Справа № 2-2092/11
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Заочне

22 листопада 2011 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області

в складі:

головуючої - судді Курус Р.І.

з участю секретаря - Антоненко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Українська інноваційна страхова компанія "Інвестсервіс", третьої особи ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача та третьої особи про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 25.04.2011 року о 23.30 год. на автодорозі Турка-Пісочне 6- км 503 м зіткнулись його автомобіль, марки "ВАЗ-2109" д.н.з. НОМЕР_1, та автомобіль НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2 Внаслідок зіткнення, автомобілі отримали механічні пошкодження. Вважає, що причиною ДТП стало порушення правил дорожнього руху саме ОСОБА_2, який керував автомобілем у стані алкогольного спяніння на дорозі з двостороннім рухом, перетнув суцільну лінію розмітки, створивши аварійну ситуацію, внаслідок якої змусив його різко змінити напрям і швидкість руху керованого ним автомобіля, що призвело до зіткнення транспортних засобів.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2, який керував транспортним засобом марки "Seat-Toledo" д.н.з. НОМЕР_3 застрахована у "Українська інноваційна страхова компанія "Інвестсервіс". Договором страхування цивільно-правової відповідальності встановлено ліміт відповідальності страховика за заподіяну майну потерпілого шкоду в розмірі 50000 грн., франшиза 0,00 грн.

Зазначеною дорожньо-транспортною пригодою йому було заподіяно матеріальної шкоди на суму 14889,00 грн., яку визначено висновком експертного автотоварознавчого дослідження, складеним 23.05.2011 року ФОП ОСОБА_3

Звернувшись до відповідача з проханням відшкодувати йому заподіяну шкоду, останній страхової виплати так і не провів. Вважає, що через таку неправомірну поведінку відповідача щодо нього та у звязку із пошкодженням його автомобіля, що унеможливило його використання, і як наслідок спричинило незручності в його сімейно-побутовому житті, йому заподіяно і моральної шкоди, яку він оцінює в 5000 грн.

Просить позов задоволити та стягнути також в його користь з відповідача, крім вище вказаного, понесені ним витрати за проведення експертизи в сумі 500,00 грн. та по оплату судового збору в сумі 153,89 грн. та витрат на ІТЗ в сумі 120,00 грн.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та доповнив, що

Позивач та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та доповнили, що постановою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17.05.2011 року провадження в справі про притягнення його (позивача) до адміністративної відповідальності за вчинення даної дорожньо-транспортної пригоди закрито у звязку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України. Натомість вважає, що винним у данії ДТП є саме водій ОСОБА_2, якого у встановленому законом порядку визнано винним за ст. 122 ч. 4, ст. 130 КпАП України та накладено відповідне стягнення. Вказана постанова набрала законної сили. Вважає, що саме недотримання правил дорожнього руху водієм ОСОБА_2 знаходиться у причинному звязку з вчиненням ДТП та заподіянням його автомобілю механічних пошкоджень. Разом з тим, він позивач на законних підставах керував на момент вчинення ДТП автомобілем НОМЕР_4, про що свідчить відповідна відмітка в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу. Матеріальна шкода внаслідок ДТП заподіяна саме йому, як володільцю транспортного засобу, який одночасно його утримує, використовує та зберігає. Також саме йому заподіяна і моральна шкода, оскільки він перебував за кермом автомобіля в момент ДТП, на ньому лежить обов'язок відремонтувати пошкоджений транспортний засіб і він не може використовувати його за призначенням, з приводу чого у нього виникають незручності, хвилювання, нервові переживання. Просять провести заочний розгляд справи у зв'язку з неодноразовою неявкою відповідача в судове засідання та задоволити позов.

Відповідач та третя особа в судове засідання неодноразово не зявлялись, не повідомляючи причин неявки, хоча належним чином були повідомлені, і, керуючись ст. 224 ЦПК України, суд вважає відповідача та третю особу повідомленими про час та місце судового засідання. При таких обставинах суд визнав їхню неявку неповажною та розглянув справу у їхній відсутності, провівши, за відсутності відповідача та зі згоди позивача, заочний розгляд справи.

Вислухавши пояснення позивача та його представника, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія ІНА №517348, транспортний засіб марки ВАЗ-2109 д.н.з. НОМЕР_5 зареєстрований за ОСОБА_5.

Відповідно зі ст. 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі й від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу; п. 1 ч. 1 ст. 395 ЦК України передбачено, що речовим правом на чуже майно є право володіння. Відповідно до ст. 398 ЦК України право володіння виникає на підставі договору з власником або особою, якій майно було передане власником, а також на інших підставах встановлених законом.

Таким чином, позивач, який хоч і не є власником транспортного засобу автомобіля НОМЕР_6, але має законне право володіння цим майном (керував транспортним засобом на підставі відповідної відмітки в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу серія ІНА №517348), а відтак вправі вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому транспортному засобу внаслідок ДТП.

Разом з тим, матеріалами справи встановлено, що 25 квітня 2011 року о 23.30 год. на автодорозі Турка-Пісочне 60 км. 530 м. зіткнулись автомобіль НОМЕР_4, під керуванням водія ОСОБА_1, та автомобіль мар марки "Seat-Toledo" д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_2 Внаслідок зіткнення автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17.05.2011 року провадження в адміністративній справі відносно ОСОБА_1 за ст. 124 КпАП України закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу зазначеного вище правопорушення.

Крім цього, постановою судді Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 17.05.2011 року від 28.04.2011 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122 ч. 4, ст. 130 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у виді 40 годин громадських робіт. Зокрема, ОСОБА_2 визнано винним в тому, що він , зокрема в тому, що він 25.04.2011 року о 23.30 год., керуючи транспортним засобом марки "Seat-Toledo" д.н.з. НОМЕР_3 в стані алкогольного спяніння, на дорозі з двостороннім рухом, яка має по одній смузі для руху в кожному напрямку, виїхав на смугу зустрічного руху, перетнувши суцільну лінію розмітки, чим створив аварійну ситуацію автомобілю НОМЕР_7, змусивши водія різко змінити швидкість та напрям руху, чим порушив п. 2.9 (а), 11.3, 1.1 дод. 2/34 ПДР України.

Таким чином, суд приходить до переконання, що порушення 25.04.2011 року водієм ОСОБА_2 зазначених вище ПДР України перебувають у прямому причинному звязку з наслідками дорожньо-транспортної пригоди у вигляді заподіяння механічних ушкоджень автомобілю "ВАЗ-2109". А відтак, суд вважає доведеною вину відповідача ОСОБА_2 у порушенні ним правил дорожнього руху, прямим результатом якого стало заподіяння позивачу матеріальної шкоди.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Третя особа ОСОБА_2 на момент вчинення ДТП володів полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АА/1257848 на автомобіль НОМЕР_2, згідно якого страховиком виступало ПАТ Українська інноваційна страхова компанія "Інвестсервіс", строком дії з 15.01.2011 року до 14.01.2011 року. Ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну 50000,00 грн., сума франшизи 0,00 грн.

З пункту 22.1 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" вбачається, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Крім цього, статтею 1192 ЦК України визначено, що розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Висновком №222/11 експертного автотоварознавчого дослідження, складеним 23.05.2011 року експертом автотоварознавцем ОСОБА_3, встановлено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля ВАЗ-2109, д.н.з 667-92 ТС, внаслідок пошкодження під час ДТП, становить 14889,14 грн., а з врахуванням коефіцієнта фактичного зносу автомобіля ВАЗ-2109, д.н.з 667-92 ТС 13027,18 грн., яка і підлягає відшкодуванню на користь позивача.

Враховуючи вище наведене, зокрема те, що вина ОСОБА_2 у вчиненні ДТП доведена, шкода, повязана з пошкодженням автомобіля позивача, не перевищує ліміту відповідальності страховика, а тому суд приходить до переконання, що з відповідача слід стягнути в користь позивача 13027,18 грн. страхового відшкодування в рахунок погашення вартості відновлювального ремонту його автомобіля з врахуванням коефіцієнта фактичного зносу цього автомобіля.

Що стосується вимоги позивача в частині стягнення на його користь заподіяної йому внаслідок ДТП моральної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Зі змісту п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано ушкодженням здоров'я внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Зі змісту п. 22.3 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" вбачається, що якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену пп. 3, 4 ч.2 ст. 23 ЦК України, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

Таким чином, оскільки винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, за якої було пошкоджено автомобіль позивача є ОСОБА_2, а відтак, саме останній, а не відповідач (страховик) повинен нести відповідальність за заподіяну позивачу моральну шкоду. Разом з тим, оскільки покладання обовязку по виконанню рішення суду щодо відшкодування моральної шкоди не на сторону по справі, а на третю особу, суперечить нормам статей 27, 31, 35 ЦПК України, суд вважає, що в цій частині позову слід відмовити.

При цьому, суд вважає за необхідне розяснити позивачу його право на звернення до суду з такою вимогою до винуватця ДТП, яким є ОСОБА_2

Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені ним судові витрати - зокрема, по оплаті судового збору в сумі 153,09 грн. та витрат на ІТЗ в сумі 120 грн., а всього 173,09 грн. понесених судових витрат.

Що стосується вимоги позивача про стягнення на його користь вартості оплати проведеного експертного дослідження на суму 500,00 грн., суд вважає, що в цій частині позову також слід відмовити, позаяк жодних належних доказів про понесення ним таких витрат позивачем суду не представлено.

Керуючись ст. ст.10, 11, 60, 81, 88, 209, 212-215, 224, 226 ЦПК України, ст. ст. 22, 23, 395-398, 1167, 1187, 1192 ЦК України, Законом України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", суд

в и р і ш и в:

Позов задоволити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Українська інноваційна страхова компанія "Інвестсервіс" на користь ОСОБА_1 13027,18 грн. страхового відшкодування та 173,09 грн. понесених судових витрат.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя