справа №2-6037/11
30 серпня 2011 року          Жовтневий
районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого судді –Браги А.В.,
при секретарі –Лампіки О.В.,
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Перший Український
міжнародний банк»до ОСОБА_1 про
стягнення заборгованості –
05 листопада 2010 року до Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська
звернувся позивач через свого
представника із вищезазначеним
позовом, в обґрунтування якого
послався на те, що між позивачем та
відповідачем 04 грудня 2007 року було
укладено кредитний договір №5907427, за
яким відповідач отримав кредит в
його повернути до 04 грудня 2027 року в
порядку та на умовах визначених
договором, сплативши проценти та інші
обов’язкові платежі. Посилаючись на
зазначені обставини, вказуючи на
невиконання відповідачем взятих на
себе договірних зобов’язань, позивач
звернувся до суду із даним позовом, в
якому просить суд стягнути з
відповідача суму заборгованості за
кредитним договором №5907427 в розмірі
поклавши судові витрати на
Представник позивача в останнє судове
засідання не з’явився, про дату, час та
місце розгляду справи повідомлявся
належним чином. При цьому, від
представника позивача до суду надійшла
заява про розгляд справи за
відсутності такого представника, а
також із зазначенням про підтримання
представником позивача позовних вимог,
наполяганні на їх задоволенні в
повному обсязі. Окрім того, в заяві
представник зазначив, що не заперечує
проти заочного розгляду справи.
Відповідач в судове засідання не
з’явився, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлявся належним
Враховуючи дані обставини, суд вважає
за можливе на підставі ст.ст.169, 224 ЦПК
України здійснити розгляд даної
цивільної справи в заочному порядку
відповідно до Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК
України, а також без здійснення
фіксування судового засідання за
допомогою звукозаписувального
технічного засобу у відповідності до
Дослідивши матеріали цивільної справи,
суд приходить до наступного висновку з
Судом встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.
В судовому засіданні встановлено, що 04
грудня 2007 року між ЗАТ «Перший
Український Міжнародний банк», як
кредитором, правонаступником якого є
позивач, та відповідачем, як
позичальником, укладено кредитний
договір №5907427, за яким кредитор
зобов’язався надати позичальнику
позичальник –повернути кредит до 04
грудня 2027 року відповідно до графіку
повернення кредиту, сплативши 11,9%
річних за користування кредитом та
інші обов’язкові платежі. У разі
порушення позичальником строків
виконання зобов’язань з повернення
кредиту та/або сплати процентів за
користування кредитом, позичальник
зобов’язаний сплатити на вимогу
кредитора пеню в розмірі подвійної
облікової ставки НБУ за кожен день
прострочення. Також кредитним
договором передбачений обов’язок
позичальника сплатити штраф в розмірі
1% від суми наданого кредиту у випадку
ненадання банку у встановлений
договором строк довідки про заробітну
плату та у випадку невиконання вимоги
кредитора про дострокове повернення
кредиту. Положеннями укладеного між
сторонами договору також передбачене
право банку вимагати від позичальника
дострокове повернення кредиту у
випадку порушення позичальником
термінів погашення будь-яких своїх
грошових зобов’язань за договором.
Викладені обставини підтверджуються
копією кредитного договору №5907427 від 04
грудня 2007 року, витягом зі Статуту ПАТ
«Перший Український Міжнародний банк».
Як свідчить наявна в матеріалах справи
копія меморіального валютного ордеру
№376854057 від 04 грудня 2007 року позивачем
на виконання умов кредитного договору
№5907427 від 04 грудня 2007 року були надані
позичальнику обумовлені в договорі
кредитні кошти в повному обсязі.
Із матеріалів справи встановлено, що
відповідач перестав виконувати
належним чином взяті на себе договірні
зобов’язання, в зв’язку із чим
позивачем 27 жовтня 2008 року відповідачу
надіслано вимогу щодо погашення
заборгованості та здійснення
дострокового повернення кредиту.
Оскільки така вимога відповідачем
виконана не була, станом на 24 жовтня 2010
року виникла заборгованість в розмірі
США –заборгованість за тілом кредиту,
371,03 доларів США –заборгованість за
нарахованими відсотками, 784,69 доларів
США –прострочена заборгованість за
тілом кредиту, 2108,46 доларів США
–прострочена заборгованість за
процентами, 907909 гривень –пеня, 3955,8
гривень –штраф за несвоєчасне
виконання зобов’язань щодо надання
інформації про фінансовий стан
позичальника, 3955,8 гривень –штраф за
несвоєчасне виконання зобов’язання
щодо дострокового повернення кредиту.
Викладене підтверджується розрахунком
заборгованості станом на 24 жовтня 2010
року за кредитним договором №5907427 від 04
грудня 2007 року, довідкою про стан та
історію заборгованості за кредитним
договором №5907427 від 04 грудня 2007 року.
Враховуючи курс долару США до гривні
станом на час винесення рішення
(довідка в матеріалах справи),
загальний розмір заборгованості
відповідача, який знайшов своє
підтвердження в судовому засіданні,
становить 299868,16 гривень.
Правовідносини, які виникли між
сторонами, окрім положень вказаних
вище договорів, врегульовані нормами
Цивільного кодексу України.
Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.
Відповідно до норм ст.ст.11, 525, 629 ЦК
України підставами для виникнення
цивільних прав та обов’язків, зокрема,
є договір, який є обов’язковим для
виконання сторонами, одностороння
відмова від зобов’язання або
одностороння зміна умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Різновидом
договору є кредитний договір, який
обов’язково укладається в письмові
формі (ст.1054, 1055 ЦК України).
Нормою ст.1054 ЦК України визначено, що за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові в розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.
Відповідно до норми ст.1050 ЦК України, в
контексті положення ст.1054 ч.2 ЦК
України, якщо кредитним договором
встановлений обов’язок позичальника
повернути кредит частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини кредитор
має право вимагати дострокового
повернення частини кредиту, що
залишилась зі сплатою процентів.
При цьому відповідно до норми ст.612 ЦК
України боржник вважається таким, що
прострочив, якщо він не приступив до
виконання зобов’язання або не виконав
його у строк, встановлений договором
Згідно до ст.526 ЦК України зобов’язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу. Частиною 1 ст.530 ЦК
України передбачено, що якщо у
зобов’язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України
порушенням зобов’язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов’язання
(неналежне виконання). У разі порушення
зобов’язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема сплата неустойки,
різновидом якої є пеня та штраф (ст.549 ЦК
України). При цьому право на неустойку
виникає незалежно від наявності у
кредитора збитків, завданих
невиконанням або неналежним
виконанням зобов’язання (ст.550 ЦК
Нормою ст.625 ч.1 ЦК України передбачено,
що боржник не звільняться від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов’язання.
Згідно ст.16 ЦК України однією із форм
судового захисту цивільних прав та
інтересів є примусове виконання
Статтею 533 ЦК України визначено, що
грошове зобов’язання повинне бути
виконане в гривнях, а у випадку
визначення грошового еквіваленту в
іноземній валюті, сума, що підлягає
сплаті у гривнях, визначається за
офіційним курсом відповідної валюти на
день платежу, якщо інший порядок її
визначення не встановлений договором
або законом чи іншим
нормативно-правовим актом.
Оцінюючи дослідженні в судовому
засіданні докази в їх сукупності, суд
вважає їх належними, допустимими та
достатніми для прийняття рішення у
справі по суті.
На підставі таких доказів, наведених
вище норм діючого законодавства,
враховуючи, що у судовому засіданні
знайшов підтвердження факт укладення
між позивачем та відповідачем
кредитного договору №5907427 від 04 грудня
2007 року, а також встановлено
невиконання відповідачем, на відміну
від позивача, своїх зобов’язань за
даним договором, суд приходить до
висновку, що позовні вимоги позивача
підлягають задоволенню, однак частково
–шляхом стягнення з відповідача на
користь позивача суми заборгованості в
розмірі 299868,16 гривень.
Підставою для часткового задоволення
позову є те, що пред’явлена позивачем
гривень в якості штрафу за невиконання
обов’язку по страхуванню майна не
знайшла свого підтвердження під час
розгляду справи, оскільки позивачем
його представником не надано договору
страхування, не доведено факт його
порушення відповідачем.
Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд на підставі ст.88 ЦПК
України, враховуючи результат
вирішення справи, вважає за необхідне
стягнути з відповідача на користь
позивача, понесені останнім при
зверненні до суду судові витрати по
сплаті судового збору (державного мита)
на суму 186,47 доларів США, 169,91 гривень та
витрат на інформаційно-технічне
забезпечення розгляду справи у розмірі
На підставі вищевикладеного, керуючись
ст.ст.11, 15, 16, 525, 526, 530, 533, 549, 550, 610-612, 625, 629,
1050, 1054, 1055 Цивільного кодексу України,
ст.ст.10, 11, 57, 60, 88, 110, 209, 212-215, 224-232 ЦПК
України, суд –
Позов –задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Першій Український Міжнародний
банк»суму заборгованості за кредитним
договором №5907427 від 04 грудня 2007 року в
загальному розмірі 299868,16 гривень.
В іншій частині позову – відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Першій Український Міжнародний
банк»судові витрати у справі у вигляді
судового збору (державного мита) на
суми 186,47 доларів США та 169,91 гривень, а
також у вигляді витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи в розмірі 120 гривень.
Рішення суду набирає законної сили в
порядку передбаченому ст.ст.223, 232 ЦПК
України.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача про перегляд
заочного рішення, яка може бути подана
відповідачем протягом десяти днів з
дня отримання копії рішення.

Заочне рішення суду може бути
оскаржено позивачем в апеляційному
порядку до апеляційного суду
Дніпропетровської області через суд
першої інстанції шляхом подання
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення апеляційної
скарги.

Суддя          А.В. Брага