АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №22-ц-5389/2011р. Головуючий 1-ї інстанції Губська Я.В.
Категорія: угоди Доповідач: Довгаль Г.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 серпня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді Довгаль Г.П.

суддів Бездітко В.М., Коваленко І.П.

при секретарі Москаленко Е.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2011 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства „УкрСиббанк до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства „УкрСиббанк, третя особа: ОСОБА_2 про захист прав споживачів, відшкодування моральної шкоди, визнання договору недійсним, -

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2009 року акціонерний комерційний інноваційний банк „УкрСиббанк (нині публічне акціонерне товариство „УкрСиббанк та надалі ПАТ „УкрСиббанк або Банк) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 (відповідач-1), ОСОБА_2 (відповідач-2) про стягнення в солідарному порядку заборгованості за договором споживчого кредиту №0 від 08.11.2006року в сумі 18968доларів 13центів США, що по курсу Національного банку України (далі НБУ) станом на 24.09.2009р. складало 151874грн.02коп., із яких: 14428доларів 18центів (115523грн.55коп.) сума заборгованості за кредитом; 1438доларі 41цент США (11717грн.06коп.) - сума простроченої заборгованості по процентам; 2961долар 15центів США (23709грн.34коп.) сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту; 140доларів 39центів США (1124грн.07коп.) сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом; в рівних частках судовий збір в сумі 1536грн. 23коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120грн.; з ОСОБА_1 заборгованість за договором №ЕІVХР 503021 карткового рахунку фізичної особи від 08.11.2006р. в сумі 1748грн. 74коп.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що 08 листопада 2006 року між ОСОБА_1 і акціонерним комерційним інноваційним банком „УкрСиббанк укладено договір споживчого кредиту, згідно умов якого позивач надав відповідачу-1 кредитні кошти в розмірі 15000доларів США, що за курсом НБУ на день укладання дорівнювало еквіваленту 75750грн. України, а відповідач-1 прийняла на себе зобовязання сплачувати проценти за користування кредитом в розмірі 10,3% річних та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до визначеного Графіку строком до 08.11.2016року. У забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором Банком з ОСОБА_2 укладено договір поруки, згідно якого поручитель брав на себе зобовязання, у випадку невиконання позичальником боргових зобовязань перед Банком за кредитним договором, здійснити виконання грошових зобовязань в обсязі, у заявленій Банком письмовій вимозі. Також, 08.11.2006року між ОСОБА_1 і Банком було укладено Анкету-заяву на відкриття карткового рахунку, видачі платіжної картки, встановлення ліміту овердрафту до договору №ЕІVХР 503021 карткового рахунку фізичної особи (додаткова угода), згідно до умов якого Банк надав їй кредит (овердрафт) для проведення операцій з використанням платіжних карток з встановленим лімітом в сумі 7570грн.00коп. під 28% річних зі строком користування 12 місяців з моменту набрання чинності угодою. Але, починаючи з січня 2007року відповідачем-1 зупинено погашення поточної заборгованості за наданим овердрафтом. Починаючи з січня 2007 року відповідачем-1 зупинено погашення поточної заборгованості за наданим овердрафтом і станом на 24.09.2009р. по додатковій угоді утворилася заборгованість в сумі 1748грн.74коп., з яких 1299грн.15коп. прострочена заборгованість за овердрафтом; 449грн.59коп.- заборгованість по процентам за користування простроченим кредитом. Погасити заборгованість у вищенаведених сумах у добровільному порядку відповідачі відмовляються, в звязку з чим Банк змушений звернутися до суду за примусовим стягненням.

Відповідач-1 позов не визнала, подала зустрічну позовну заяву, в якій просила зобовязати ПАТ „УкрСиббанк надати відповідь на її звернення від 13.04.2009р. про надання інформації про наявність ордеру (розпорядження) на видачу грошей з її особового рахунку та стягнути з Банку моральну шкоду в розмірі 200000грн., вказуючи на те, що на порушення Закону України „Про звернення громадян ОСОБА_3 „УкрСиббанк у місячний термін не надав ніякої відповіді. У подальшому ОСОБА_1 доповнила зустрічний позов вимогами про визнання недійсним кредитного договору з підстав передбачених ст.ст. 203, 215, 236, 524, 548 ЦК України, при цьому вказуючи на те, що умови кредитного договору суперечать принципу добросовісності і його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду позичальнику.

У судовому засіданні суду першої інстанції представник ПАТ „УкрСиббанк та представник ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримали і просили задовольнити їх з підстав, наведених сторонами у своїх позовних заявах.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2011 року позов ПАТ „УкрСиббанк задоволено в повному обсязі. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь ПАТ „УкрСиббанк суму заборгованості за договором кредиту №0 від 08.11.2006року в сумі 150639грн.20коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ „УкрСиббанк заборгованість за договором №ЕІVХР 503021 карткового рахунку фізичної особи від 08.11.2006р. в сумі 1748грн. 74коп. Стягнуто з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь ПАТ „УкрСиббанк з кожного судовий збір по 753грн.60коп. і по 60грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погодившись з цим рішенням суду, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить його скасувати і ухвалити у справі нове рішення, яким в первісному позові відмовити та задовольнити її зустрічну позовну заяву, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи та на неналежну оцінку наданим сторонами доказам. Зокрема, вказує на незаконність укладеного між сторонами кредитного договору в іноземній валюті та виконання зобовязань за даним договором без отримання індивідуальних ліцензій, що на її думку, є порушенням валютного законодавства.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, що зявилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Задовольняючи позов ПАТ „УкрСиббанк та стягуючи в солідарному порядку з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 загальну суму заборгованості, безпосередньо з ОСОБА_1 заборгованість за договором карткового рахунку фізичної особи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ними порушені взяті на себе зобовязання.

Так, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник уважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором чи законом.

Згідно положень ч.1 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором чи законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів стосовно належного виконання зобовязання.

Нормами ст.1050 ЦК України також передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити гроші відповідно до ст.625 ЦК України незалежно від сплати процентів, належних йому згідно з вимогами ст.1048 ЦК України.

Судом першої інстанції встановлено, що 08 листопада 2006 року між ОСОБА_1 і акціонерним комерційним інноваційним банком „УкрСиббанк, який у подальшому перейменовано в ПАТ „УкрСиббанк, був укладений кредитний договір, за умовами якого позивач надав відповідачу-1 кредитні кошти в сумі 15000доларів США зі сплатою 10,3% річних на строк до 08.11.2016року, а ОСОБА_1 зобовязалася здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до визначеного Графіку. Крім того, в цей день сторонами укладено договір №ЕІVХР 503021 карткового рахунку фізичної особи (додаткова угода). Кожний лист договорів власноручно було підписано ОСОБА_1, отже, їй достовірно були відомі всі істотні умови названих угод, в тому числі сума кредиту в іноземній валюті, яку вона бажала отримати.

Також, у забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором Банк уклав з ОСОБА_2 договір поруки, згідно якого поручитель брав на себе зобовязання, у випадку невиконання позичальником боргових зобовязань перед Банком за кредитним договором, здійснити виконання грошових зобовязань в обсязі, у заявленій Банком письмовій вимозі, а саме протягом 5-ти банківських днів з дати отримання відповідної письмової вимоги Банку.

Позивач виконав свої зобовязання за кредитним договором, перерахувавши відповідачу-1 відповідні грошові кошти. ОСОБА_1 спочатку проводила погашення кредиту, але не систематично та не в повному обсязі, а потім зовсім перестала вносити будь-які платежі.

Як убачається з матеріалів справи, Банком 01.09.2008р. та 11.03.2009р. на адресу відповідачів направлялися письмові вимоги про погашення заборгованості за кредитом (а.с. 63-67), які залишалися без задоволення.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконанням ним свого обовязку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником (ч.1ст.553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.1 та ч.2 ст.554 ЦК України).

Враховуючи вищевказані положення закону, судом з відповідачів правильно стягнуто в солідарному порядку сума заборгованості за кредитним договором, а також з ОСОБА_1 сума заборгованості за додатковою угодою.

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні зустрічного позову, суд дійшов правильного висновку, що цей позов є надуманим та необґрунтованим. При цьому до уваги взято, що під час розгляду справи ПАТ „УкрСиббанк надав суду копії банківських ліцензій НБУ №75, письмовий Дозвіл №75-2 від 24.12.2001р. та додаток до Дозволу №75-2 від 24 грудня 2001р. на право здійснювати операції з валютними цінностями, що є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, згідно Декрету КМУ „Про систему регулювання і валютного контролю.

Отже, використання Банком і позичальником іноземної валюти як засобу платежу за кредитним договором відповідає вимогам чинного законодавства, а тому відсутні підстави для визнання кредитного договір недійсним. Що стосується вимог ОСОБА_1 в частині стягнення з ПАТ „УкрСиббанк моральної шкоди в розмірі 200000грн., то нею не надано суду доказів у підтвердження того, в чому полягає ця шкода, не додано відповідного розрахунку, хоча відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України це є її обовязком.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування або зміни оскаржуваного рішення колегія суддів не вбачає.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст. 307ч.1п.1), 308, 313, 314ч.1п.1), 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Харкова від 17 лютого 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді -