04.07.2011 Єдиний унікальний номер 2-2655/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 липня 2011 року м. Дніпропетровськ

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Залімської Н.В.,

при секретарі Карпенко А.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину квартиру в порядку спадкування за заповітом, суд, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 державна нотаріальна контора, про визнання права власності на частину квартиру в порядку спадкування за заповітом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної сумісної власності позивачу, ОСОБА_2 та ОСОБА_4

Позивач посилається на те, що 23 жовтня 2010 року помер ОСОБА_4 Єдиним спадкоємцем за заповітом після його смерті є позивач. Дружина спадкодавця ОСОБА_2 на спадщину не претендує. Позивач у встановлений законом строк не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак прийняв її, оскільки проживав та був зареєстрований зі спадкодавцем на момент його смерті.

Позивач просив суд визнати за ним право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті батька, ОСОБА_4, померлого 23 жовтня 2010 року.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

До суду надійшло повідомлення Другої ОСОБА_3 державної нотаріальної контори з проханням розглядати справу без участі їх представника відповідно до діючого законодавства.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 на праві спільної сумісної власності належить ОСОБА_2, ОСОБА_4 та ОСОБА_1 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 19 червня 1997 року, виданого Виконкомом міської ОСОБА_2 народних депутатів згідно з розпорядженням від 19 червня 1997 року № 6/1486-97, зареєстрованого у КП «ДМБТІ» у реєстрову книгу за № 265п-68.

23 жовтня 2010 року помер ОСОБА_4 Після його смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1. Єдиним спадкоємцем за заповітом від 18 жовтня 1997 року, посвідченим державним нотаріусом Другої ОСОБА_3 державної нотаріальної контори ОСОБА_5, є ОСОБА_1, який хоча й не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, однак прийняв спадщину, оскільки проживав та був зареєстрований зі спадкодавцем на момент його смерті. Дружина спадкодавця ОСОБА_2 на спадщину не претендує. Згідно відповіді Другої ДДНК від 11 червня 2011 року № 1553/0116 після смерті ОСОБА_4, померлого 23 жовтня 2010 року, з заявами про прийняття спадщини або відмову від спадщини ніхто не звертався, свідоцтво про право на спадщину не видавалось.

Відповідно до ч. 1 ст. 1223 Цивільного Кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

На підставі ч. 1 ст. 1235 Цивільного Кодексу України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Згідно ч. 2 ст. 1236 Цивільного Кодексу України заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Згідно ч. 3 ст. 1268 Цивільного Кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього ж Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ч. 2 ст. 370 Цивільного Кодексу України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

До того ж відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників є рівними. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», ст.ст. 370, 1233-1236, 1268-1270 Цивільного Кодексу України, ст. ст. 10, 60, 88, 212, 213-215 Цивільно-процесуального Кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті батька, ОСОБА_4, померлого 23.10.2010 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів.

Суддя Н.В. Залімська