Справа №2-8293/11/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 серпня 2011 року

Жовтневий районний
суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого: судді Маймур Ф.Ф.

при секретарі: Величко О.М.

за участю: представник позивача
–ОСОБА_1

представника відповідача
–ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду у м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_3 до Публічного
акціонерного товариства «ОСОБА_4
Аваль», третя особа –Приватний
нотаріус Дніпропетровського міського
округу ОСОБА_5, про визнання договору
удаваним, визнання договорів
недійсними, -

В С Т А Н О В И В:

30 травня 2011 року ОСОБА_3 звернувся до
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська з позовом до
Публічного акціонерного товариства
«ОСОБА_4 Аваль», третя особа –Приватний
нотаріус Дніпропетровського міського
округу ОСОБА_5, про визнання договору
удаваним, визнання договорів
недійсними. (а.с. 1)

Позивач у позовній заяві та її
представник у судовому засіданні,
посилались на те, що кредитний договір
№ 014/05-02-01/618 від 21.09.2004 року, який був
укладений між ПАТ КБ «ОСОБА_4 Аваль»та
ОСОБА_3, є удаваним, зважаючи на те, що
даний кредит був споживчий, оплата за
товар здійснювалась у валюті гривня, а
договір укладений в іноземній валюті,
що суперечить чинному законодавству,
так як у відповідача відсутня
індивідуальна ліцензія на здійснення
валютних операцій а також, враховуючи,
що грошовою одиницею України є гривня і
вона є єдиним законним платіжним
засобом на території України, тому
просили суд визнати кредитний договір
№ 014/05-02-01/618 від 21.09.2004 року удаваним та
таким, що укладений у валюті гривня,
також визнати недійсним договір
застави транспортного засобу №
014/08-02/1732 від 23.09.2004 року та здійснити
перерахунок (а.с.5-6)

У судовому засіданні представник
позивача заявлені позовні вимоги
підтримав у повному обсязі та
наполягав на їх задоволенні.

Представник відповідача у судовому
засіданні заперечував проти
задоволення первинного позову, так як
він є безпідставним та не
обґрунтованим.(а.с.36-40)

Вислухавши пояснення представника
позивача, представника відповідача,
дослідивши матеріали даної цивільної
справи, суд приходить до наступного
висновку з таких підстав.

Судом встановлено, що між позивачем та
ПАТ «ОСОБА_4 Аваль»був укладений
кредитний договір № 014/05-02-01/618 від 21.09.2004
року, за умовами якого відповідач
зобов’язався надати кредит у сумі 19 400
дол. США на термін до 20.09.2009 року, а
позивач зобов’язався повернути
отриманий кредит і сплатити відсотки у
встановленому договором розмірі та
строки, що підтверджується копією
зазначеного договору та копією заяви
позивача (а.с. 7-8, 41).

Також судом встановлено, що Публічне
акціонерне товариство «ОСОБА_4 Аваль»
має банківську ліцензію на право
здійснювати банківські операції
передбачені ч.1 та п.5-11 ч.2 ст.47 ЗУ «Про
банки і банківську діяльність», а також
має дозвіл на право здійснення
операцій, визначених п.1-4 ч.2 та ч.4 ст.47
ЗУ «Про банки і банківську діяльність»,
що підтверджується копіями
банківської ліцензії, дозволу та
додатку до дозволу, наявними в
матеріалах справи(а.с.44-46)

Правовідносини, які виникли між
сторонами урегульовані нормами
Цивільного кодексу України та умовами
укладених між сторонами договорів.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено,
що за кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові у розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.

Згідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України
зобов’язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 527 ЦК України
передбачено, що боржник зобов’язаний
виконати свій обов’язок, а кредитор
–прийняти виконання особисто, якщо
інше не встановлено договором або
законом, не випливає із суті
зобов’язання.

Згідно ст..2 Закону України «Про банки
та банківську діяльність»кошти –це
гроші у національній або іноземній
валюті чи їх еквівалент. Статті 47 та 49
даного закону визначають операції
банків із розміщення залучених коштів
від свого імені, на власних умовах та на
власний ризик як кредитні операції,
незалежно від виду валюти, яка
використовується. Вказані операції
здійснюються на підставі банківської
ліцензії та письмового дозволу.

Відповідно до ст..5 Декрету КМУ «Про
систему валютного регулювання і
валютного контролю»операції з
валютними цінностями здійснюються на
підставі генеральних та
індивідуальних ліцензій Національного
банку України.

Відповідно до п.2.3. Положення про
порядок видачі банкам банківських
ліцензій, письмових дозволів та
ліцензій на виконання окремих
операцій, що затверджене Постановою
Правління НБУ №275 від 17.07.2001 року за
наявності банківської ліцензії та за
умови отримання письмового дозволу
Національного банку банки мають право
здійснювати операції з валютними
цінностями.

Щодо вимог підпункту «в»п.4 ст.5 Декрету
КМУ, який передбачає наявність
індивідуальної ліцензії на надання і
одержання резидентами кредитів в
іноземній валюті, якщо терміни і сми
таких кредитів перевищують
встановлені законодавством межі, то на
сьогодні законодавець не визначив межі
термінів і сум надання або одержання
кредитів в іноземній валюті.
Відповідно до п.1.5 Положення про
порядок видачі НБУ індивідуальних
ліцензій на використання іноземної
валюти на території України як засобу
платежу, затвердженого постановою
Правління НБУ від 14.10.2004 року № 438,
використання іноземної валюти як
засобу платежу без індивідуальної
ліцензії дозволяється, якщо
ініціатором або отримувачем за
валютною операцією є уповноважений
банк(тобто отримав банківську ліцензію
та дозвіл на здійснення операції з
валютними цінностями)

Суд при вирішенні позовних вимог
виходив с того, що зазначені позивачем
обґрунтування удаваності кредитного
договору не можуть бути підставою для
визнання його таким, так як укладаючи
даний договір сторони з’ясовують на
яких умовах він укладається, а відтак з
власної ініціативи на момент отримання
коштів у іноземній валюті, визначають
для себе правила подальшої поведінки,
які в подальшому не мають безпідставно
змінюватися на вимогу однією з сторін.
Зростання курсу долара США –валюти
кредиту, саме по собі не є підставою для
розірвання кредитного договору,
оскільки у позичальника існувала
можливість передбачити в момент
укладання кредитного договору зміни
курсу гривні по відношенню до долара
США, виходячи з динаміки зміни курсів
валют з моменту введення в обіг
національної валюти –гривні та її
девальвації й можливість отримання
кредиту в національній валюті.

Оцінюючи всі усі докази, які були
досліджені судом у судовому засіданні
у їх сукупності, та приймаючи до уваги,
що у ПАТ «ОСОБА_4 Аваль»наявна
генеральна ліцензія та письмовий
дозвіл НБУ на здійснення кредитних
операцій у валюті по кредитному
договору № 014/05-02-01/618 від 21.09.2004 року,
тому його укладання не суперечить
вимогам чинного законодавства України
та те, що позивачем не надано доказів
удаваності даного кредитного договору
та недійсності договору застави
транспортного засобу № 014/08-02/1732 від
23.09.2004 року, , суд приходить до висновку,
що даний позов не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 14, 509, 526, 527, 530, 554, 610, 1054 ЦК України,
ст.ст. ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215 ЦПК
України, суд, –

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_3 у задоволенні позову
до Публічного акціонерного товариства
«ОСОБА_4 Аваль», третя особа –Приватний
нотаріус Дніпропетровського міського
округу ОСОБА_5, про визнання договору
удаваним, визнання договорів недійсним
–відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку передбаченому ст. 223 ЦПК
України.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подання
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя:

Ф.Ф. Маймур