами, однак, у подальшому, став уникати від спілкування з цього питання.

У звязку з чим, 25 серпня 2009 року йому була направлена претензія про розірвання договору купівлі-продажу за адресою, зазначеній у договорі.

Однак претензія повернулася за його адресою.

02 вересня 2009 року із виробу випали двері із фасадним дзеркалом на його сина, ІНФОРМАЦІЯ_1, спричинивши останньому оскольчатий перелом правого передпліччя та інші тілесні пошкодження.

За вказаним фактом він звернувся в міліцію, однак в порушенні кримінальної справи у відношенні ОСОБА_3 було відмовлено і розяснено право вирішення виниклих правовідносин в порядку цивільного судочинства.

У звязку з чим, позивач просив суд розірвати договір купівлі-продажу, зобовязати відповідача у двохтижневий строк і за свій рахунок виконати демонтувати та вивезти продану шафу, стягнути з відповідача вартість виробу 9750,00 грн., неустойку в сумі 3217,5 грн., матеріальні витрати 373,78 грн. в подвійному розмірі, що складає 26682,56 грн., а також спричинену моральну шкоду в сумі 50000, 00 грн..

При розгляді справи в суді першої інстанції позивач уточнив позовні вимоги в частині спричиненої шкоди і просив стягнути з відповідача на його користь 184050,78 грн. (а.с.89, 144).

Відповідач ОСОБА_3 проти задоволення позову заперечував.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 18 серпня 2011 року позов ОСОБА_4 задоволений.

Розірвано договір купівлі-продажу №5474002 від 14 липня 2009 року, укладений між виконавцем ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та повернено сторони у первісний стан, для чого: стягнено з фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_1 р/р НОМЕР_2 в КБ «Приватбанк» МФО банка 351533) на користь ОСОБА_4 69963,00 грн..

Зобовязано ОСОБА_3 протягом 14 днів з дня набрання законної сили рішення за свій рахунок демонтувати та вивезти з квартири № 125 по вул. Новгородській, б. 20 м. Харкова шафу-купе.

В апеляційній скарзі ФОП ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовити, посилаючись на ті обставини, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального закону.

Висновки суду не відповідають фактичним обставинам по справі.

Судом необґрунтовано не було прийнято до уваги той факт, що за актом прийому-передачі від 13 серпня 2009 року позивач прийняв вироб, ніяких претензій1 до виробника не предявляв.

Дефекти виробу, на наявність яких посилається позивач, не є «скритими».

Посилання суду на висновок судової товарознавчої експертизи, як на доказ, не може бути визнана вірною, оскільки експертиза проведена понад два роки після виготовлення виробу.

При стягненні суми в рахунок відшкодування моральної шкоди, суд не привів даних, які б свідчили про наявність причинного звязку між недоліками виробу і спричиненням сину позивача тілесних ушкоджень.

ОСОБА_4 рішення суду в апеляційному порядку не оскаржив.

У поданих запереченнях на апеляційну скаргу просив рішення суду першої інстанції залишити без зміни.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_3 та його представник підтримували доводи апеляційної скарги.

ОСОБА_4 проти задоволення апеляційної скарги заперечував.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача та його представника, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про розірвання договору купівлі-продажу № 5474002 від 14 липня 2009 року, укладеного між виконавцем ФОП ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та повернення сторін у первісний стан, суд першої інстанції виходив з того, що виготовлений вироб за вказаним договором мав істотні недоліки; не відповідав ДСТУ 4414:2005 «Меблі за індивідуальним замовленням. Загальні технічні умови».

Оскільки у встановленому законом порядку виявлені недоліки не були усунені відповідачем, позивач був вправі вимагати розірвання договору.

Колегія суддів погоджується з даними висновками суду першої інстанції, так як вони відповідають зібраним по справі доказам, вимогам ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», ч.1 ст. 662, ст.ст. 673, 688, 702, 708 ЦК України.

Відповідно до положень ч.1 ст. 662, ст.ст. 673, 688, 702, 708 ЦК України за договором купівлі-продажу, продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

У разу продажу товару за зразком, або за описом, продавець повинен передати покупцеві товар, який відповідає зразку та (або) опису.

За правилами п.2 ч.1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі виявлення протягом встановленого гарантією строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), підтверджених за необхідністю висновком експертизи, споживач в порядку та й строки, що встановлені законодавством і на підставі обовязкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника: 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника) товарів.

Згідно з ч.14 цієї статті, вимоги споживача, передбачені цією статтею, не підлягають задоволенню, якщо продавець, виробник не доведуть, що недоліки товару виникли внаслідок порушення споживачем правил користування або його зберігання.

Тобто, відповідно до вищенаведеної норми закону, обовязок доказування у справах даної категорії покладається на продавця.

Судом встановлено, що 14 липня 2009 року між ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_3 укладено договір № 5474002 купівлі-продажу меблів, а саме: шафи-купе вартістю 9750 грн. (а.с. 8-9).

Згідно з наявними в матеріалах справи актів прийому-передачі від 29 липня 2009 року і 13 серпня 2009 року вбачається, що остаточно вироб був переданий покупцю 13 серпня 2009 року після усунення недоліків, встановлених при передачі 29 липня 2009 року (а.с. 10-11).

Оплата за вироб позивачем виконана в повному обсязі (а.с. 11).

Разом з тим, при експлуатації виробу в межах гарантійного строку були встановлені істотні недоліки даного товару.

У звязку з чим, 25 серпня 2009 року ОСОБА_4 звернувся до ФОП ОСОБА_3 з претензією про розірвання договору купівлі-продажу, в якій були перелічені встановлені недоліки (а.с.12).

Вказана претензія була направлена за адресою, зазначеній в договорі, рекомендованим листом (а.с. 13).

Висновком судово-товарознавчої експертизи №1645 від 24 червня 2011 року встановлено, що надана для дослідження шафа-купе має наступні дефекти: відколи облицювання на полицях, у місцях кріплення зі стінкою; по низу лівої стінки шафи та на боковій стінці, не заповненій фурнітурою, не прикріплені будь-які елементи меблів; відколи облицювання на лицьовій та внутрішній стороні шафи, у місцях кріплення шурупів, пластмасової фурнітури; не рівні, гострі краї направляючих для дверей; днища шухляд шафи не закріплені, або закріплені не міцно; задня стінка шафи не достатньо міцно закріплена до каркасу (не цільне зєднання стінки з каркасом, унаслідок чого виникли зазори;) не симетрично просвітлений отвір, внаслідок якого неточно установлена кріпильна фурнітура; частина задньої стінки не закріплена до каркасу, бо розмір задньої стінки дорівнює тільки внутрішньому розміру отвору, що робить не можливим прикріплення задньої стінки до каркасу; перекіс двері, унаслідок чого виникло утруднення пересування двері, широка щілина по низу шафи; відставання ущільнювача від двері шафи.

У відповідності з нормативними актами, якими керувався експерт при проведенні експертизи, дані недоліки відносяться до виробничих дефектів (а.с. 134-140).

Допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_5 підтвердила свій висновок і зазначила, що на момент огляду шафа не експлуатувалася. До такого висновку вона дійшла у звязку із відсутністю ознак експлуатації виробу.

Крім того, фасадні двері виробу з дзеркалом на шафі-купе була відсутня. Про це нею не було зазначено в акті, оскільки причина відсутності двері їй не була відома.

Враховуючи наведене й вимоги закону, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що покупцеві було передано продавцем товар із істотними недоліками по його виготовленню.

Доводи відповідача та його представника про те, що в матеріалах справи відсутні достатні докази, що свідчать про вину виробника в цих недоліках, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки докази, які б спростовували висновок експертизи в частині того, що дані дефекти не є дефектами виготовлення, повинен представляти відповідач. Відповідач таких доказів не представив.

У звязку з чим, колегія суддів вважає, що рішення суду в даній частині ухвалене з додержанням вимог процесуального та матеріального права.

Правових підстав для скасування рішення суду в даній частині і задоволення апеляційної скарги не встановлено.

Погоджується колегія суддів і з висновками суду першої інстанції в тому, що з відповідача на користь підлягає стягненню неустойка, оскільки останнім неналежним чином виконані зобовязання по договору купівлі-продажу.

Дані висновки суду першої інстанції відповідають вимогам ст.ст. 549, 624 ЦК України, частині 9 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживача».

Разом з тим, стягуючи з відповідача на користь позивача неустойку в сумі 42217,50 грн., судом першої інстанції необґрунтовано не було прийнято до уваги, що сума неустойки більш, ніж у 4-ри рази, перевищує вартість виробу, тобто суму спричиненої позивачу шкоди.

У відповідності з вимогами ч.3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які потребують істотне значення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає за можливе зменшити суму неустойки, що підлягає стягненню з відповідача, з 42217, 50 грн. до 10000 грн.

Не вбачає правових підстав колегія суддів і для скасування рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача суми інфляції виробу в розмірі 1105,33 грн., оскільки дане рішення суду відповідає вимогам ч.3 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», яка передбачає принцип повного відшкодування шкоди при розірванні договору.

Що стосується рішення суду в частині стягнення з відповідача суми 16000 грн. у відшкодування спричиненої моральної шкоди, то колегія суддів вважає, що рішення суду в зазначеній частині підлягає зміні.

Відповідно до п.5 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі мають право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоровя продукцією, у випадках, передбачених законодавством.

Судом при розгляді справи було встановлено, що 02 вересня 2009 року з шафи-купе випали двері із фасадним дзеркалом та травмовано малолітню дитину позивача ОСОБА_6, віком 2 роки 11 місяців, завдавши йому згідно висновку експерту, середньої тяжкості тілесні ушкодження (а.с. 14-16).

Факт завдання малолітньому сину позивача середньої тяжкості тілесних ушкоджень, у тому числі й закритого внутрісуглобного продольного оскольчатого перелому правої локтєвої кістки без зміщення, внаслідок випадання з виробу двері з фасадним дзеркалом, підтверджений поясненнями свідків ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6, сумнівів у правдивості яких у суду не було; фактом звернення позивача 03 вересня 2009 року в органи міліції, де ОСОБА_4 виклав всі обставини травмування сину і просив вжити заходи до ОСОБА_3 (а.с. 2-3 матеріалів перевірки № 8683).

Постановою начальника ЦОМ Дзержинського РВ ХМУ ГУМВД України в Харківській області в порушенні кримінальної справи відмовлено, однак факт травмування малолітнього ОСОБА_6 встановлений (а.с. 1 матеріалів перевірки № 8683).

За таких обставин, відповідно до вимог ст. 1167, ч.2, 3, ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів», суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що наслідком виготовлення відповідачем виробу неналежної якості позивачу і його малолітньому сину були завдані моральні і фізичні страждання, у звязку з чим є правові підстави для покладення на відповідача обовязків по відшкодуванню моральної шкоди.

Разом з тим, стягнена сума в рахунок відшкодування моральної шкоди в сумі 16000 грн. є завищеною, визначена судом без урахування характеру та обсягу страждань, а також засад розумності, виваженості та справедливості.

У звязку з викладеним, колегія суддів вважає за необхідне зменшити розмір суми, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди, з 16000 грн. до 10000 грн.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду на підставі п.п.3, 4 ст. 309 ЦПК України підлягає зміні у вищенаведених частинах.

В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без зміни, оскільки доводи, викладені в апеляційній скарзі були предметом розгляду судом першої інстанції і їм надана належна оцінка.

Висновків суду першої інстанції вони не спростовують.

У звязку з чим, правові підстави для задоволення апеляційної скарги у повному обсязі, відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст. 307, п.п. 3,4 ч.1 ст. 309, ст. 313, ч.2 ст. 314, ст. 316, ст. 317, ст. 319, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Дзержинського районного суду м.Харкова від 18 серпня 2011 року змінити.

Зменшити суму неустойки, яка підлягала стягненню з ОСОБА_3 з 42217,50 гривень до 10000 гривень.

Зменшити суму, яка підлягала стягненню з ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди з 16000 грн. до 10000 грн..

Зменшити загальну суму стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 з 69963,00 (шістдесяти девяти тисяч девятисот шістдесяти трьох) гривень до 30855,00 (тридцяти тисяч вісімсот пятдесяти пяти) гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 судові витрати по справі в сумі 890 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 207 гривень 50 копійок.

В іншій частині рішення Дзержинського районного суду м.Харкова залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно, однак може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних в кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту його проголошення.

Головуючий

Судді: