АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія: усунення перешкод Доповідач: Довгаль Г.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2011 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді Довгаль Г.П.

суддів Коровіна С.Г., Коваленко І.П.

при секретарі Щегельського Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 липня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування земельною ділянкою та знесення самочинного будівництва, -

в с т а н о в и л а:

17.06.2011року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, а 21.07.2011року ним подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_2 проводити будівництво прибудови до житлового будинку, який розташований за адресою: м. Харків провулок Підшипниковий №7.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 липня 2011року в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду від 25 липня 2011 року, в апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить її скасувати і постановити нову ухвалу про задоволення його заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права. При цьому зазначає, що ним надані беззаперечні докази проведення самочинного будівництва, а також докази того, що відповідач не виконує приписів інспекції ДАБК, допущені порушення не усуває і продовжує самовільно проводити будівельні роботи, чим створює небезпеку для позивача та членів його сімї. Також вказує на те, що суд на порушення приписів ст.151 ЦПК України та постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову від 22.12.2006року за №9 не розглядав питання чи є підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення чи зробити його виконання неможливим. Ці питання не зясував і в оскаржуваній ухвалі не відобразив, що є, на його думку, порушенням п.3 ч.1 ст.210 ЦПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Постановляючи ухвалу від 25.07.2011року і відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення його позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не повідомив суду фактів та не надав належних доказів на підтвердження того, що на теперішній час діями відповідача порушуються права позивача і створюється небезпека для нього та членів його родини.

Проте, погодитися з такими висновками суду не можна.

Відповідно до положень ч.1 та ч.3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченому ч.4 ст.151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пункт 2 ч.1 ст. 152 ЦПК України передбачає вид забезпечення позову шляхом заборони вчиняти певні дії.

Згідно розясненнь, які містяться у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Матеріали справи свідчать проте, що сторони є співвласниками житлового будинку №7 по провулку Підшипниковий в м. Харкові, кожному з них належить по 1/2ч. будинку. Із позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що предметом спору є знесення прибудови і фундаменту, які самовільно будуються відповідачем ОСОБА_3 на частині земельній ділянці, яка належить позивачу ОСОБА_1

З урахуванням вказаних обставин, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, оскільки продовження відповідачем ОСОБА_3 самочинного будівництва може утруднити виконання можливого рішення суду в майбутньому. При цьому колегія суддів виходить з того, що застосування такого засобу забезпечення позову як заборона проводити будівництво прибудови до житлового будинку є співмірним із заявленими позовними вимогами.

Згідно ст.312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановлює ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Керуючись ст.ст. 307ч.2п.2). 312ч.1п.2), 313, 314ч.1п.6), 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 25 липня 2011 року скасувати і постановити нову, якою заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити.

Заборонити ОСОБА_2 проводити будівництво прибудови до житлового будинку №7 по пров. Підшипниковий в м. Харкові до розгляду даної справи по суті.

Ухвала апеляційного суду остаточна, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, оскільки не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий

Судді -