Справа № 2-3269/2011
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2011 року

Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська

У складі: головуючого судді –Башмакова
Є.А.,

при секретарі –Куляба
Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у залі суду м.
Дніпропетровська цивільну справу за
позовом товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна»до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про
стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2009 року до Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська
надійшла позовна заява публічного
акціонерного товариства «ОТП Банк»до
ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення
заборгованості.

В обґрунтування своїх вимог, позивач
посилався на те, що 05 жовтня 2007 року між
закритим акціонерним товариством «ОТП
Банк», правонаступником якого є
публічне акціонерне товариство «ОТП
Банк»та відповідачем – ОСОБА_1, було
укладено кредитний договір №ML-302/339/2007 в
іноземній валюті –долар США, за
умовами якого відповідач отримав
кредит у сумі 90 438,15 доларів США 00
центів, на придбання нерухомого майна з
погашенням суми кредиту та відсотків
згідно графіку.

З метою забезпечення виконання
зобов’язань за вказаним кредитним
договором між позивачем - закритим
акціонерним товариством «ОТП Банк»,
правонаступником якого є публічне
акціонерне товариство «ОТП Банк»та
відповідачем –ОСОБА_2, було укладено
договір поруки № SR-302/339/2007 від 05 жовтня
2007 року. Відповідачі відповідно до умов
кредитного договору свої зобов’язання
не виконували належним чином, у
зв’язку з чим виникла заборгованість,
тому, враховуючи вищезазначені
обставини, позивач звернувся до суду з
позовом, в якому просив стягнути з
відповідачів на користь позивача
заборгованість по кредитному договору
з урахуванням відсотків та пені за
прострочення виконання зобов’язань в
розмірі 960 082 грн. 24 коп., та судові
витрати понесені позивачем по даній
справі зі сплати державного мита в
сумі 1 700,00 грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу в розмірі 120,00 грн.

У судове засідання з’явився
представник позивача, наполягав на
задоволенні позовних вимог.

У судове засідання з’явилися також
представники відповідача ОСОБА_2, проти
задоволення позовних вимог
заперечували.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання
не з’явився, про час і місце розгляду
справи був повідомлений належним
чином, причини неявки суду не
повідомив.

Заслухавши пояснення представників
сторін, перевіривши надані докази,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до наступного висновку з
таких підстав.

Судом встановлено, що 05 жовтня 2007 року
між закритим акціонерним товариством
«ОТП Банк», правонаступником якого є
публічне акціонерне товариство «ОТП
Банк», а згодом - товариство з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна»та відповідачем –ОСОБА_1, було
укладено кредитний договір №ML-302/339/2007 в
іноземній валюті –долар США, за
умовами якого відповідач отримав
кредит у сумі 90 438,15 доларів США 00
центів, на придбання нерухомого майна
на строк до 05 жовтня 2025 року зі сплатою
за користування кредитом відсоткової
ставки, яка складається зі ставки FIDR та
фіксованого відсотку у розмірі 4,49 %
річних.

Представник позивача посилався на те,
що між позивачем та ОСОБА_2, було
укладено договір поруки № SR-302/339/2007 від
05 жовтня 2007 року, відповідно до якого
остання поручилася перед позивачем
відповідати за виконання
позичальником - ОСОБА_1, обов’язків за
кредитним договором №ML-302/339/2007 від 05
жовтня 2007 року як солідарний боржник.
Проте, під час розгляду справи судом
було з’ясовано, що ОСОБА_2 договір
поруки № SR-302/339/2007 від 05 жовтня 2007 року
не підписувала. Так, відповідно до
копії договору поруки № SR-302/339/2007 від 05
жовтня 2007 року, яка наявна в матеріалах
справи, в статті 8 вказаного договору
реквізити та підписи сторін
поручителем за договором вказана
ОСОБА_2, проте її підпис відсутній.

Таким чином, суд приходить до висновку
про безпідставність вимог позивача про
стягнення з ОСОБА_2, як з солідарного
боржника, суми боргу за кредитним
договором №ML-302/339/2007 від 05 жовтня 2007
року.

У судовому засіданні з’ясовано, що
відповідач ОСОБА_1 свої зобов’язання
за вищезазначеним кредитним договором
№ML-302/339/2007 від 05 жовтня 2007 року в
частині повернення суми кредиту та
сплати відсотків за використання
кредиту не виконав неналежним чином, у
зв’язку з чим у нього перед позивачем
виникла заборгованість, розмір якої
станом на 21 вересня 2009 року становить 120
025 доларів 26 центів, що з урахуванням
офіційного курсу НБУ становить 960 982
грн. 24 коп. Дані обставини
підтверджуються наданим суду
представником позивача розрахунком
заборгованості по кредитному договору
№ML-302/339/2007 від 05 жовтня 2007 року,
розрахунок наявний в матеріалах
справи.

16.09.2010 року у судовому засіданні було
задоволено клопотання представника
позивача та замінено позивача -
публічне акціонерне товариство «ОТП
Банк»на товариство з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна»в зв’язку з переходом права
вимоги від публічного акціонерного
товариства «ОТП Банк»до товариства з
обмеженою відповідальністю «ОТП
Факторинг Україна».

Згідно ст. 1054 Цивільного кодексу
України, за кредитним договором банк
або інша фінансова установа
(кредитодавець) зобов'язується надати
грошові кошти (кредит) позичальникові у
розмірі та на умовах, встановлених
договором, а обов’язком позичальника
за кредитним договором є зокрема
повернення кредиту та сплата процентів
за користування ним.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу
України, зобов’язання має
виконуватися належним чином
відповідно до умов договору та вимог
Цивільного кодексу, інших актів
цивільного законодавства, а за
відсутності таких умов та вимог
–відповідно до звичаїв ділового
обороту або інших вимог, що звичайно
ставляться.

Частиною 1 ст. 527 ЦК України
передбачено, що боржник зобов’язаний
виконати свій обов’язок, а кредитор
–прийняти виконання особисто, якщо
інше не встановлено договором або
законом, не випливає із суті
зобов’язання.

У відповідності до ст. 610 ЦК України
порушенням зобов’язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов’язання
(неналежне виконання).

Відповідно до ст. 16 ЦК України одною з
форм судового захисту цивільних прав
та інтересів є примусове виконання
обов’язку в натурі.

Пунктом 1.9.1. частиною 2 кредитного
договору №ML-302/339/2007 від 05 жовтня 2007 року
встановлено, що, незважаючи на інші
положення цього Договору, банк має
право вимагати дострокового виконання
боргових зобов’язань в цілому або у
визначеній банком частині у випадку
невиконання позичальником та/або
поручителем своїх боргових та інших
зобов’язань за цим договором та/або
умов договору поруки.

Оцінюючі всі докази, досліджені судом у
їх сукупності під час розгляду справи у
судовому засіданні, та приймаючи до
уваги те, що відповідачем ОСОБА_2 не
було підписано договір поруки №
SR-302/339/2007 від 05 жовтня 2007 року, а
відповідачем ОСОБА_1 було порушено
умови кредитного договору №ML-302/339/2007
від 05 жовтня 2007 року, а саме: не виконані
зобов’язання стосовно погашення
кредиту та сплати процентів за його
користування, суд вважає за необхідне,
стягнути з відповідача ОСОБА_1 на
користь позивача заборгованість за
кредитним договором №ML-302/339/2007 від 05
жовтня 2007 року станом на 21 вересня 2009
року, з урахуванням відсотків та пені,
тим самим задовольнивши позовні вимоги
позивача частково.

Крім того, ухвалою Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська від
13.04.2010 року було забезпечено позовну
заяву у даній цивільній справі шляхом
накладення арешту на частину квартири
АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2 на праві
власності.

Відповідно до ч. 6 ст. 154 ЦПК України,
якщо у задоволенні позову було
відмовлено, провадження у справі
закрито або заяву залишено без
розгляду, вжиті заходи забезпечення
позову застосовуються до набрання
судовим рішенням законної сили. Проте
суд може одночасно з ухваленням
судового рішення або після цього
постановити ухвалу про скасування
заходів забезпечення позову.

Зважаючи на те, що в задоволенні
позовних вимог позивача до відповідача
–ОСОБА_2, було відмовлено, а заходи
забезпечення позову були вжиті судом
шляхом накладення арешту саме на майно
ОСОБА_2, суд вважає за необхідне
скасувати заходи забезпечення позову,
вжиті ухвалою Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 13.04.2010 року
шляхом зняття арешту на частину
квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2
на праві власності.

В порядку розподілу судових витрат,
відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, суд
вважає необхідним стягнути з
відповідача ОСОБА_1 на користь позивача
понесені позивачем судові витрати зі
сплати державного мита при зверненні
до суду з позовною заявою в сумі 1 700,00
грн. та витрати на
інформаційно-технічне забезпечення
судового процесу в розмірі 120,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 526, 527, 610, 1054 ЦК України, ст.ст. 10, 11,
60, 88, 212, 213, 215 ЦПК України , суд,

В И Р І Ш И В :

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна»суму заборгованості за
кредитним договором №ML-302/339/2007 від 05
жовтня 2007 року в розмірі 960 082, 24 грн.
(дев’ятсот шістдесят тисяч вісімдесят
дві гривні 24 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь
товариства з обмеженою
відповідальністю «ОТП Факторинг
Україна»у рахунок повернення судових
витрат державне мито в сумі 1 700,00 грн.
(одна тисяча сімсот гривень 00 коп.) та
витрати на інформаційно-технічне
забезпечення судового процесу в
розмірі 120,00 грн. (сто двадцять гривень 00
коп.).

Скасувати заходи забезпечення позову,
вжиті ухвалою Жовтневого районного
суду м. Дніпропетровська від 13.04.2010 року
шляхом зняття арешту на частину
квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2
на праві власності.

Рішення суду може бути оскаржено до
апеляційного суду Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подання
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня проголошення.

Особи, які не брали участь у справі, але
не були присутні у судовому засіданні
під час проголошення судового рішення
можуть подати апеляційну скаргу
протягом 10 днів з дня отримання копії
цього рішення.

Суддя

Є.А. Башмаков