АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
22ц-8246/11 Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1
Категорія 56 Доповідач - Каратаєва Л.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 серпня 2011 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого

суддів

ОСОБА_2,

ОСОБА_3, ОСОБА_4,

при секретарі Куць О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" на рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 09 березня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" про відшкодування шкоди,

встановила:

У грудня 2010 року позивач звернувся до суду з позовом до ВАТ Павлоградвугілля, посилаючись на отримання професійного захворювання за часи роботи у тяжких та шкідливих умовах вугільної промисловості за трудовим договором з ВАТ Павлоградвугілля, через що йому, згідно довідки МСЕК від 22 лютого 2010 року встановлено сукупно 65% стійкої втрати професійної працездатності, та ІІІ групу інвалідності безстроково, він пережив душевних страждань через втрачене здоров'я, у зв'язку з чим просив виплатити йому страхову виплату за моральну шкоду в сумі 20 000 гривень.

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 09 березня 2011 року позов задоволено частково, стягнуто з ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" на користь ОСОБА_5 відшкодування моральної шкоди в сумі 6500,00 грн., Вирішено питання про розподіл судових витрат; В задоволені решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля" посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, в зв'язку з чим ставить питання про скасування судового рішення з ухваленням нового рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційних скарг, колегія суддів дійшла висновку, що судове рішення скасуванню не підлягає, виходячи з наступного.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що позивач утратив працездатність внаслідок професійного захворювання, отриманого на виробництві, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання трудових обов'язків, а тому, у звязку із внесеними до Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності" змінами від 23.02.2007 року, відшкодувати завдану йому втратою працездатності моральну шкоду повинен роботодавець, який не створив безпечних умов праці.

Встановлено судом і підтверджується матеріалами справи, що за час роботи позивач отримав професійне захворювання, через що за висновком МСЕК від 22 лютого 2010 року ОСОБА_5 встановлено сукупно 65% стійкої втрати професійної працездатності, з яких 30% - радикулопатія первинно, 20% - дефартрози первинно, 10% - ХОЗЛ - первинно, 5% - в/с полінейропатія первинно і третю групу інвалідності безстроково.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких ч. 2 указаної статті цього Кодексу покладено на власника або уповноважений ним орган.

Статтею 2371 КЗпП України передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У зв'язку з тим, що відповідно до ст. 2371 КЗпП України відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому вказаною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як установлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання ОСОБА_6 трудових обов'язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відшкодування на користь ОСОБА_6 моральної шкоди з ПАТ "ДТЕК Павлоградвугілля".

Зупиненням, а в подальшому й скасуванням права громадян, що потерпіли від нещасних випадків на виробництві, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції Закону України "Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності", саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 2371 КЗпП України їм надано право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Присуджений розмір страхової виплати судом першої інстанції належним чином вмотивований з урахуванням усіх обставин, що визнані судом істотними, відповідно до засад цивільного законодавства та ст.2371 КЗпП України.

Виходячи з викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що наведені в апеляційній скарзі доводи висновків місцевого суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці і оскаржуване рішення судом першої інстанції ухвалене з додержанням норм процесуального права та у відповідності з нормами матеріального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "ДТЕК Павлоградвугілля" - відхилити.

Рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 09 березня 2011 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Судді