АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 56 Доповідач - Каратаєва Л.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2011 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

Головуючого Каратаєвої Л.О.

Суддів Михайловської С.Ю., Чубукова О.П.

При секретарі Горлаковій Ю.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 Дзібутаєвича на рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_2 Дзібутаєвича до ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства "Фортуна-Банк", третя особа Відкрите акціонерне товариство "Дніпрофарм" про визнання недійсним правочинів, зобов'язати здійснити дії, визнання права власності, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2011 року у задоволені позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ПАТ "Фортуна-Банк", третя особа ВАТ "Дніпрофарм" про визнання недійсним правочинів, зобов'язати здійснити дії, визнання права власності - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування місцевим судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, між ОСОБА_2 та ТОВ Фортуна-банкіснували договірні відносини з приводу відкриття та обслуговування рахунку в цінних паперах, на якому зберігалися, обліковувалися та здійснювалися інші операції відносно належних ОСОБА_2 1520000 штук простих іменних акцій ВАТ Дніпрофарм. 16.02.2006 р. між ОСОБА_2 та ТОВ Фортуна-банкбуло укладено договір доручення № 01/06-В, згідно якому ОСОБА_2 доручив відповідачу здійснити продаж вказаних вище акцій. На підставі вказаного договору ТОВ Фортуна-банк, 16.02.2006 р. уклало з ОСОБА_3 договір купівлі-продажу акцій в кількості 1520000 штук, на суму 15200 грн.

В обґрунтування позовних вимог щодо недійсності зазначених вище договорів доручення та купівлі-продажу акцій, позивач посилається на те, що вони були підписані заступником голови правління ТОВ Фортуна-банкОСОБА_4, який відповідно до приписів ст.18 Закону України Про національну депозитарну систему Українита п. 11.11. Положення про депозитарну діяльність, затвердженого Рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку за № 61 від 26.05.1998 р. не мав право на їх підписання, оскільки працівникам депозитарної установи, які здійснюють контроль за депозитарною діяльністю та виконують депозитарні операції, забороняється здійснювати професійну діяльність на ринку цінних паперів, бути засновниками або учасниками юридичних осіб, що здійснюють професійну діяльність на ринку цінних паперів, виконувати будь-яку іншу оплачену роботу для цих осіб, крім викладацькою. На думку позивача у даному випадку відбулися порушення вказаних норм, що є підставою для визнання правочинів недійсними на підставі ч.1 ст.215, ст.203 ЦК України.

Встановивши правовідносини, що склалися між сторонами та обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.1000 ЦК за договором доручення одна сторона (повірений) зобовязується вчинити від імені та за рахунок другої сторони (довірителя) певні юридичні дії. Правочин, вчинений повіреним створює, змінює, припиняє цивільні права та обовязки довірителя.

Положення глави 68 ЦК, яка визначає правовідносини сторін при укладанні та виконанні договорів доручення кореспондується з нормами глави 17 цього Кодексу, так як діяльність повіреного за договором доручення прямо повязана з представництвом інтересів довірителя.

Частиною 1 та 3 ст.238 ЦК передбачено, що представник може бути уповноважений на вчинення тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Представник не може вчиняти парвочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом.

Вказані вимоги, при укладанні як договору доручення, так і договору купівлі-продажу, які позивач просить визнати недійсними, порушені не були, оскільки аналіз змісту норм законодавства свідчить про наступне.

Статтею 1 Закону України Про національну депозитарну систему Українивизначено, що зберігач це комерційний банк або торговець цінними паперами, який має ліцензію на зберігання та обслуговування обігу цінних паперів і операцій емітента з цінними паперами на рахунках у цінних паперах як щодо тих цінних паперів, що належать йому, так і тих, які він зберігає згідно з договором про відкриття рахунку і цінних паперах. При цьому зберігач не може вести реєстр власників цінних паперів, щодо яких він здійснює угоди. Відповідно до ч.1, 2 ст.11 цього Закону, комерційні банки, які мають ліцензію на здійснення діяльності по випуску та обігу цінних паперів і торговці цінними паперами за наявності ліцензії мають право бути зберігачами, продавати за дорученням власника операції з депонованими цінними паперами і здійснювати іншу депозитарну діяльність, повязану з обігом цінних паперів, за винятком клірингу та розрахунків за угодами щодо цінних паперів. Зберігачі здійснюють зберігання та обслуговування обігу цінних паперів і операцій емітента з цінними паперами на рахунках у цінних паперах, які належать їх власникам (у тому числі самому зберігачу).

Статтею 18 вказаного Закону та п.11.11 Положення про депозитарну діяльність, затвердженого Рішенням Державної комісії з цінних паперів та фондового ринку за № 61 від 26.05.1998 р. (в редакції, що діяла на час укладання угод) було визначено, що працівникам депозитарної установи, які здійснюють контроль за депозитарною діяльністю та виконують депозитарні операції, забороняється здійснювати професійну діяльність на ринку цінних паперів, бути засновниками або учасниками юридичних осіб, що здійснюють професійну діяльність на ринку цінних паперів, виконувати будь-яку іншу оплачену роботу для цих осіб, крім викладацької.

На час укладання оспорюваних договорів, ТОВ Фортуна-банкздійснювало професійну діяльність на ринку цінних паперів, а саме: випуск та обіг цінних паперів, депозитарна діяльність зберігача цінних паперів, що підтверджується ліцензією Державної комісії з цінних паперів і фондового ринку України від 01.11.2005 р. (а.с.82). Але, підписання договорів доручення та купівлі-продажу цінних паперів саме заступником голови правління ТОВ Фортуна-банкОСОБА_4 неможна розглядати як особисто його професійну діяльність на ринку цінних паперів, оскільки відповідно до ст.1 Закону України Про державне регулювання ринку цінних паперів в Україні(в редакції на час укладання договорів), професійна діяльність на ринку цінних паперів це діяльність субєктів господарювання, для яких ця діяльність є виключною, якщо інше не передбачено законом, та банків по перерозподілу фінансових ресурсів за допомогою цінних паперів та організаційному, інформаційному, технічному, консультативному та іншому обслуговуванню випуску та обігу цінних паперів та їх похідних. Поняття субєкта господарювання визначено ст.55 Господарського кодексу України це учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючі господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обовязків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобовязаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законом. Субєктами господарювання є: господарські організації юридичні особи, створені відповідно до ЦК України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому законом порядку; громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані відповідно до закону як підприємці.

Повноваження заступника голови правління ТОВ Фортуна-банкОСОБА_4 на підписання договорів, в тому числі доручення та купівлі-продажу цінних паперів, які знаходяться на зберіганні та належать клієнтам, здійснення операцій на ринку цінних паперів, депозитарна діяльність від імені зберігача цінних паперів визначені дорученням № ДР01/92 від 08.12.2005 р. та статутом ТОВ Фортуна-банк.

Таким чином, дії заступника голови правління ТОВ Фортуна-банк ОСОБА_4 при підписанні оспорюванних договорів не суперечили діючому законодавству та були здійснені в межах його повноважень, визначених внутрішньою документацією ТОВ Фортуна банк.

З огляду на вказане, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, про відсутність підстав для визнання договору доручення та договору купівлі-продажу недійсними з підстав визначених ст. 203, 207, 215 ЦК.

Доводи апелянта зводяться до тлумачення чинного законодавства та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст.303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 Дзібутаєвича відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16 березня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду чинна з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді