справа №2-6239/11
року          Жовтневий районний суд
у складі: головуючого судді –Брага А.В.,
при секретарі –Лампіки О.В.,
за участю представника позивача
розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом Публічного акціонерного
товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2»до
ОСОБА_3 про стягнення заборгованості –
16 листопада 2010 року до Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська
звернувся із вищевказаним позовом
представник позивача, пославшись в
обґрунтування позовних вимог на
наступне. 20 листопада 2007 року між
позивачем та відповідачем укладено
кредитний договір, за умовами якого
позивачем відповідачу надані кредитні
чергу, відповідач зобов’язався
повернути кредитні кошти до 19
листопада 2010 року, сплативши
відповідні відсотки за користування
кредитом, а також інші обов’язкові
платежі. Оскільки відповідач взяті на
себе договірні зобов’язання належним
чином не виконує, позивач звернувся до
суду із позовною вимогою про стягнення
з відповідача на свою користь суми
заборгованості, яка станом на 08
Також представник позивача просив суд
покласти на відповідача судові
Представник позивача позовні вимоги
підтримав, наполягав на їх задоволенні
Відповідач в судове засідання не
з’явилась, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлялась
Враховуючи дані обставини, суд вважає
за можливе на підставі ст.ст.169, 224 ЦПК
України здійснити розгляд даної
цивільної справи в заочному порядку
відповідно до Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК
Вислухавши пояснення представника
позивача, дослідивши матеріали
цивільної справи, суд приходить до
наступного висновку з таких підстав.
Судом встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.
В судовому засіданні встановлено, що
між позивачем, як кредитором, та
відповідачем, як позичальником, 20
листопада 2007 року укладено кредитний
договір №100/гр, за умовами якого
позивач зобов’язався надати
відповідачу кредитні кошти в розмірі
зобов’язався повернути вказані
кредитні кошти до 19 листопада 2010 року
щомісячними платежами, сплатити 24%
річних за користування кредитними
коштами, а також інші обов’язкові
платежі. За неналежне виконання
зобов’язань із своєчасного повернення
суми кредиту, сплати відсотків за
користування кредитом позичальник
сплачує банку штраф в розмірі 25% від
суми неналежно виконаного грошового
зобов’язання. Окрім того, умовами
вказаного кредитного договору
передбачено право банку вимагати
дострокового виконання боргових
зобов’язань, в цілому або у визначеній
частині у випадку невиконання
позичальником своїх боргових
зобов’язань. Викладені обставини
підтверджуються копією кредитного
договору №100/гр від 20 листопада 2007 року.
Із матеріалів справи встановлено, що
відповідач не виконує належним чином
взяті на себе договірні зобов’язання
за кредитним договором №100/гр від 20
листопада 2007 року, внаслідок чого
утворилась заборгованість, розмір якої
станом на 08 листопада 2010 року склав
–заборгованість по кредиту, 4862,22
гривень –заборгованість по сплаті
процентів за користування кредитом,
1717,82 гривень –штраф за пропуск
платежів, за несвоєчасне повернення
кредиту, сплату процентів за
користування кредитом. Викладене
підтверджується розрахунком
заборгованості за кредитним договором
№100/гр від 20 листопада 2007 року станом на
08 листопада 2010 року.
Правовідносини, які виникли між
сторонами, окрім положень вказаного
вище договору, врегульовані нормами
Цивільного кодексу України.
Так, відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України
кожна особа має право звернутися до
суду за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.
Відповідно до норм ст.ст.11, 525, 629 ЦК
України підставами для виникнення
цивільних прав та обов’язків, зокрема,
є договір, який є обов’язковим для
виконання сторонами, одностороння
відмова від зобов’язання або
одностороння зміна умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом. Різновидом
договору є кредитний договір, який
обов’язково укладається в письмові
формі (ст.1054, 1055 ЦК України).
Нормою ст.1054 ЦК України визначено, що за
кредитним договором банк або інша
фінансова установа (кредитодавець)
зобов'язується надати грошові кошти
(кредит) позичальникові в розмірі та на
умовах, встановлених договором, а
позичальник зобов'язується повернути
кредит та сплатити проценти.
Відповідно до норми ст.1050 ЦК України, в
контексті положення ст.1054 ч.2 ЦК
України, якщо кредитним договором
встановлений обов’язок позичальника
повернути кредит частинами (з
розстроченням), то в разі прострочення
повернення чергової частини кредитор
має право вимагати дострокового
повернення частини кредиту, що
залишилась зі сплатою процентів.
Згідно до ст.526 ЦК України зобов’язання
має виконуватись належним чином
відповідно до умов договору та вимог
цього Кодексу. Частиною 1 ст.530 ЦК
України передбачено, що якщо у
зобов’язанні встановлений строк
(термін) його виконання, то воно
підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст.ст.610, 611 ЦК України
порушенням зобов’язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов’язання
(неналежне виконання). У разі порушення
зобов’язання настають правові
наслідки, встановлені договором або
законом, зокрема сплата неустойки,
різновид якої є штраф (ст.549 ЦК України).
При цьому право на неустойку виникає
незалежно від наявності у кредитора
збитків, завданих невиконанням або
неналежним виконанням зобов’язання
(ст.550 ЦК України).
Нормою ст.625 ч.1 ЦК України передбачено,
що боржник не звільняться від
відповідальності за неможливість
виконання ним грошового зобов’язання.
Згідно ст.16 ЦК України однією із форм
судового захисту цивільних прав та
інтересів є примусове виконання
Отже, вирішуючи питання щодо позовних
вимог позивача за кредитним договором
№100/гр від 20 листопада 2007 року,
приймаючи до уваги, що в судовому
засіданні знайшов підтвердження факт
укладення між позивачем та
відповідачем даного договору із
дотримання вимог діючого
законодавства, а також встановлено
невиконання відповідачем, на відміну
від позивача, своїх зобов’язань за
даним договором, та встановлено
наявність у позивача права вимагати
дострокового повернення кредиту і
наявність обов’язку відповідача
здійснити таке дострокове повернення,
суд приходить до висновку, що позовні
вимоги позивача є обґрунтованими, а
отже підлягають задоволенню в повному
Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд на підставі ст.88 ЦПК
України, враховуючи результат
вирішення справи, вважає за необхідне
стягнути з відповідача на користь
позивача, понесені останнім при
зверненні до суду судові витрати по
сплаті судового збору (державного мита)
на суму 156,73 гривні та витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи у розмірі 120 гривень,
сплата яких підтверджується
відповідними платіжними дорученнями.
На підставі вищевикладеного, керуючись
ст. ст. 11, 16, 509, 526, 530, 536, 549, 550, 1048, 1050, 1054
Цивільного кодексу України, ст. ст. 10, 11,
57, 60, 61, 88, 110, 209, 212-215, 223 –232 ЦПК України,
суд –
Позов, –задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь
Публічного акціонерного товариства
«Всеукраїнський ОСОБА_2
банк»заборгованість за Кредитним
договором №100/гр. від 20.11.2007 року в сумі
Судові витрати покласти на
відповідача, стягнувши з ОСОБА_3 на
користь Публічного акціонерного
товариства «Всеукраїнський ОСОБА_2
банк»судовий збір в сумі 156, 73 гривні та
120, 00 гривень витрат на інформаційно
–технічне забезпечення розгляду
судової справи.
Заочне рішення суду набирає законної
сили в порядку передбаченому ст. ст. 223,
Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача про перегляд
заочного рішення, яка може бути подана
відповідачем протягом десяти днів з
дня отримання копії рішення.
Заочне рішення суду може бути
оскаржено позивачем в апеляційному
порядку до апеляційного суду
Дніпропетровської області через суд
першої інстанції шляхом подання
протягом десяти днів з дня
проголошення рішення апеляційної
Суддя          А.В. Брага