АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/490/490/11 Справа № 22ц-9126/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Петренко І.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2011 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по цивільним справам апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Петренко І.О.

суддів Котушенко С.П., Романюк М.М.

при секретарі Костюк Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області - ОСОБА_2 на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2011 року по справі за скаргою ОСОБА_3, заінтересована особа Державний виконавець підрозділу примусового виконання рішень ВДВС Головного управління юстиції у Дніпропетровській області - ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними,-

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2011 року ОСОБА_3 звернулася до суду Зі скаргою та просила ухвалити рішення, яким визнати дії державного виконавця Антонова Є.М. протиправними; скасувати постанову державного виконавця Антонова Є.М. підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області від 13 квітня 2011 року про зупинення виконавчого провадження ВП №25647244 по примусовому виконанню виконавчого листа від 22 грудня 2010 року №2-1799/2010 про стягнення з ВАТ «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго» м. Дніпропетровськ на її користь 122 065,16 грн.; зобов'язати державного виконавця відновити виконавче провадження ВП №25647244 по примусовому виконанню виконавчого листа від 22 грудня 2010 року №2-1799/2010 та провести дії, спрямовані на виконання рішення суду.

В обґрунтування скарги ОСОБА_3 посилалася на те, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 30.11.2010 року частково задоволено апеляційну скаргу ВАТ «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго». Вирішено рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08.12.2009 року в частині стягнення з ВАТ «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго» на користь ОСОБА_3 моральної шкоди змінити, зменшивши суму стягнення з 50 000 грн. до 10 000 грн. В решті рішення суду залишити без змін, а саме: стягнути з ВАТ «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго» м. Дніпропетровськ на користь ОСОБА_3 - 109 734,80 грн. у відшкодування матеріальних збитків та 2 330,36 грн. судових витрат.

22.12.2010 Кіровським районним судом м. Дніпропетровська видано виконавчий лист по справі за позовом ОСОБА_3 до ВАТ «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

На підставі заяви скаржника від 01 квітня 2011 року постановою від 05 квітня 2011 року державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 було відкрито виконавче провадження ВП №25647244 та запропоновано боржнику самостійно виконати вимоги виконавчого документу у строк до 12 квітня 2011 року.

Боржником - ВАТ «ЕК «Дніпрообленерго» вимоги постанови про відкриття виконавчого провадження добровільно виконано не було. Оскільки у підрозділі примусового виконання рішень відділу виконавчого провадження Голойного управління юстиції у Дніпропетровській області перебуває на виконанні зведене виконавче провадження про стягнення з ВАТ «ЕК «Дніпрообленерго» на користь стягувачів, було винесено постанову від 13 квітня 2011 року про приєднання виконавчого провадження ВП №25647244 до зведеного виконавчого провадження №2801722. Старшим державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 при примусовому виконанні рішення згідно виконавчого листа №2-1799/2010 від 22 грудня 2010 року, яким Кіровським районним судом м. Дніпропетровська зобов'язано стягнути з ВАТ «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго» м. Дніпропетровськ на користь ОСОБА_3 - 109 734,80 грн. у відшкодування матеріальних збитків, 10 000 грн. у відшкодування моральної шкоди та 2 330,36 грн. в рахунок судових витрат, а всього 122 065,16 грн., було встановлено, що в матеріалах зведеного провадження знаходиться копія виписки з реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу», відповідно до якої боржника - ВАТ «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго» було внесено до реєстру 28.11.05. Оскільки статтею 3 Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» встановлено строк закінчення процедури погашення заборгованості підприємствами паливно-енергетичного комплексу до 01 січня 2013 року, то на підставі п. 15 ст. 37, ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» старшим державним виконавцем Антоновим Є.М. постановою від 13 квітня 2011 року було зупинено виконавче провадження ВП №25647244 з примусового виконання рішення.

Ухвалою Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 06 червня 2011 року скаргу ОСОБА_3 задоволено. Визнано дії державного виконавця Антонова СМ. по зупиненню виконавчого провадження ВП №25647244 з примусового виконання рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська по справі №2-1799/2010, яким зобов'язано стягнути з ВАТ «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго» м. Дніпропетровськ па користь ОСОБА_3 122 065,16 гри. неправомірними. Скасовано постанову державного виконавця Антонова Є.М. підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби управління юстиції у Дніпропетровській області від 13 квітня 2011 року про зупинення виконавчого провадження ВП №25647244 по примусовому виконанню виконавчого листа від 22.12.2010 р. №2-1799/2010 про стягнення з ВАТ Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго» м. Дніпропетровськ на користь ОСОБА_3 122 06,16 грн. Зобов'язано державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області, на якого покладено виконання рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська згідно виконавчого листа від 22 грудня 2010 року №2-1799/2010, відновити виконавче провадження ВП №25647244 по примусовому виконанню виконавчого листа від 22 грудня 2010 року №2-1799/2010 про стягнення з ВАТ «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго» м. Дніпропетровськ на користь ОСОБА_3 122 065,16 грн., та провести дії, спрямовані на виконання рішення суду.

В апеляційній скарзі державний виконавець підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області - ОСОБА_2 , посилаючись на порушення норм процесуального і матеріального права , просить ухвалу суду скасувати і відмовити ОСОБА_3 в задоволенні скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Розділ VII ЦПК України регулює взаємовідносини у сфері здійснення контролю за виконанням судових рішень. Зокрема статтею 383 ЦПК України встановлено право сторін виконавчого провадження на звернення до суду із скаргою, якщо вони вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. А відповідно до ч. 2 ст.384 ЦПК України скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені Законом України від 21 квітня 1999 року № 606-ХІУ «Про виконавче провадження»(надалі Закону №606)

Статтею 1 Закону №606 визначено поняття «виконавче провадження», відповідно до якого виконавче провадження - завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно ст.2 Закону №606 примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Відповідно до Закону України "Про державну виконавчу службу" примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділів державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських управлінь юстиції, районних, міських (міст обласного значення), районних в містах відділів державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції (далі - державні виконавці).

Відповідно до статті 1 Закону України від 24 березня 1998 року № 202/98-ВР «Про державну виконавчу службу»(надалі Закон №202) завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом. Статтею 3 Закону №202 визначено, що виконання рішень, перелік яких встановлено законом, покладається на державних виконавців.

Статтею 6 Закону №606 встановлені гарантії прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні. Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 11 Закону №606 визначено обов'язки і права державних виконавців при примусовому виконанні рішень, відповідно до яких державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з пунктом 15 частини 1 статті 37 Закону № 606 виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню, зокрема, у випадку внесення підприємства паливно- енергетичного комплексу до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно - енергетичного комплексу».

В статті 2 Закону України від 23 червня 2005 року № 2711-ІV «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу»(надалі -Закон №2711) зазначено, що цей закон регулює відносини, пов'язані з проведенням комплексу заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу та поширюється на підприємства паливно - енергетичного комплексу, а також інших учасників розрахунків, які мають або перед якими є заборгованість, що виникла внаслідок неповних розрахунків за енергоносії.

До учасників розрахунків віднесені підприємства паливно-енергетичного комплексу, суб'єкти господарської діяльності, розпорядники коштів державного та місцевих бюджетів, державні цільові фонди, Державний комітет України з державного матеріального резерву, правонаступники ліквідованих фондів, що були передбачені законодавством, розпорядник цільового галузевого фонду створення ядерно-паливного циклу Міністерства палива та енергетики України, які мають дебіторську або кредиторську заборгованість та здійснюють заходи щодо її погашення на умовах, визначених цим Законом (пункт 1.3 статті 1 Закону №2711).

Згідно з пунктом 1.4 статті 1 Закону № 2711 до заборгованості відноситься сума коштів, підтверджена учасниками розрахунків на розрахункову дату, яка: 1) підлягає сплаті за товари, роботи (послуги), спожиті у процесі виробництва (видобутку), передачі (транспортування) та/або постачання енергоносіїв, відповідно до укладених договорів або з інших підстав, передбачених законом, у тому числі суми пені, штрафних та фінансових санкцій, але не сплачена; 2) є податковим боргом та підлягає сплаті, але не сплачена, до бюджетів усіх рівнів та державних цільових фондів, у тому числі ліквідованій; 3) підлягає сплаті, але не сплачена, до цільового галузевого фонду створення ядерно-паливного циклу Міністерства палива та енергетики України; 4) передбачена видатками бюджетів усіх рівнів, але не отримана суб'єктами господарської діяльності, у тому числі за пільгами та субсидіями, для сплати за спожиті енергоносії; 5) підлягає сплаті і виникла внаслідок відсутності у Державному бюджеті України минулих років видаткових статей або передбачення видатковими статтями часткового фінансування видатків для розрахунків за енергоносії, у тому числі за пільгами та субсидіями (трансфертами), спожиті підприємствами, організаціями, закладами та установами, які фінансуються з бюджетів усіх рівнів.

Наведеною нормою встановлено вичерпний перелік сум коштів, що підпадають під визначення заборгованості при застосуванні цього Закону, на які поширюється положення пункту 15 частини 1 статті 37 Закону №606 щодо обов'язкового зупинення виконавчого провадження.

Відповідно до положень Закону №2711 його дія поширюється на підприємства паливно-енергетичного комплексу та суб'єктів господарської діяльності, зазначених в пункті 1.3 статті 1, щодо заборгованості, яка виникла внаслідок несплати або неповних розрахунків за енергоносії.

Отже, фізична особа ОСОБА_3 не відноситься до учасників розрахунків відповідно до Закону України від 23 червня 2005 року № 2711- IV «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу», борг ВАТ «ЕК «Дніпрообленерго» не є боргом у сфері енергопостачання (енергоспоживання) чи за не сплату електроенергії або податковим боргом. Спірний борг ВАТ «ЕК «Дніпрообленерго» виник через заподіяння ОСОБА_3 матеріальних збитків та моральної шкоди, яких вона зазнала внаслідок надання їй ВАТ «ЕК «Дніпрообленерго» неякісної продукції. Борг ВАТ «ЕК «Дніпрообленерго»- це сума коштів (борг) по відшкодуванню збитків, яких зазнала фізична особа, внаслідок порушення ВАТ «ЕК «Дніпрообленерго» умов договору по постачанню електроенергії належної якості (і які воно повинне відшкодувати на підставі Закону України «Про захист прав споживачів»), на які не поширюються норми Закону № 2711, а тому віднесення ВАТ «ЕК «Дніпрообленерго» до реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону № 2711, не є підставою для зупинення виконавчого провадження ВП №25647244.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 листопада 2010 року частково задоволено апеляційну скаргу ВАТ «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго». Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2009 року в частині стягнення з ВАТ «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго» на користь ОСОБА_3 моральної шкоди змінено, зменшено суму стягнення з 50 000 грн. до 10 000 грн. В решті рішення суду залишено без змін, а саме: стягнуто з ВАТ «ЕК «Дніпрообленерго» м. Дніпропетровськ на користь ОСОБА_3 - 109 734 грн. 80 копійок у відшкодування матеріальних збитків та 2 330 грн. 36 копійок судових витрат.

22 грудня 2010 року Кіровським районним судом м. Дніпропетровська видано виконавчий лист по справі за позовом ОСОБА_3 до ВАТ «ЕК «Дніпрообленерго» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

На підставі заяви скаржника від 01 квітня 2011 року постановою від 05 квітня 2011 року державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 було відкрито виконавче провадження ВП №25647244 та запропоновано боржнику самостійно виконати вимоги виконавчого документу у строк до 12 квітня 2011 року.

Боржником - ВАТ «ЕК «Дніпрообленерго» вимоги постанови про відкриття виконавчого провадження добровільно виконано не було. Оскільки у підрозділі примусового виконання рішень відділу виконавчого провадження Головного управління юстиції у Дніпропетровській області перебуває на виконанні зведене виконавче провадження про стягнення з ВАТ «ЕК «Дніпрообленерго» на користь стягувачів, було винесено постанову від 13 квітня 2011 року про приєднання виконавчого провадження ВП №25647244 до зведеного виконавчого провадження №2801722.

Старшим державним виконавцем підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 при примусовому виконанні рішення згідно виконавчого листа №2-1799/2010 від 22 грудня 2010 року, яким Кіровським районним судом м. Дніпропетровська зобов'язано стягнути з ВАТ «ЕК «Дніпрообленерго» м. Дніпропетровськ на користь ОСОБА_3- 109 734 грн. 80 копійок у відшкодування матеріальних збитків, 10 000 грн. у відшкодування моральної шкоди та 2 330 грн. 36 копійок судових витрат, а всього 122 065 гривень, 16 копійок, було встановлено, що в матеріалах зведеного провадження знаходиться копія виписки з реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу», відповідно до якої боржника - ВАТ «Енергопостачальна компанія «Дніпрообленерго» було внесено до реєстру 28 листопада 2005 року. Оскільки статтею 3 Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу»встановлено строк закінчення процедури погашення заборгованості підприємствами паливно-енергетичного комплексу до 01 січня 2013 року, то на підставі п.15 ст. 37, ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» старшим державним виконавцем Антоновим Є.М. постановою від 13 квітня 2011 року було зупинено виконавче провадження ВП №25647244 з примусового виконання рішення.

Ст.124 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» № 3477-1V dsl 23/02/2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «Куценко проти України»(рішення від 10 грудня 2009 року, заява № 41936/05) Європейський Суд з прав людини встановив, що у цій справі мало місце порушення пункту 1 статті 6 Конвенції, порушення статті 13 Конвенції та порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, оскільки судове рішення не виконувалось внаслідок того, що виконавче провадження декілька разів з різних підстав було зупинено (а саме, процедура банкротства боржника та введення мораторію відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» від 2005 року) і заборгованість залишалася несплаченою.

Згідно ст.2 Закону України «Про виконавче провадження»№606-Х1V від 21.04.1999 року примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Відповідно до Закону України "Про державну виконавчу службу" примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділів державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських управлінь юстиції, районних, міських (міст обласного значення), районних в містах відділів державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції (далі - державні виконавці).

Відповідно до статті 1 Закону України від 24 березня 1998 року № 202/98-ВР «Про державну виконавчу службу»(надалі Закон №202) завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом. Статтею 3 Закону №202 визначено, що виконання рішень, перелік яких встановлено законом, покладається на державних виконавців.

Статтею 6 Закону №606 встановлені гарантії прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні. Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Рішення, дії або бездіяльність державного виконавця можуть бути оскаржені в порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 11 Закону №606 визначено обов'язки і права державних виконавців при примусовому виконанні рішень, відповідно до яких державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Здійснювати заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Згідно з пунктом 15 частини 1 статті 37 Закону № 606 виконавче провадження підлягає обов'язковому зупиненню, зокрема, у випадку внесення підприємства паливно- енергетичного комплексу до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно- енергетичного комплексу».

В статті 2 Закону України від 23 червня 2005 року № 2711-ІV «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу»(надалі -Закон №2711) зазначено, що цей закон регулює відносини, пов'язані з проведенням комплексу заходів, спрямованих на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу та поширюється на підприємства паливно- енергетичного комплексу, а також інших учасників розрахунків, які мають або перед якими є заборгованість, що виникла внаслідок неповних розрахунків за енергоносії.

До учасників розрахунків віднесені підприємства паливно-енергетичного комплексу, суб'єкти господарської діяльності, розпорядники коштів державного та місцевих бюджетів, державні цільові фонди, Державний комітет України з державного матеріального резерву, правонаступники ліквідованих фондів, що були передбачені законодавством, розпорядник цільового галузевого фонду створення ядерно-паливного циклу Міністерства палива та енергетики України, які мають дебіторську або кредиторську заборгованість та здійснюють заходи щодо її погашення на умовах, визначених цим Законом (пункт 1.3 статті 1 Закону №2711).

Згідно з пунктом 1.4 статті 1 Закону № 2711 до заборгованості відноситься сума коштів, підтверджена учасниками розрахунків на розрахункову дату, яка: 1) підлягає сплаті за товари, роботи (послуги), спожиті у процесі виробництва (видобутку), передачі (транспортування) та/або постачання енергоносіїв, відповідно до укладених договорів або з інших підстав, передбачених законом, у тому числі суми пені, штрафних та фінансових санкцій, але не сплачена; 2) є податковим боргом та підлягає сплаті, але не сплачена, до бюджетів усіх рівнів та державних цільових фондів, у тому числі ліквідованій; 3) підлягає сплаті, але не сплачена, до цільового галузевого фонду створення ядерно-паливного циклу Міністерства палива та енергетики України; 4) передбачена видатками бюджетів усіх рівнів, але не отримана суб'єктами господарської діяльності, у тому числі за пільгами та субсидіями, для сплати за спожиті енергоносії; 5) підлягає сплаті і виникла внаслідок відсутності у Державному бюджеті України минулих років видаткових статей або передбачення видатковими статтями часткового фінансування видатків для розрахунків за енергоносії, у тому числі за пільгами та субсидіями (трансфертами), спожиті підприємствами, організаціями, закладами та установами, які фінансуються з бюджетів усіх рівнів.

Наведеною нормою встановлено вичерпний перелік сум коштів, що підпадають під визначення заборгованості при застосуванні цього Закону, на які поширюється положення пункту 15 частини 1 статті 37 Закону №606 щодо обов'язкового зупинення виконавчого провадження.

Відповідно до положень Закону №2711 його дія поширюється на підприємства паливно-енергетичного комплексу та суб'єктів господарської діяльності, зазначених в пункті 1.3 статті 1, щодо заборгованості, яка виникла внаслідок несплати або неповних розрахунків за енергоносії.

Таким чином, ОСОБА_3 не відноситься до учасників розрахунків відповідно до Закону України від 23 червня 2005 року № 2711- IV «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу», борг ВАТ «ЕК «Дніпрообленерго» не є боргом у сфері енергопостачання (енергоспоживання) чи за не сплату електроенергії або податковим боргом. Спірний борг ВАТ «ЕК «Дніпрообленерго» виник через заподіяння ОСОБА_3 матеріальних збитків та моральної шкоди, яких вона зазнала внаслідок надання їй ВАТ «ЕК «Дніпрообленерго» неякісної продукції. Борг ВАТ «ЕК «Дніпрообленерго»- це сума коштів (борг) по відшкодуванню збитків, яких зазнала фізична особа, внаслідок порушення ВАТ «ЕК «Дніпрообленерго» умов договору по постачанню електроенергії належної якості (і які воно повинне відшкодувати на підставі Закону України «Про захист прав споживачів»), на які не поширюються норми Закону № 2711, а тому віднесення ВАТ «ЕК «Дніпрообленерго» до реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу, які беруть участь у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону № 2711, не є підставою для зупинення виконавчого провадження ВП №25647244.

Приписи пункту 15 частини 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» визначають дві обов'язкові умови, які зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження: 1) внесення підприємства паливно-енергетичного комплексу до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу - суб'єктивна ознака, що має місце у межах спірних відносин, та 2) участь зазначеного підприємства у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України № 2711 «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» - об'єктивна умова, яка в свою чергу включає характер та термій виникнення заборгованості.

Непричетність заборгованості ВАТ «ЕК «Дніпрообленерго» перед стягувачем (скаржником) у виконавчому провадженні до такої, що погашається за процедурою Закону № 2711, унеможливлює застосування приписів пункту 15 частини 1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження» до спірних правовідносин.

Доказів, які спростовували доводи скаржниці, державний виконавець Антонов Є.М. суду не надав.

Приписи пункту 15 частини 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» визначають дві обов'язкові умови, які зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження: 1) внесення підприємства паливно-енергетичного комплексу до Реєстру підприємств паливно-енергетичного комплексу - суб'єктивна ознака, що має місце у межах спірних відносин, та 2) участь зазначеного підприємства у процедурі погашення заборгованості відповідно до Закону України № 2711 «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» - об'єктивна умова, яка в свою чергу включає характер та термій виникнення заборгованості.

Непричетність заборгованості ВАТ «ЕК «Дніпрообленерго» перед стягувачем (скаржником) у виконавчому провадженні до такої, що погашається за процедурою Закону № 2711, унеможливлює застосування приписів пункту 15 частини 1 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження»до спірних правовідносин.

Метою застосування Закону України № 2711 є сприяння поліпшенню фінансового становища підприємств паливно-енергетичного комплексу, запобіганню їх банкрутства та підвищенню рівня інвестиційної привабливості шляхом урегулювання процедурних питань та впровадження механізмів погашення заборгованості, надання суб'єктам господарської діяльності права їх застосування, визначення порядку взаємодії органів державної влади та органів місцевого самоврядування, розпорядників бюджетних коштів із суб'єктами господарської діяльності щодо застосування механізмів погашення заборгованості. Таким чином, зупинення виконавчого провадження щодо стягнення сум заборгованостей з боржника, що має із стягувачем взаємовідносини, які не регулюються Законом України № 2711 «Про заходи, спрямовані на забезпечення сталого функціонування підприємств паливно-енергетичного комплексу» є нічим іншим, як забезпечення державним виконавцем умов по ухиленню від виконання поточних зобов'язань суб'єктом господарювання.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які могли б потягнути за собою скасування ухвали суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а ухвала суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 307, 312, 314 ЦПК України, колегiя суддiв

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень відділу державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Дніпропетровській області - ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 06 червня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: