РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2011 року

Личаківський районний суд м.
Львова

в складі: головуючого
судді
Леньо С.І

при секретарі
Станько Р.О.

з участю позивача ОСОБА_1

представника третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_3, третя особа Публічне
акціонерне товариство
«Кредитпромбанк»про поділ спільного
майна подружжя, -

в с т а
н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду
з позовом, в якому просить стягнути з
відповідача ОСОБА_3 3/4 частини вартості
придбаного ними в шлюбі автомобіля
марки «Ніссан Альмера», д.н.з. ВС 60-23, 2006
року випуску. Позовні вимоги мотивує
тим, що відповідач є її колишнім
чоловіком. За час спільного
подружнього життя ними у кредит було
придбано вказаний транспортний засіб.
Від даного шлюбу у них 18.11.2003 р.
народився син ОСОБА_4.

У судовому засіданні позивач уточнила
позовні вимоги, просить стягнути з
відповідача 3/4 частини від вартості
автомобіля, а саме ? частини від суми
кредиту отриманого на придбання
транспортного засобу, що еквівалентно
16 675 доларів США. В обґрунтування
позовних вимог пояснила, що за час
спільного подружнього життя з
відповідачем було придбано в кредит
транспортний засіб марки «Ніссан
Альмера», який є спільною власністю
подружжя. 25.10. 2007 р. шлюб між ними було
розірвано. Оскільки неповнолітній син
залишився проживати разом з нею,
просить збільшити її частку у спільній
сумісній власності подружжя.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання
не з»явився, хоча належним чином
повідомлявся про час та місце розгляду
справи. Суд приймає до уваги пояснення
представника відповідача ОСОБА_5, що
діє згідно довіреності від 12.03.2010 р.,
дані ним в попередніх судових
засіданнях. Представник відповідача
проти позову заперечив та пояснив, що
спірний автомобіль марки «Ніссан
Альмера»був придбаний сторонами 21.07.2006
р. в кредит. 25.10.2007 р. шлюб між сторонами
рішенням Сихівського районного суду м.
Львова розірвано. Отже, вказаний
транспортний засіб перебував у
спільній сумісній власності подружжя
лише 15 місяців. За даний час його
довірителем сплачено за умовами
кредитного договору 8 385,23 доларів США
платежів, з яких тіло кредиту становить
4 186,58 доларів США. Після розірвання
шлюбу відповідач сам сплачує платежі
за даним договором. Вважає позовні
вимоги безпідставними, оскільки до
спільної сумісної власності подружжя
належить лише майно, набуте за час
перебування у шлюбі. Відповідно,
позивачу належить лише частка
автомобіля, кредит за яким був
сплачений під час шлюбних відносин.

Представник третьої особи ОСОБА_2, що
діє згідно довіреності від 09.04.2010 р., у
судовому засіданні заперечив проти
задоволення позовних вимог та пояснив,
що ВАТ «Кредитпромбанк»21.07.2006 р. надано
відповідачу кредит у розмірі 16 675
доларів США на купівлю автомобіля та
сплату страхових платежів. 27.02.2008 р. з
ним укладено додаткову угоду № 1 до
кредитного договору, згідно якої
ОСОБА_6 надано кошти на оплату
страхового платежу у розмірі 5079,44 грн. З
метою забезпечення виконання вказаних
зобов»язань спірний транспортний
засіб передано банку у заставу.
Зазначив, що останній вже тривалий час
не сплачує платежів та не вживає ніяких
заходів, що свідчать по намір виконати
зобов»язання. Тому просить в позові
відмовити, оскільки спірний автомобіль
є предметом застави.

Заслухавши пояснення учасників
процесу та дослідивши представлені по
справі докази, суд дійшов висновку, що
вимоги позивача підлягають
задоволенню частково з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 26 вересня 1997 року
між сторонами зареєстровано шлюб, який
згідно рішення Сихівського районного
суду м. Львова розірвано –25 жовтня 2007
року та розірвання шлюбу зареєстровано
в органах РАЦСу згідно свідоцтва від
08.11.2007 року (а.с.106,107). Від даного шлюбу у
сторін згідно копії свідоцтва про
народження (а.с.6) народився син ОСОБА_7,
ІНФОРМАЦІЯ_1

Як вбачається з копії кредитного
договору № 064706-А від 21.07.2006 р. ВАТ
«Кредитпромбанк»(зараз ПАТ
«Кредитпромбанк») надано відповідачу
кредит у сумі 16 675 доларів США на
купівлю автомобіля та сплату страхових
платежів строком до 20.07.2011 р. Зазначені
кошти ОСОБА_3 отримав у встановленому
порядку згідно заяви на видачу готівки
(а.с.56,70-75,114). Вказаний транспортний
засіб марки Nissan, модель Almera , 2006 р.
випуску на виконання вказаного
договору відповідачем передано банку у
заставу (а.с.76-79). Таким чином, майно було
придбано сторонами під час шлюбу.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі
поділу майна, що є об»єктом права
спільної сумісної власності подружжя,
частки майна дружини та чоловіка є
рівними, якщо інше не визначено
домовленістю між ними або шлюбним
договором.

Як вбачається з офіційної довідки ПАТ
«Кредитпромбанк»від 15.11.2010 року ОСОБА_6
в період з 21.07.2006 р. (з часу отримання
кредитних коштів) по 25.10.2007 р. (по час
розірвання шлюбу) було сплачено 6 154,69
доларів США в рахунок погашення
заборгованості по кредиту (а.с.61).

Таким чином, саме вказана вище сума, яка
була сплачена під час перебування
сторін у шлюбі, є спільною сумісною
власністю подружжя та підлягає поділу
між ними в рівних частках. При цьому суд
звертає увагу, що транспортний засіб є
неподільною річчю і за згодою сторін
залишається у власності відповідача та
з часу розірвання шлюбу ОСОБА_6 сплачує
заборгованість по кредиту із своїх
особистих коштів. Відтак, у суду
відсутні правові підстави для
стягнення на користь позивача коштів
виходячи з усієї суми кредиту
отриманого на придбання транспортного
засобу. Наведені вище мотиви
спростовують заперечення представника
ПАТ «Кредитпромбанк»з приводу
стягнення з відповідача частини коштів
на користь позивача. Окрім цього,
покликання на те, що спірний автомобіль
є предметом застави не є підставою для
відмови в позові та порушенні законних
майнових прав ОСОБА_1, яка будучи в
шлюбі несла спільно з відповідачем
витрати по сплаті отриманих подружжям
кредитних коштів.

З огляду на викладене, слід стягнути з
ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3077,345 центів,
що згідно курсу НБУ еквівалентно 24 425,81
грн. –як частину вартості вказаного
транспортного засобу, який є спільним
майном подружжя, залишивши автомобіль
у власності ОСОБА_3

Разом з тим, суд відмовляє у
задоволенні вимог про збільшення
частки у майні позивача у зв’язку з
перебуванням на її утриманні сина, з
таких мотивів.

Відповідно до ч. 3 ст. 70 СК України за
рішенням суду частка майна дружини,
чоловіка може бути збільшена, якщо з
нею, ним проживають діти, а також
непрацездатні повнолітні син, дочка, за
умови, що розмір аліментів, які вони
отримують, недостатній для
забезпечення їх фізичного, духовного
розвитку та лікування.

Згідно з копіями розписок, наданих
позивачем відповідачу (а.с.63-65), та копій
квитанцій (а.с.68-69) ОСОБА_6 сплачував
аліменти на утримання сина. Однак,
всупереч вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України
позивач не довела, що такі кошти є
недостатніми для забезпечення
належного розвитку та рівня життя
дитини. Тому суд вважає вимоги позивача
про збільшення її частки у спільній
сумісній власності подружжя у зв»язку
з перебуванням на її утриманні
неповнолітньої дитини безпідставними
та відмовляє у їх задоволенні.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд
присуджує з відповідача на користь
позивача сплачені нею та письмово
підтверджені судові витрати (а.с.2,3,11).

Керуючись ст. ст. 10,11,60,61,169,209,212-215,218 ЦПК
України, ст. ст. 69,70 СК України, суд, -

в и р і
ш и в:

Позов задовольнити частково.

Поділити між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 вартість
транспортного засобу марки «Ніссан
Альмера», д.н.з. НОМЕР_1, який є спільним
майном подружжя.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 3077
(три тисячі сімдесят сім) доларів США ,
345 центів, що згідно курсу НБУ
еквівалентно 24 425,81 гривень –як частину
вартості вказаного транспортного
засобу, який є спільним майном
подружжя, залишивши автомобіль у
власності ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1
судові витрати в розмірі 171 грн.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити за безпідставністю

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Личаківський районний суд м. Львова
шляхом подачі апеляційної скарги в
порядку та строки передбачені ст. ст.
294, 296 ЦПК України.

Суддя:

Леньо С.І