Справа № 2-2219-119/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" серпня 2011 р. Чемеровецький районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді - Назарчука Р. В.

при секретарі - Ніколаєвій Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с.м.т. Чемерівці цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитно заставним договором та зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", ОСОБА_2 про визнання кредитно заставного договору недійсним, -

в с т а н о в и в : ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитно заставним договором та ОСОБА_1 звернувся із зустрічною позовною заявою до ПАТ КБ "ПриватБанк", ОСОБА_2 про визнання кредитно заставного договору недійсним.

Представник позивача-відповідача в судовому засіданні пояснила суду, що 01.09.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк»та ОСОБА_1 було укладено кредитно заставний договір №HMIBAE00000364, згідно якого йому було надано кредит в сумі 16 927 доларів 36 центів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 17,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 30.08.2014 року, згідно умов договору ОСОБА_1 повинен був здійснювати погашення заборгованості щомісяця в період сплати наданням банку грошових коштів, однак взяті на себе зобовязання не виконує і кредит належним чином не повертає, станом на 06.12.2010 року виникла заборгованість в сумі 26 134 долари 03 центи США, що складається з:

- 16 506 доларів 56 центів заборгованість за кредитом;

- 3 586 доларів 62 центи заборогованість по процентам за користування кредитом;

- 848 доларів 77 центів заборгованість по комісії за користування кредитом;

- 3 917 доларів 70 центів пеня за несвоєчастність виконання зобовязань за договором, а також штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг;

- 31 долар 39 центів штраф (фіксована частина);

- 1 242 долари 98 центів штраф (процентна складова).

Крім того, для забезпечення виконання ОСОБА_1 договору №HMIBAE00000364 між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 було укладено договір поруки.

Просить суд стягнути солідарно вказану суму заборгованості з відповідачів, а також державне мито та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 просить відмовити вказуючи, що при укладенні договору було дотримано всі передбаченні законом істотні умови договору, котрі були обумовлені згодою сторін, як узгодженні сторонами, так і прийнятті ними, на момент укладення даного договору обидві сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, що підтверджено власноручними підписами та печатками сторін, правочин був спрямований на отримання кредиту та на його погашення згідно умов даного договору.

Представник відповідача-позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 просить суд в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" відмовити, а його позовні вимоги до ПАТ КБ "ПриватБанк" задоволити та пояснив суду, що кредитно заставний договір укладений з ОСОБА_1 на отримання кредиту відповідно до ст.ст. 203, 215, 227 ЦК України є недійсним, крім цього звертає увагу суду на те, що на момент укладення кредитно заставного договору не було передбачено, що безпосередньо банківська ліцензія, дозвіл та додаток до дозволу Національного банку України надають право громадянам України здійснювати валютні операції - виконувати грошові зобов"язання за кредитним договором в іноземній валюті, крім того стверджує, що ОСОБА_1 взагалі кошти за договором не отримував, в зв"язку з чим і не сплачував обов"язкові місячні внески банку, вважає, що у позивача відсутні будь-які докази надання коштів ОСОБА_1.

Відповідач, третя особа на стороні позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на розгляд справи не з"явилися, однак про день, час та місце розгляду справи повідомленний завчасно та належним чином про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень (рекомендовані).

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов ПАТ КБ "ПриватБанк" підлягає до задоволення, а зустрічний позов ОСОБА_1 не підлягає до задоволення з наступних підстав.

За вимогами ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного судовчинства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших умов, що звичайно ставляться.

За змістом положень ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов"язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначенні родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановленні договором.

Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов"язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

Статтями 553 ч.ч. 1, 2, 554 ч.ч.1, 2 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого зобов"язання; поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов"язання боржником; у разі порушення боржником зобов"язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не втановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя; поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Судом встановлено, що за кредитно заставним договором №HMIBAE00000364 від 01.09.2008 року ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 16 927 доларів 36 центів США на придбання автомобіля "BMW", 1997 року випуску.

Зазначеним договором вказаний автомобіль для забезпечення повного і своєчасного виконання ОСОБА_1 зобов"язань за Договором надав банку в заставу.

Поряд з цим, на виконання ОСОБА_1 умов кредитно заставного договору №HMIBAE00000364 від 01.09.2008 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №HMIBANK16758635 від 02.03.2009 року. Станом на 06.12.2010 року виникла заборгованість ОСОБА_1 перед ПАТ КБ "ПриватБанк" в сумі 26 134 долари 03 центи США, що складається з:

- 16 506 доларів 56 центів заборгованість за кредитом;

- 3 586 доларів 62 центи заборогованість по процентам за користування кредитом;

- 848 доларів 77 центів заборгованість по комісії за користування кредитом;

- 3 917 доларів 70 центів пеня за несвоєчастність виконання зобовязань за договором, а також штрафи відповідно до п. 5.3 Умов та правил надання банківських послуг;

- 31 долар 39 центів штраф (фіксована частина);

- 1 242 долари 98 центів штраф (процентна складова), що еквівалентено 208 296 грн. 14 коп. на день розгляду справи.

Що стосується визнання недійсним кредитно-заставного договору наданого в іноземній валюті з підстав відсутності в Банку індивідуальної ліцензії то суд виходить з наступного.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон не встановлює обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав.

Відповідно до ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України.

Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання та валютного контролю є Декрет Кабінету Міністрів України „Про систему валютного регулювання і валютного контролю

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

При цьому ст. 2 Закону України „Про банки і банківську діяльність установлено, що кошти це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків із розміщення залучення коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії.

Відповідно до ст. 5 Декрету КМУ операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 цього ж Декрету.

Тому, уповноважені банки на підставі банківської ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями мають право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті і така ліцензія та дозвіл на проведення операцій з валютними цінностями Відкритому акціонерному товариству „Універсал Банк були надані.

Щодо вимог п. «в»п. 4 ст. 5 Декрету КМУ, який передбачає наявність індивідуальної ліцензії на надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, то на даний час законодавством не встановлено межі термінів і сум надання або одержання кредитів в іноземній валюті. Ця обставина не дозволяє стверджувати, що режим індивідуального ліцензування поширюється на валютні операції, повязані з наданням резидентами (банками та іншими фінансовими установами) кредитів в іноземній валюті іншим резидентам.

Відповідно до п. 1.5 Положення про порядок видачі НБУ індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою Правління НБУ від 14 жовтня 2004 року № 483, використання іноземної валюти як засобу платежу на території України без індивідуальної ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише операцій уповноваженого банку, на здійснення яких НБУ видав йому банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями).

Таким чином, за відсутності нормативних умов для застосування режиму індивідуального ліцензування щодо вказаних операцій єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитування в іноземній валюті згідно з вимогами ст. 5 Декрету КМУ є наявність у банку ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої в установленому порядку.

У разі наявності в банку відповідної ліцензії та дозволу НБУ здійснення кредитних операцій у валюті не суперечить вимогам чинного законодавства України.

Не знайшло в судовому засіданні свого підтвертдження твердження представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3, що ОСОБА_1 взагалі не отримував кошти за кредитно заставним договором, в судовому засіданні було оглянуто заяву на видачу готівки згідно якої вбачається, що ОСОБА_1 01.09.2008 року отримав 14 951,38 доларів США на що поставив власноручно підпис. Керуючись ст.ст. 213-215, 218 ЦПК України ст.ст. 526, 553, 554, 1049, 1050 ЦК, суд-

В И Р І Ш И В :

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь Публічного акціонерного товариством комерційний банк «ПриватБанк»(49094 м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, МФО №305299, код ЄДРПОУ №14360570, рах. №3111 для погашення заборгованості, рах. №01 для відшкодування судових витрат) 26 134,03 доларів США заборгованості за кредитно заставним договором, що еквівалентно 208 294 грн. 14 коп., 1 700 грн. державного мита та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк", ОСОБА_2 про визнання кредитного договору недійсним - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_4