Справа № 22-ц-2788/2011 Головуючий у I інстанції Овсієнко Ю.К.
Категорія цивільна Доповідач - Шемець Н. В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 листопада 2011 року

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4, ОСОБА_5,
за участю:позивача ОСОБА_6, його представника ОСОБА_7, представника відповідача ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_9 на рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 06 вересня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди,-

в с т а н о в и в:

У квітні 2011 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути зі ОСОБА_9 на його користь завдану моральну шкоду в сумі 5000 грн., витрати на юридичну допомогу в сумі 2000 грн., а також судові витрати. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 05 квітня 2008 року ОСОБА_9 поширила відомості про нього, які не відповідають дійсності і ганьблять його гідність та честь в очах дружини та сусідів. Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 24 липня 2008 року зобовязано ОСОБА_9 в присутності свідків ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_7 спростувати поширену інформацію, що ОСОБА_6 є злодієм і що його коханкою є ОСОБА_12 Позивач вважає, що неправомірними діями відповідача йому завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у звязку з приниженням гідності та честі.

Рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 06 вересня 2011 року позов ОСОБА_6 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_9 на користь позивача у відшкодування моральної шкоди 500 грн., витрати на правову допомогу в сумі 2000 грн., в решті позовних вимог відмовлено,вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі ОСОБА_9 просить скасувати зазначене рішення суду і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовити. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом порушено норми матеріального та процесуального права. Апелянт не погоджується з висновком суду про стягнення з неї витрат на правову допомогу, оскільки ОСОБА_7 брала участь у справі як представник позивача за усним клопотанням сторони, ухвалою суду до участі у справі, як особа, що надає правову допомогу, не допускалась. Апелянт зазначає, що у особи, яка приймала участь у справі в якості представника сторони у судовому засіданні за усним клопотанням, відсутні правові підстави для отримання винагороди за надані послуги у порядку, визначеному законом, в той час як послуги фахівця у галузі права, допущеного до участі у судовому засіданні в порядку ст.56 ЦПК України, підлягають оплаті. Крім того, згідно договору про надання юридичних послуг, укладеного між ОСОБА_7 та ОСОБА_6, ОСОБА_7 надано право на участь в судових засіданнях в Деснянському районному суді м.Чернігова, проте дана справа розглянута Новозаводським районним судом м.Чернігова. З квитанції про сплату юридичних послуг, наданої позивачем, не зрозуміло, кому саме надавалась юридична допомога 14 березня 2011 року в розмірі 2000 грн. Також апелянт вважає, що позивач не підтвердив спричинення йому моральної шкоди доказами; суд першої інстанції не зазначив в рішенні, які моральні страждання та яким діями відповідача були завдані позивачу та чим керувався суд, визначаючи розмір відшкодування.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 24 липня 2008 року зобовязано ОСОБА_9 спростувати в присутності ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_7 поширену нею інформацію про те, що ОСОБА_6 є злодієм і що його коханкою є ОСОБА_12

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи викладене, факт поширення ОСОБА_9 неправдивої інформації відносно ОСОБА_6 встановлено судовим рішенням від 24 липня 2008 року і такий факт не потребує доказування.

Згідно ст.280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Задовольняючи вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що порушення прав позивача завдало шкоди його інтересам, змушувало докладати додаткових зусиль для організації свого життя, крім того, рішення про спростування недостовірної інформації відповідачем не виконано.

З таким висновком погоджується апеляційний суд, оскільки він відповідає матеріалам справи та вимогам закону.

Факт порушення відповідачем особистого немайнового права позивача підтверджується судовим рішенням.

Моральна шкода спричинена душевними переживаннями, стражданнями позивача, повязаними з неправдивою інформацією щодо нього, яка призвела до погіршення відносин з дружиною, дітьми, він змушений був виправдовуватись перед членами сімї, знайомими, сусідами, які, на думку позивача, змінили відношення до нього, доводити, що він не такий, як то стверджує відповідач, та що її субєктивна думка є невірною. Позивач перебував у постійному нервовому напруженні, змушений був докладати зусиль для подальшої організації свого життя, відповідно, доведеність моральної шкоди позивачу знайшла своє підтвердження в суді, а доводи апелянта не спростовують правильності висновків суду першої інстанції в цій частині.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд правомірно виходив з засад розумності, виваженості та справедливості.

Щодо рішення суду першої інстанції в частині стягнення витрат на правову допомогу, то апеляційний суд виходить з наступного.

Статтею 79 ЦПК України передбачено, що витрати на правову допомогу входять до витрат, повязаних з розглядом справи.

Виходячи зі змісту ст.56,84 ЦПК України ці витрати мають бути повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, які допускаються до участі в розгляді справи ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі.

З матеріалів справи вбачається, що інтереси позивача в суді першої інстанції представляла ОСОБА_7 саме як представник позивача, що підтверджується журналами судових засідань від 15 серпня 2011 року (а.с.50-52) та від 06 вересня 2011 року (а.с.56-57).

Згідно часткового роздрукування технічного запису судового засідання від 15 серпня 2011 року при встановленні судом особи ОСОБА_7 та перевірці її повноважень як представника, остання підтвердила, що вона „діє на підставі доручення, посвідченого за місцем проживання відповідача, копія якого міститься в матеріалах справи.

На а.с.29 мається копія довіреності від 12 липня 2011 року, на підставі якої ОСОБА_7 і представляла інтереси позивача в суді першої інстанції як його представник.

Відомості про те, що вона була допущена судом до участі в розгляді справи ухвалою суду як особа, що надає правову допомогу, відсутні.

Відповідно, наявні в матеріалах справи договір про надання юридичних послуг, копія свідоцтва про державну реєстрацію ФОП, копії дипломів на імя ОСОБА_7, квитанція (а.с.14-17), та надані апеляційному суду акти виконаних робіт до договору про надання юридичних послуг, не можуть бути підставою для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правову допомогу, оскільки ОСОБА_7 в суді першої інстанції діяла як представник позивача, а не особа, що надає правову допомогу.

Тому у суду не було підстав для стягнення з відповідача витрат на правову допомогу.

Враховуючи викладене, оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню в частині стягнення з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 витрат на правову допомогу в сумі 2000 грн.

Керуючись ст.ст. 84,88, 303, 307, 309ч.1 п.4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_9 задовольнити частково.

Рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 06 вересня 2011 року скасувати в частині стягнення з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_6 витрат на правову допомогу в сумі 2000 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:Судді: