АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/2390/2785/11Головуючий по 1 інстанції
Категорія : скарга на ухвалу ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2011 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4
при секретарі

при секретаріОстапенко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області від 10 жовтня 2011 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_5 про розстрочку виконання судового наказу 2-н-133/09 Звенигородського районного суду Черкаської області від 09.11.2009 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитом в сумі 1992, 56 грн., -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_5 звернулась до Звенигородського районного суду Черкаської області із заявою про розстрочку виконання судового наказу.

Вказавши, що 09.11.2009 року Звенигородським районним судом був виписаний судовий наказ 2-н -133/09 про стягнення з неї на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитом в сумі 1992, 56 грн.

25 січня 2010 року головним державним виконавцем ВДВС Звенигородського РУЮ була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження по стягненню вказаних коштів.

02 березня 2010 року відділом ВДВС Звенигородського РУЮ Черкаської області на виконання судового наказу було описано та арештовано ? частину будинку, що знаходиться за адресою с. Юрківка , вул. Жовтнева, 187-а, Звенигородського району, який належить на праві приватної власності ОСОБА_5

Заявник вказує, що весь її сімейний бюджет складається лише з допомоги в розмірі 299 гривень, яку вона отримує як одинока мати і на яку вона існує сама та утримує малолітнього сина, який постійно хворіє . Тому , у зв'язку з її тяжким матеріальним становищем вона була позбавлена можливості в повному об'ємі здійснити платіж за кредитним договором. Просила суд зробити розстрочку виконання зобовязання по судовому наказу № 2-н-133/09 від 09.11.2009 року , виписаний Звенигородським районним судом , шляхом здійснення щомісячних платежів в розмірі по 120 гривень.

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 10 жовтня 2011 року у задоволенні заяви про розстрочку виконання судового наказу відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_5 в своїй апеляційній скарзі вказує, що вона є незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права. Посилається на те, що суд , постановляючи ухвалу, керувався лише поясненнями представника ВАТ «Державний ощадний банк України» та представника ДВС Звенигородського РУЮ Черкаської області, а її думку враховано не було. Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції, а справу направити для розгляду до Звенигородського районного суду Черкаської області.

Заслухавши доповідача, апелянта, вивчивши та обговоривши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно вимог ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Згідно вимог ст. 373 ЦПК України та ст. 36 ЗУ "Про виконавче провадження" за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання".

Виходячи із контексту вимог закону, розстрочка виконання рішення може мати місце лише у виняткових випадках, з врахуванням особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають можливість виконання судового рішення.

З матеріалів справи вбачається, що апелянт , знаючи про наявність боргу перед ВАТ «Державний ощадний банк України» в сумі 1992,56грн. та про виданий судовий наказ про їх стягнення ще з 2009-го року - не вживала жодних дієвих заходів для погашення існуючої заборгованості та , за більше ніж два роки , взагалі не здійснювала виплати стягувачу ( в тому числі й частинами, про що вона просила в поданій заяві). Тому суд першої інстанції правомірно не взяв до уваги посилання ОСОБА_5 на тяжке матеріальне становище , повязане з наявністю на утриманні в неї малолітньої дитини та призупиненням підприємницької діяльності, і дійшов до правильного висновку, що вказані заявником обставини не є підставами для розстрочки виконання судового наказу. Також з матеріалів справи не вбачається, що при вирішенні заяви та постановлені ухвали суд допустився процесуальних порушень, навпаки суд розглянув дане питання з дотриманням порядку, що передбачений ст.373 ЦПК України .

Тому колегія суддів вважає, що оскаржувана судова ухвала постановлена з додержанням норм матеріального та процесуального права , а доводи скарги цих висновків не спростовують і з вказаних в скарзі причин підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали Звенигородського районного суду Черкаської області від 10 жовтня 2011 року колегія суддів не вбачає та вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу і залишити судову ухвалу без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області від 10 жовтня 2011 року по цивільній справі за заявою ОСОБА_5 про розстрочку виконання судового наказу 2-н-133/09 Звенигородського районного суду Черкаської області від 09.11.2009 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» заборгованості за кредитом в сумі 1992, 56 грн. - відхилити.

Ухвалу Звенигородського районного суду Черкаської області від 10 жовтня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до суду касаційної інстанції.

Головуючий :

Судді :