Справа № 2-78/11
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 квітня 2011 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді: Холод Р.С.,
при секретарі: Родніковій Ю.О.
за участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, директора ПП «Запорізька нерухомість»ОСОБА_5 про стягнення боргу та відшкодування моральної шкоди, -
ВСТАНОВИВ:
Позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про стягнення боргу та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що 20.10.2008р. між нею та ПП ОСОБА_5 було укладено договір №1299 на обслуговування продавця нерухомості, згідно якому, остання зобовязалася надати послуги при продажу, у тому числі знайти продавця на її земельну ділянку площею 0,0628 га, розташованому у садівничому товаристві «Будівельник»по вул. Рязанській, 67 в м. Запоріжжі. У той же день, за допомогою ОСОБА_5, 20.10.208р. між позивачем та ОСОБА_4 було укладено попередній договір, згідно якому сторони не пізніше 01.12.2008р. зобовязуються укласти і належним чином оформити договір відчуження земельної ділянки, за ціною, яка становить 25 000,00 дол. США. На підтвердження зобовязання ОСОБА_4 передала мені 2 740,00 дол. США, як завдаток. 21.10.2008р. між нею та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу спірної земельної ділянки, посвідчений нотаріально приватним нотаріусом ОСОБА_6 Оскільки грошей у ОСОБА_4 на час підписання договору не було, вона разом з ОСОБА_5 завірили її, що до 01.12.2008р. ОСОБА_4 розрахується та підтвердила це розпискою, де зазначила, що до 01.12.2008р. зобовязана виплатити їй 22 260,00 дол. США, а ОСОБА_5 письмово гарантувала розрахунок. Але свої зобовязання вони не виконали до теперішнього часу. Крім матеріальної шкоди, їй також завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях. Відповідачам було відомо, що вона є одинокою матір»ю, виховує без батька немовля ІНФОРМАЦІЯ_1, гроші від продажу земельної ділянки були потрібні їй на купівлю житла. На теперішній час вона залишилася без житла і вимушена жити на чужій дачі та ще й без грошей. Все це негативно впливає як на її самопочуття, а також відображається на дитині. Просить суд стягнути на її користь солідарно з відповідачів суму боргу у розмірі 22 260,00 дол. США, що по курсу НБУ складає 171 402,00 грн., а також моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн.
В судове засідання позивач не зявилася, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, свої інтереси в суді довірила представляти ОСОБА_1 та ОСОБА_2, які підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили суд їх задовольнити.
Відповідачі та їх представники в судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, раніше представник відповідача ОСОБА_4 - ОСОБА_7 надав до суду заперечення проти позову, в якому зазначив, що восени 2008р. ОСОБА_4 підшукувала земельну ділянку в Комунарському районі для будівництва власного будинку. 20.10.2008р. між ОСОБА_4 та позивачем (за посередництвом відповідача ОСОБА_5І.) було укладено в простій письмовій формі попередній договір, згідно якого сторони зобовязались укласти і оформити належним чином договір відчуження земельної ділянки 0,0628 га, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Рязанська, 67. Ціна обєкта нерухомості склала 25 000,00 дол. США. В момент підписання попереднього договору було передано суму завдатку 2 740,00 дол. США. 21.10.2008р. перед укладенням нотаріального договору купівлі-продажу земельної ділянки ОСОБА_4 було написано розписку, в якій вона зобовязалася сплатити позивачу недостаючу суму вартості земельної ділянки 22 260,00 дол. США до 01.12.2008р. Після підписання розписки, під час підготовки документів для нотаріального укладення угоди купівлі-продажу, зясувалось, що позивач надала невірні відомості щодо своєї земельної ділянки, а саме ділянка була призначена для садівництва, а відповідач ОСОБА_4 неодноразово під час укладення попереднього договору уточнювала, що їй потрібна земельна ділянка під забудову. За таких умов, ОСОБА_4 розуміючи, що її намагаються обманути, відмовилась укладати договір купівлі-продажу та вимагала повернення завдатку. Однак позивач вмовляла її, вказувала, що за день витратила всі гроші. І таким чином, сторони все ж таки дійшли згоди про купівлю-продаж земельної ділянки, однак за зменшено. Ціною до суми завдатку 2 740,00 дол. США. Після цього і було нотаріально укладено договір купівлі-продажу, де зазначено, що сума повністю сплачена покупцем готівкою і отримана продавцем особисто до підписання договору. Ціна договору склала 13 430,00 грн. В звязку з чим, розписка на яку посилається позивач немає правового значення, оскільки вартість земельної ділянки відповідно до договору сплачена у повному обсязі. Просить в позові відмовити.
В звязку з неявкою відповідачів, суд вважає можливим розглянути справу за їх відсутності та зі згоди представників позивача постановити заочне рішення.
Суд, заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що 21 жовтня 2008 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0628 га, розташовану у садівничому товаристві «Будівельник»по вул. Рязанській, 67 в м. Запоріжжі (а.с. 6).
У той же день відповідач ОСОБА_4 в присутності відповідача ОСОБА_8 написала боргову розписку на суму 22 260,00 дол. США, в якій термін повернення боргу визначений не пізніше 01 грудня 2008 року (а.с. 5).
Представниками сторін не оспорюється, що написання розписки було повязане з тим, що у відповідача не вистачило коштів для розрахунку при укладенні сторонами договору купівлі-продажу земельної ділянки. З приводу укладення та виконання умов цього договору сторони претензій не мають.
Таким чином, суд приходить до висновку, що сторони, а саме позивач та відповідач ОСОБА_4 уклали договір позики, від виконання якого остання ухиляється.
Відповідно ст.1047 ЦК України договір позики між фізичними особами на суму, яка не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, укладається у письмовій формі. За правилами ст.207 ЦК України договір вважається укладеним у письмовій формі, якщо волевиявлення сторін стосовно всіх суттєвих умов угоди викладене у будь-якому документі, яким обмінялися сторони.
У даному випадку договір укладений шляхом видачі відповідачкою ОСОБА_4 розписки, яку представив суду позивач і в якої визначені сума та строк погашення боргу.
Суд не може взяти до уваги посилання представника відповідача ОСОБА_4 на те, що боргу не існує, в день написання розписки його було визнано таким, що не підлягає поверненню. На вимогу положень ст. 545 ЦК України якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобовязання, повинен повернути його боржникові. А у разі неможливості повернення повинен вказати про це у розписці, яку він видає. У даному випадку у разі сплати всій покупної суми за договором купівлі-продажу відповідачка ОСОБА_4 мала нагоду отримати платіжний документ у підтвердження виконання зобовязання, проте не зробила цього.
Представник відповідача не надав переконливих доказів на виконання зобовязання. Його посилання на запис у договорі купівлі-продажу про те, що вся сума отримана продавцем до підписання договору, є необґрунтованим.
Згідно ст.604 ЦК України зобовязання може припинитися за домовленістю сторін про заміну первісного зобовязання новим зобовязанням між тими ж сторонами (новація). У даному випадку обовязок покупця повністю сплатити продажну суму за договором купівлі-продажу земельної ділянки трансформувався у боргове зобовязання, яке взяв на себе покупець, на умовах, викладених у розписці. Наявність розписки у кредитора свідчить про невиконання зобовязання.
Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку встановленому договором.
Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При цьому він оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.
Виходячи з наведеного суд приходить до висновку про доведеність не виконання ОСОБА_4 боргового зобовязання.
За договором позики ОСОБА_4 зобовязалася повернути позивачу грошові кошти в сумі 22 260,00 дол. США.
Згідно ч.2 ст.533 ЦК України якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно з ч.2 п.14 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», в даному випадку суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом Національного банку України на день ухвалення рішення.
На день постановлення рішення, тобто на 29.04.2011 року офіційний курс долара США до української валюти становить 796,54 грн. до 100 доларів США.
Таким чином, сума за договором позики, яка підлягає поверненню ОСОБА_4, становить 177 309, 80 грн.
Позовні вимоги позивача щодо солідарного стягнення суми боргу також з ОСОБА_8 не підлягають задоволенню, оскільки зобовязання останньої по забезпеченню виконання зобовязання ОСОБА_4 оформлені неналежним чином, не у відповідності до вимог закону.
Також через недоказовість не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення моральної шкоди.

Керуючись ст. ст.4, 8, 10, 11, 15, 31, 60, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст. ст.23, 207, 533, 545, 604, 1047, 1049 ЦК України, суд,-
ВИРІШИВ:
Позов ОСОБА_3 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суму боргу в розмірі 177 309 (сто сімдесят сім тисяч триста девять) грн. 80 (вісімдесят) коп.
В іншій частині позову відмовити.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Р.С.Холод