АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія - 52 (І) ОСОБА_1 Доповідач Михайлів Л.В.
У Х В А Л А

Іменем України

29 листопада 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Михайлів Л.В.

суддів: Митрофанової Л.В., Соколан Н.О.

при секретарі: Бондаренко І.В.

за участю: позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «МК-Монтаж» - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 25 серпня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 з обмеженою відповідальністю «МК-Монтаж» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, моральної шкоди та незаконно утриманих при звільненні сум, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2011 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ТОВ «МК-Монтаж» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, моральної шкоди та незаконно утриманих при звільненні сум.

В обґрунтування позову зазначив, що 25.11.2010 року його було прийнято на посаду стропальника ТОВ «МК-Монтаж» з випробувальним терміном один місяць, а наказом № 625 від 20.12.2010 року - звільнено з займаної посади з 17.12.2010 року у звязку з тим, що не пройшов випробувального терміну.

Уточнивши позовні вимоги, просив суд поновити його на посаді стропальника ТОВ «МК-Монтаж», стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 17.12.2010 року по день поновлення на роботі, моральну шкоду в сумі 3700 грн., а також витрати на спецодяг та взуття в сумі 465,17 грн.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 25 серпня 2011 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «МК-Монтаж» на користь ОСОБА_2 467,17 грн., які були незаконно утримані при його звільненні за спецодяг, зобовязавши ОСОБА_2 повернути виданий підприємством спецодяг відповідачу.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ТОВ «МК-Монтаж» на користь держави 51 грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, посилаючись на порушення відповідачем процедури звільнення, а саме: відсутність КТС при його звільненні, порушення техніки безпеки на підприємстві та необґрунтованість довідної записки ОСОБА_5

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено, що за наказом № 592 від 24.11.2010 року ОСОБА_2 прийнято з 25.11.2010 року на посаду стропальника 4 розряду з випробувальним терміном 1 місяць.

Наказом №625 від 20.12.2010 року позивача звільнено з посади стропальника з 17.12.2010 року як такого, що не витримав випробування.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_2 про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, суд першої інстанції керувався ст.ст. 28, 43-1 КЗпП України й виходив з законності звільнення та відсутності порушення відповідачем трудових прав позивача.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 в частині стягнення на його користь 467,17 грн. за спецодяг, суд першої інстанції виходив з того, що вказані кошти утримано відповідачем з заробітної плати позивача без достатніх на те правових підстав.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 26 КЗпП України метою випробування при прийнятті на роботу є перевірка відповідності працівника роботі, яка йому доручається.

Як передбачено ч.2 ст. 28 КЗпП України якщо протягом строку випробування встановлено невідповідність працівника роботі, на яку його прийнято, власник або уповноважений ним орган протягом цього строку вправі розірвати трудовий договір.

Отже, підставою для звільнення за результатами випробування може бути тільки невідповідність працівника посаді, на яку він прийнятий.

При цьому, вирішення питання відповідності працівника займаній посаді є правом роботодавця, який приймає таке рішення за наслідками роботи працівника в період строку випробування.

Як вбачається з матеріалів справи, 17.12.2010 року на імя начальника ТОВ «МК-Монтаж» звернувся начальник цеху підприємства ОСОБА_6 з доповідною запискою про невідповідність ОСОБА_2 займаній посаді, в якій зокрема зазначено, що він на робочому місці веде себе неадекватно, не реагує на команди, наслідком чого стало падіння конструкції вантажу (а.с. 36). Аналогічні факти викладені й в доповідній записці від 17.12.2010 року у майстра ОСОБА_5 на імя начальника цеху (а.с. 37).

Крім того, як встановлено судом першої інстанції та не заперечувалося самим позивачем в суді апеляційної інстанції, дійсно мав місце факт зриву вантажу.

Отже, установивши, що позивач ОСОБА_2 не пройшов випробування через його невідповідність посаді стропальника, на яку його прийнято, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про підставність розірвання відповідачем укладеного з позивачем трудового договору.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про порушення техніки безпеки на підприємстві та необґрунтованість доповідної записки ОСОБА_5 спростовуються матеріалами справи та результатами перевірки підприємства, проведеної 08.12.2011 року спеціалістами Управління праці та соціального захисту населення сумісно з представником районної СЕС, якими не встановлено порушень трудового законодавства відносно ОСОБА_2 (а.с. 65-67).

Не погоджується колегія суддів й з доводами апеляційної скарги позивача щодо недотримання відповідачем процедури його звільнення у звязку з відсутністю комісії по трудових спорах при його звільненні, оскільки діючим законодавством не передбачено присутність останньої при вирішенні питання про звільнення працівника. Натомість ч.2 ст. 28 та ч.1 ст. 225 КЗпП України передбачено право працівника на звернення до комісії по трудових спорах підприємства з питання оскарження розірвання трудового договору з підстави, встановленої ч.2 ст. 28 КЗпП України. ОСОБА_2 в суді апеляційної інстанції не заперечував, що до комісії по трудових спорах підприємства в порядку, встановленому для розгляду трудових спорів, він не звертався, а одразу оскаржив своє звільнення до суду.

Отже, оскільки звільнення позивача здійснено у відповідності до вимог чинного трудового законодавства, то його вимоги про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди є необґрунтованими й задоволенню не підлягають, про що обґрунтовано зазначив суд першої інстанції в ухваленому ним рішенні.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає нормам матеріального і процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, в той час як доводи апеляційної скарги правильності висновків суду не спростовують, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін, відповідно до ст. 308 ЦПК України.

Рішення суду в частині задоволення позову та розподілу судових витрат не оскаржується.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 25 серпня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: