Справа № 2-3620/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2011 р. Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

У складі:

Головуючого судді Мазниці А.А.

Секретаря Ткаченко В.І.

За участю:

Представника позивача Чіп Я.М.

Представника відповідача Ємельянової О.А.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Відкритого акціонерного товариства Українська страхова компанія Дженералі Гарант до ОСОБА_1 про стягнення суми в порядку регресу, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач у жовтні 2009 року звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача ОСОБА_1 на свою користь суму у розмірі 11.086,72 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за участю водіїв ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що мала місце 12.07.2008 р. на вул. Г. Корольової у м. Дніпропетровську, автомобіль Деу Ланос, д/н НОМЕР_1 , отримав технічні пошкодження, чим його власнику ОСОБА_3 заподіяна матеріальна шкода. Оскільки зазначений автомобіль за договором страхування був застрахований ВАТ УСК Дженералі Гарант, позивачем було виплачено на користь власника автомобіля 11.086,72 грн., у зв`язку з чим він набув право на отримання такої суми від відповідача як особи, винної у заподіянні шкоди.

У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, на їх задоволенні наполягав.

Представник відповідача проти позову заперечувала, посилаючись на те, що позивачем не доведено розмір матеріальної шкоди завданої власнику застрахованого автомобіля внаслідок ДТП.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 11.07.2007 р. автомобіль Деу Ланос, д/н НОМЕР_1 , був зареєстрований за ОСОБА_3 (а.с. 7).

08.07.2008 р. між зазначеною особою та ВАТ УСК Дженералі Гарант був укладений договір № 234/38137/38 страхування автотранспорту, на підставі якого був виданий страховий поліс № 0189856 добровільного страхування транспортного засобу, водія та пасажирів від нещасних випадків, цивільної відповідальності, предметом страхування за яким був зазначений автомобіль (а.с. 7 на зв.).

12.07.2008 р. о 10-55 годин мала місце дорожньо-транспортна пригода, під час якої відповідач ОСОБА_1 , керуючи автомобілем Сузукі, д/н НОМЕР_2 , виїжджаючи з вул. Г. Корольової на головну дорогу, скоїв зіткнення з автомобілем Деу Ланос, д/н НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 , що рухався по головній дорозі. Зазначені фактичні обставини ДТП, а також наявність вини ОСОБА_1 у її скоєнні, встановлені постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 13.08.2008 р., якою цей відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с. 19), а отже відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України є преюдиційно встановленими і не підлягають доказуванню.

Вважаючи ДТП страховим випадком, ОСОБА_2 звернувся до позивача з заявою про виплату страхового відшкодування, під час розгляду якої 02.09.2008 р. спеціалістом-автотоварознавцем було проведене дослідження, за результатами якого розмір заподіяної шкоди був оцінений у 11.725 грн. (а.с. 9-12).

11.09.2008 р. був складений страховий акт (а.с. 5), яким зазначена ДТП була визнана страховим випадком, а розрахована сума страхового відшкодування, що підлягала виплаті, склала 11.086,72 грн.

22.09.2008 р. сума страхового відшкодування у повному обсязі була перерахована позивачем на рахунок ТОВ Дніпропетровський Автоцентр на Калиновій для проведення відновлювального ремонту застрахованого автомобіля (а.с. 35).

Аналізуючи виниклі між сторонами правовідносини, суд доходить висновку про те, що за викладених фактичних обставин справи у зв`язку з виплатою страхового відшкодування до позивача в порядку ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. ст. 993, 1191 ГК України перейшло від страхувальника в межах фактичних витрат право вимоги до відповідача, а в останнього виникло зобов`язання виплатити відповідну суму на користь позивача.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги, що вина відповідача у заподіянні відшкодованої позивачем шкоди підтверджена належними засобами доказування, а його посилання на невідповідність висновку експерта фактичним обставинам мають характер загальних міркувань, призначена у справі експертиза з цих питань не була проведена з вини відповідача, що не здійснив її оплату (а.с. 57-59), суд вважає позовні вимоги такими, що засновані на законі та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України судові витрати у справі (а.с. 27, 28) підлягають стягненню на користь позивача з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 526, 993, 1191 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», ст. ст. 8, 10, 11, 57-60, 64, 77, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК Україн,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного товариства Українська страхова компанія Дженералі Гарант 11.086, 72 грн. (одинадцять тисяч вісімдесят шість гривень 72 коп.)

В порядку розподілу судових витрат стягнути з ОСОБА_1 на користь Відкритого акціонерного товариства Українська страхова компанія Дженералі Гарант 362, 90 грн. (триста шістдесят дві гривні 90 коп.)

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає чинності після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, що брали участь у справі, втім не були присутні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя А.А. Мазниця