Справа № 22-ц-240/11 Головуючий у І інстанції Верещак А.М.
Категорія 51 Доповідач у 2 інстанції Сліпченко
УХВАЛА

Іменем України

11 січня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого Лащенка В.Д.,

суддів Корзаченко І.Ф., Сліпченка О.І.,

при секретарі Калиновському Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали апеляційної скарги відкритого акціонерного товариства «Київхліб»в особі дочірнього підприємства «Білоцерківський хлібокомбінат»на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 2 червня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства «Київхліб»в особі Дочірнього підприємства «Білоцерківський хлібокомбінат»про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування заподіяної моральної шкоди ,-

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, вислухавши учасників процесу, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів , -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2009 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до наказу № 306 від 20 жовтня 1992 року вона була прийнята на роботу на Білоцерківський хлібокомбінат, де працювала на різних посадах, і наказом № 342 від 16 листопада 2009 року була звільнена з посади техніка-технолога 1-ї категорії в звязку із скороченням штату працівників, за п.1 ст.40 КЗпП України, що вона вважає незаконним, так як відповідач при звільненні її з роботи не врахував її переважне право на залишення на роботі та порушив процедуру звільнення. Просила поновити її на посаді техніка-технолога 1-ї категорії ДП «Білоцерківський хлібокомбінат»з 16 листопада 2009 року та стягнути з відповідача 4726 грн. 70 коп. заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з грудня 2009 року по травень 2010 року та 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним звільненням з роботи.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 2 червня 2010 року позов задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_1 на посаді техніка-технолога 1-ї категорії ДП «Білоцерківський хлібокомбінат»ВАТ «Київхліб»з 16 листопада 2009 року . Стягнуто з ДП «Білоцерківський хлібокомбінат»ВАТ «Київхліб»на користь позивача - 3 350 грн. 30 коп. заробітної плати за час вимушеного прогулу та 500 грн. на відшкодування моральної шкоди та с удові витрати.

В апеляційній скарзі відповідач просить скасувати рішення, як незаконне та постановити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 10 п.3 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст.11 п.1 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише з формальних міркувань.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з наданих сторонами доказів.

Постановляючи рішення та задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не надав належних та допустимих доказів розірвання трудового договору з позивачкою з підстав, передбачених п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності, можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до розяснень п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" від 6 листопада 1992 р. № 9 з наступними змінами розглядаючи трудові спори, повязані зі звільненням за п. 1 ст. 40 КЗпП, суди зобовязані зясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник чи уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника за його згодою на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджався він за два місяці про наступне вивільнення.

Судом першої інстанції встановлено , що відповідно до наказу № 306 від 20 жовтня 1992 року ОСОБА_1 була прийнята на роботу на Білоцерківський хлібокомбінат, правонаступником якого являється ДП «Білоцерківський хлібокомбінат»ВАТ «Київхліб», де працювала на різних посадах, і наказом № 342 від 16 листопада 2009 року була звільнена з посади техніка-технолога 1-ї категорії в звязку із скороченням штату працівників, тобто за п.1 ст.40 КЗпП України . Позивачка мала повну вищу освіту та кваліфікацію спеціаліста з технології хліба, кондитерських, макаронних виробів і харчоконцентратів, відповідно до штатного розпису займала посаду техніка-технолога 1-ї категорії, на час звільнення мала стаж роботи на підприємстві 17 років, а також те, що відповідач не надав належних доказів того, що позивач не мала переваг на залишення на роботі при розірванні трудового договору, того що вона була належним чином попереджена щодо скорочення її посади .

Ухвалюючи рішення суд обґрунтовано виходив з положень ст.ст. 40, 42, 43, 49-2 КЗпП України та прийшов до правильного висновку про те, що відповідачем порушено норми трудового законодавства, якими врегульовано переважне право на залишення на роботі при розірванні трудового договору при скороченні чисельності або штату працівників та процедура розірвання трудового договору, тому позов в частині поновлення ОСОБА_1 на роботі підлягає задоволенню. При цьому підлягають частковому задоволенню вимоги позивача в частині стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок незаконного звільнення працівника з роботи.

Судом правильно встановлено, що з вини відповідача завдана позивачці моральна шкода відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України, оскільки порушення відповідачем законних прав позивачки призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв"язків і вимагали від неї додаткових зусиль для організації свого життя.

Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди в сумі 500 грн., суд навів в рішенні відповідні мотиви і виходив із засад розумності, виваженості та справедливості.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог, а тому рішення суду відповідає вимогам закону і є правильним.

Таким чином доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення є безпідставними і спростовуються матеріалами справи.

Інших доводів, які спростували б законність і обґрунтованість постановленого судом рішення апеляційна скарга в собі не містить.

При таких обставинах судом першої інстанції повно і всебічно зясовані всі обставини справи, доказам дана належна правова оцінка, а постановлене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відкритого акціонерного товариства «Київхліб» в особі дочірнього підприємства «Білоцерківський хлібокомбінат»відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 2 червня 2010 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :