АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 48 (І) ОСОБА_1
Доповідач Михайлів Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

20 грудня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Михайлів Л.В.

суддів: Митрофанової Л.В., Соколан Н.О.

при секретарі: Бондаренко І.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_2 та його ОСОБА_3,

відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 27 вересня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів, стягнутих з нього за рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 04.02.2010 року на користь відповідачки на утримання двох неповнолітніх дітей сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, посилаючись на зміну свого матеріального стану, що викликано припиненням зайняття ним підприємницькою діяльністю та працевлаштування сторожем до ГБК «Серпантин» із заробітною платою 941 грн. на місяць. Просив суд зменшити розмір аліментів, що стягуються щомісячно з 500 грн. на кожну дитину до 1/6 частини від його заробітку.

У травні 2011 року ОСОБА_4 звернулася до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, посилаючись на те, що діти, на яких стягуються аліменти за рішенням суду, підросли й виникла потреба у додаткових витратах на їх утримання, оскільки син готується до вступу в вуз, а донька - до школи, а тому просила суд збільшити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання двох неповнолітніх дітей з 500 грн. до 750 грн. щомісячно на кожну дитину.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 27 вересня 2011 року задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про зменшення розміру аліментів.

Зменшено розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 за рішенням Центрально-Міського райсуду м. Кривого Рогу від 04 лютого 2010 року на користь ОСОБА_4, на утримання двох неповнолітніх дітей: сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 з 500 гривень на кожну дитину наступним чином:

Стягнуто щомісячно аліменти з ОСОБА_2 в розмірі по 1/6 частині з усіх видів його заробітку (доходу) на кожну дитину, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину, на утримання сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 та на утримання доньки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, до їх повноліття, на користь матері - ОСОБА_4

В задоволені позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів, відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_2 та задоволення заявлених нею позовних вимог, посилаючись на те, що в порушення ст. 192 СК України, судом не перевірено наскільки зменшилися доходи позивача в порівнянні з тим періодом часу, коли було ухвалено рішення, не оцінено пояснення свідка ОСОБА_8, яка підтвердила факт здійснення ОСОБА_2 підприємницької діяльності й надалі. Крім того, вважає, що відповідач володіє достатнім майном, щоб сплачувати аліменти в більшому розмірі за наявності обставин, які це викликали скрутне її матеріальне становище у звязку з додатковими витратами на дітей.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_4 не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 04.02.2010 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньки - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі по 500 грн. на кожну дитину щомісячно до повноліття дітей.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 та відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_4, суд першої інстанції керувався ст. 192 СК України та виходив з наявності підстав для зменшення розміру аліментів у звязку зі зміною матеріального становища позивача, а також з недоведеності позовних вимог ОСОБА_4 та відсутності підстав для збільшення аліментів, які стягуються за рішенням суду на її користь з позивача.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них.

Аналогічне розяснення надане й Пленумом Верховного Суду України в п. 23 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3.

Як вбачається з матеріалів справи, звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 обґрунтовував свої вимоги тією обставиною, що його матеріальне становище змінилося, оскільки він припинив займатися підприємницькою діяльністю та працевлаштувався сторожем до ГБК «Серпантин» із заробітною платою 941 грн. на місяць.

На підтвердження своїх вимог він надав довідку про місце роботи в ГБК «Серпантин» та довідку про його середній заробіток (а.с. 7, 10).

Зазначеній обставині й доказам, наданим в її обґрунтування, судом першої інстанції надано оцінку у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України, й зменшено розмір аліментів, які стягнуться з позивача на користь відповідача на утримання двох неповнолітніх дітей, з 500 грн. до 1/6 частини його заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на кожну дитину.

Доводи ж апеляційної скарги відповідача ОСОБА_4 правильності висновків суду першої інстанції в цій частині не спростовують, а посилання останньої на те, що позивач продовжує займатися підприємницькою діяльністю й отримує дохід, окрім заробітної плати, ґрунтуються тільки на припущеннях й в порушення ч.1 ст. 60 ЦПК України не підтверджені жодним належним та допустимим доказом. При цьому, пояснення свідка ОСОБА_8, на які посилається відповідач, такого факту не підтверджують.

Погоджується колегія суддів й з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для збільшення розміру аліментів згідно вимог зустрічного позову ОСОБА_4, оскільки доказів того, що матеріальний стан ОСОБА_2 покращився у порівнянні з його матеріальним станом на момент стягнення аліментів, останньою не надано.

Посилання ж ОСОБА_4 на те, що обоє дітей потребують додаткових витрат на утримання, не може бути підставою для задоволення поданого нею позову, оскільки питання щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину вирішується відповідно до положень ст. 185 СК України за умови заявлення таких вимог в судовому порядку. Як вбачається з матеріалів ОСОБА_4 в межах даної справи вказаних вимог не заявляла.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 212-215 ЦПК України, в достатньо повному обсязі встановив права та обов'язки сторін, що беруть участь у справі, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку і ухвалив обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам закону, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 27 вересня 2011 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: