У Х В А Л А

Іменем України

"08" квітня 2011 р. Личаківський
районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді
Леньо С. І.

при секретарі
Станько Р.О.

за участю представника заявників
ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові справу
за заявою ОСОБА_5 про скасування
частково рішення третейського суду від
14 січня 2009 року у справі за позовом
ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про розірвання
договору та визнання права власності, -

в с т а н
о в и в:

Рішенням третейського суду від 14.01.2009
року в складі судді Зіневича І.А. у
вищевказаній справі задоволено позов
ОСОБА_3 повністю, вирішено:

Розірвати договір купівлі-продажу
нежитлових приміщень від 12.05.2005 року,
укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_6,
посвідчений приватним нотаріусом
Львівського міського нотаріального
округу Львівської області ОСОБА_7,
зареєстрований в реєстрі за № 3386.

Визнати право власності ОСОБА_3 на
нежитлові приміщення 111 поверху та
мансарду, позначених на технічному
плані літерою А-3, загальною площею 414,3
кв.м., що знаходиться за адресою: м.
Львів, вул. Ів. Франка, 73.

Зобов’язати Обласне комунальне
підприємство Львівської обласної ради
«Бюро технічної інвентаризації та
експертної оцінки»зареєструвати право
власності за ОСОБА_3 на нежитлові
приміщення 111 поверху та мансарду,
позначених на технічному плані літерою
А-3, загальною площею 414,3 кв.м., що
знаходиться за адресою: м. Львів, вул.
Ів. Франка, 73 про що видати витяг про
реєстрацію права власності

Вказане рішення в частині визнання
права власності за ОСОБА_3 оскаржила
ОСОБА_5 В обгрунтування заяви
покликається на те, що рішення в цій
частині підлягає скасуванню на
підставі п.5 ч.3 ст. 51 Закону України «Про
третейські суди», оскільки третейський
суд вирішив питання про її права і
обов’язки без залучення до розгляду
справи. ОСОБА_5 є власником АДРЕСА_1, а
ОСОБА_3 власником ряду інших квартир.
Відтак, вона є співвласником всіх
допоміжних приміщень будинку, в тому
числі горища, а надання ОСОБА_3 права на
приміщення горища під власні готельні
номери порушувало її права. Однак, він
незважаючи на це збудував третій
поверх та мансарду, на які
Перемишлянський районний суд визнав
його право власності. Незаконні дії
ОСОБА_3 заявниця оскаржувала у
відповідні інстанції. Внаслідок чого
зазначене рішення суду було скасовано
апеляційною інстанцією. Приймаючи
оскаржуване рішення третейський суд не
врахував, що третій поверх будинку та
мансарда збудовані шляхом незаконної
реконструкції та добудови, що
стверджується також розпорядженням
Галицької районної адміністрації від
3.08.01р., Приписом Інспекції
Держархбудконтролю від 3.08.01р.,
постановою Личаківського суду від
18.11.05р., якою скасовано розпорядження
адміністрації про надання ОСОБА_3
дозволу на реконструкцію. Відтак,
третейський суд визнавши право
власності ОСОБА_3 на третій поверх
будинку та мансарду не врахував, що
таким рішенням позбавляє ОСОБА_5 прав
на горище в даному будинку,
співвласником якого вона є та вирішив
права особи, яка не брала участі в
справі.

У судовому засіданні представники
заявника - ОСОБА_1, ОСОБА_2 підтримали
заяву в повному обсязі та надали
аналогічні пояснення зазначеним в
заяві. Просили скасувати рішення
третейського суду від 14.01.2009 року в
частині визнання за ОСОБА_3 права
власності на спірні приміщення, а
відповідно і реєстрації права
власності в ОКП ЛОР «БТІ та ЕО».

Представник позивача ОСОБА_3 у справі
третейського суду –ОСОБА_4 проти заяви
заперечив та пояснив, що згідно рішення
Перемишлянського районного суду
Львівської області від 29.03.05р. ОСОБА_3
був визнаний власником третього
поверху та мансарди будинку № 73 по вул.
І.Франка у м. Львові. Рішення набрало
законної сили і згідно вимог чинного на
той час законодавства він звернувся до
третейського суду, який виніс законне
рішення. Тому не було жодних підстав
залучати ОСОБА_5 до участі в справі і її
права не порушувалися. Крім цього,
рішення третейського суду винесено
14.01.2009 року, тобто до набрання чинності
Закону України від 05.03.2009 р. «Про
внесения змін до деяких законодавчих
актів України щодо діяльності
третейських судів та виконання рішень
третейських судів». Оскільки внесені
зміни стосувалися переліку осіб, які
можуть оскаржити рішення третейського
суду, та підстав для його скасування, і
Закон немає зворотньої сили, тому
просить в задоволенні заяви відмовити.

Відповідач у справі третейського суду
–ОСОБА_6 в судове засідання жодного
разу не з’явився, хоча належним чином
повідомлявся судом про час та місце
розгляду справи, причини неявки суду не
повідомив. За таких обставин,
враховуючи, що у справі достатньо
матеріалів про права та
взаємовідносини сторін, суд вважає за
можливе розглянути справу за його
відсутності на підставі наявних
доказів.

Заслухавши пояснення представників
заявника, представника позивача у
справі, дослідивши матеріали справи,
наявні у справі докази, суд приходить
до висновку, що заява підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19 січня 2009 року
Третейський суд у складі судді
Зіневича І.А. на вирішення конкретного
спору та укладеної між сторонами
Третейської угоди від 19.01.2006 року
ухвалив рішення, яким задовольнив
позовні вимоги ОСОБА_3 Вказаним
рішенням ухвалено: розірвати договір
купівлі-продажу нежитлових приміщень
від 12.05.2005 року, укладений між ОСОБА_3 та
ОСОБА_6 ; визнати право власності ОСОБА_3
на нежитлові приміщення 111 поверху та
мансарду, позначених на технічному
плані літерою А-3, загальною площею 414,3
кв.м., що знаходиться за адресою: м.
Львів, вул. Ів. Франка, 73 ; зобов’язати
ОКП ЛОР «БТІ та ЕО»зареєструвати
вказане право власності за ОСОБА_3 про
що видати витяг про реєстрацію права
власності (а.с.11-12,18-20 справи
третейського суду).

Як встановлено вказаним рішенням,
ОСОБА_6 згідно договору від 12.05.05р.
придбав у ОСОБА_3 зазначені вище
нежитлові приміщення, однак не виконав
умови договору купівлі-продажу, а саме
не сплатив грошові кошти, а тому суд,
керуючись нормами ЦК України, дійшов
висновку про необхідність розірвання
договору та визнання права власності
за ОСОБА_3

У відповідності до ст. 51 Закону України
«Про третейські суди» передбачено
вичерпний перелік підстав з яких
рішення може бути оскаржене та
скасоване. Ршення третейського суду
може бути оскаржене сторонами, третіми
особами, а також особами, які не брали
участь у cпpaвi, у paзi, якщо третейський
суд вирішив питання про їх права i
обов'язки, у випадках, передбачених цим
Законом, до компетентного суду
відповідно до встановлених законом
підвідомчості та підсудності справ.
Рішення третейського суду може бути
оскаржене та скасоване, зокрема з
підстави передбаченої п.5, на яку
покликається заявник, якщо третейський
суд вирішив питання про права і
обов»язки осіб, які не брали участь у
cпpaвi. Аналогічна підстава для
скасування рішення третейського суду
встановлена п.5 ч.2 ст. 389-5 ЦПК України.

Відповідно до ст. 389-4 ЦПК України при
розгляді справи в судовому засіданні
суд встановлює наявність або
відсутність підстав для скасування
рішення третейського суду.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 не брала
участі у справі третейського суду,
однак рішення від 14.01.2009 року
стосується її прав і обов’язків. Так,
постановою Личаківського районного
суду м. Львова від 18.11.05р. частково
скасовано розпорядження Галицької
районної адміністрації від 11.04.01р., яким
надавався ОСОБА_3 дозвіл на
реконструкцію горища будинку, зокрема
з тих підстав, що такий дозвіл було
надано без згоди інших власників
квартир у будинку, яким є і ОСОБА_5
Ухвалою апеляційного суду Львівської
області від 23.02.10р. скасовано рішення
Перемишлянського районного суду від
29.03.09р., яким визнано право власності на
3 поверх та мансарду будинку, при цьому
суд звернув увагу, що ОСОБА_5 всупереч
вимог закону не притягнуто до участі в
справі та спір вирішено з порушенням
правил виключної підсудності. Рішенням
Галицького районного суду м. Львова від
29.06.10р. визнано обґрунтованими вимоги
ОСОБА_5, встановлено порушення її прав
та законних інтересів як співвласника
спірних приміщень та зобов’язано
ОСОБА_3 демонтувати незаконно
збудовані третій поверх та мансарду
будинку № 73 по вул. І.Франка у м. Львові
(а.с.12-15,60-70,83).

Таким чином, судовими рішеннями, які
набрали законної сили, встановлено
порушення майнових прав заявника.
Відтак, третейський суд, який ухвалив
оскаржуване рішення про визнання права
власності за ОСОБА_3 та реєстрацію за
ним права власності, вирішив питання
про права і обов’язки ОСОБА_5, яка не
брала участі у cпpaвi.

Враховуючи наведене, розглянувши заяву
в межах заявлених вимог, суд приходить
до переконання про наявність законних
підстав (п.5 ч.2 ст. 389-5 ЦПК України) для
скасування рішення третейського суду
від 14.01.2009 року в частині визнання права
власності ОСОБА_3 на нежитлові
приміщення 111 поверху та мансарду, а
також реєстрації його права власності
на вказане нерухоме майно.

При цьому, суд не приймає до уваги
заперечення представника позивача у
справі - ОСОБА_3 про те, що Законом
України від 05.03.2009 року було внесено
зміни після прийняття рішення
третейським судом, а тому ОСОБА_5 не
вправі оскаржувати таке рішення і воно
не може бути скасоване з підстави
передбаченої п. 5 ч. 3 ст. 51 Закону
України «Про третейські суди», яким
було доповнено статтю 3 цього Закону.

Так, заявник дізналася про оскаржуване
рішення та про порушення її прав в
грудні 2009 року на час набуття чинності
Закону від 05.03.2009 року «Про внесення
змін до деяких законодавчих актів
України щодо діяльності третейських
судів та виконання рішень третейських
судів», тому на законних підставах
звернулася до компетентного суду про
скасування рішення третейського суду
як особа, яка не брала участь у справі,
однак суд вирішив питання про її права
і обов’язки.

Крім цього, зі змісту ст. 51 Закону N
1701-IV ( 1701-15 ) (в системному аналізі зі
статтями 2, 3 цього Закону ( 1701-15 ) і
визначенням терміну "сторони
третейського розгляду"), - питаннями, що
виходять як за межі третейської
угоди, так і за межі самого рішення
третейського суду, слід вважати,
зокрема, питання прав та обов'язків
інших осіб, які не є сторонами, що
передали спір на вирішення
третейського суду, оскільки у межах
рішення третейського суду можливо
вирішувати лише питання, що
стосуються виключно сторін
третейського розгляду. Таким чином,
рішенням третейського суду вирішені
питання за вищевказаними межами, що є
порушенням Закону N 1701-IV ( 1701-15 ) і
безумовною підставою для скасування
рішення третейського суду в цій
частині.

Відповідно до п. 1 ст. 6 та 13
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод кожен при
вирішенні питання щодо його цивільних
прав та обов'язків має право на
справедливий і відкритий розгляд
упродовж розумного строку незалежним і
безстороннім судом, створеним
відповідно до закону.

Кожен, чиї права і свободи,
викладені в цій Конвенції
порушуються, має право на ефективний
засіб правового захисту у
відповідному національному органі,
навіть якщо таке

порушення було вчинене особами, які
здійснювали свої офіційні
повноваження.

Право на судовий захист
передбачається ст. 55 Конституції
України, ст. 3 ЦПК України. Але, як
зазначалося вище, ОСОБА_5 не брала
участі у третейському розгляді як
сторона і тому була фактично
позбавлена права на судовий захист,
оскільки третейський суд не здійснює
правосуддя.

З огляду на викладене, керуючись ст. 55
Конституції України, ст.ст. 6,13
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, ст.ст.3, 10, 60, 61,
209, 212-215, 218, 389-1, 389-4, 389-5 ч.2 п.5, 389-6 ЦПК
України, ст. ст. 2,3,51 Закону України «Про
третейські суди», суд, –

у х в а л
и в:

Заяву ОСОБА_5 задовольнити.

Скасувати рішення третейського суду
від 14 січня 2009 року в частині визнання
права власності ОСОБА_3 на нежитлові
приміщення 111 поверху та мансарду,
позначених на технічному плані літерою
А-3, загальною площею 414,3 кв.м., що
знаходиться за адресою: м. Львів, вул.
Ів. Франка, 73, та зобов»язання
Обласного комунального підприємства
Львівської обласної ради «Бюро
технічної інвентаризації та
експертної оцінки»зареєструвати право
власності за ОСОБА_3 на нежитлові
приміщення 111 поверху та мансарду,
позначених на технічному плані літерою
А-3, загальною площею 414,3 кв.м., що
знаходиться за адресою: м. Львів, вул.
Ів. Франка, 73, та видати витяг про
реєстрацію права власності.

В іншій частині рішення третейського
суду від 14 січня 2009 року залишити без
змін.

Ухвала може бути оскаржена у порядку,
визначеному ЦПК України для оскарження
рішення суду першої інстанції.

Суддя

Леньо С.
І.