АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 26 ( 3 ) Доповідач Братіщева Л.А.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

«16» березня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Братіщевої Л.А.

суддів: Савіної Г.О., Турік В.П.

при секретарі: Бадалян Н.О.

за участю: представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 13 грудня 2010 року за позовом ОСОБА_2 до відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат», 3 особа Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області, про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2010 року ОСОБА_2 звернувся із позовом до ВАТ «Криворізький залізорудний комбінат» (надалі ВАТ «Кривбасзалізорудком»), 3 особа - Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області (далі Відділення Фонду) про відшкодування моральної шкоди і в обґрунтування своїх позовних вимог вказав, що з 1990 року по 2009 рік працював підземним гірничим робітником ш. ім. Леніна ВАТ «Кривбасзалізорудком» у шкідливих умовах праці, в результаті чого отримав професійне захворювання.

Висновком МСЕК від 16.03.2009р. йому первинно встановлено 45% втрати професійної працездатності та 3 група інвалідності. При переогляді у 2010 року встановлено 35% втрати працездатності безстроково.

Посилаючись на ці обставини просив суд стягнути з відповідача 63490грн. у відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 13 грудня 2010 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково, з ВАТ «Кривбасзалізорудком» на користь ОСОБА_2 стягнуто 50тис. грн. у відшкодування моральної шкоди та користь держави судовий збір в сумі 8,50грн. та 15грн. витрат на ІТЗ розгляду справи.

В апеляційній скарзі відповідач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову позивачу у позові з тих підстав, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права.

Зокрема відповідач вважає, що визначений судом першої інстанції розмір суми моральної шкоди не відповідає засадам розумності; не враховано відсоток втрати професійної працездатності; факт спричинення позивачу моральної шкоди не було встановлено висновками МСЕК на які покладено обовязок встановлення факту заподіяння моральної шкоди.

Також, судом помилково до спірних правовідносин застосовано норми ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України та не вірно визначив норми, якими регулюються спірні правовідносини.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ВАТ «Кривбасзалізорудком» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 1990 року по 2009 рік працював підземним гірничим робітником у шкідливих умовах праці на ш. ім.. Леніна ВАТ «Кривбасзалізорудком».

Рішенням ЛЕК НДІ від 2009р. позивачу встановлено професійне захворювання.

Висновком МСЕК від 16.03.2009 року йому первинно встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 45% з яких 35% - по ВСП, 5% по хронічному бронхіту і 5% по катаракті та встановлена 3 група інвалідності (а.с. 10, 11). При переогляді у 2010 році встановлено 35% втрати професійної працездатності безстроково (а.с. 9).

На підставі встановлених обставин суд першої інстанції дійшов висновку про відшкодування позивачу у звязку з отриманими ним на виробництві професійними захворюваннями моральної шкоди відповідачем.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з акту розслідування професійного захворювання від 03.02.2009 року, затвердженого головним Державним санітарним лікарем Тернівського району встановлена причина професійного захворювання позивача робота протягом 18 років 5 місяців в умовах важкої фізичної праці, запиленості повітря робочої зони пилом, що перевищувала ГДК, несприятливого мікроклімату і 5 років запиленості повітря ТНТ повітря робочої зони, що перевищувала ГДК, які виникли в результаті порушення керівництвом підприємства, де працював хворий, ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці».

Виходячи з викладеного, доводи відповідача про відсутність обовязку підприємства відшкодовувати моральну шкоду завдану позивачу з тих підстав, що останній є субєктом страхування від нещасного випадку на виробництві, суперечать нормам діючого законодавства, оскільки Законом України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV в редакції, що діяла на час встановлення позивачеві вперше стійкої втрати працездатності, передбачено, що відшкодування Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України застрахованим і членам їх сімей моральної (немайнової) шкоди, отриманої внаслідок ушкодження здоровя припинено з 01 січня 2008 року незалежно від часу настання страхового випадку.

Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення № 20-рп/2008 (справа про страхові виплати), зазначив, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Як зазначалося вище, вперше стійку втрату професійної працездатності по професійному захворюванню та 3 групу інвалідності позивачу було встановлено 16.03.2009 року, що підтверджується висновком МСЕК (а.с. 11), отже саме з цього часу у позивача виникло право на відшкодування моральної шкоди.

Також спростовуються й доводи відповідача щодо відсутності підстав відшкодування ОСОБА_2 моральної шкоди, оскільки, факт заподіяння такої шкоди у звязку з отриманими ним професійними захворюваннями встановлений в судовому засіданні. Так, позивач не може вести активний спосіб життя,, його турбують кашель, біль у грудях, зміни у життєвих відносинах викликають у нього моральні страждання, він переносить фізичні страждання, не може реалізувати своє бажання працювати, матеріально забезпечувати себе та свою сімю, позбавлений нормальних життєвих звязків, що вимагає додаткових зусиль для організації його життя.

Однак, колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню на користь позивача, визначений судом без урахуванням роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р. з подальшими змінами, відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку, ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, характер професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретні обставини по справі.

На думку колегії суддів, розмір моральної шкоди, визначеної судом першої інстанції, є завищеним.

За таких обставин, колегія суддів, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, й, беручи до уваги конкретні обставини по справі, характер отриманих позивачем захворювань, і пов'язані з ними фізичні і моральні страждання позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, і наслідків, що наступили, вважає необхідним змінити рішення суду, зменшити розмір стягнутої моральної шкоди з відповідача на користь позивача з 50000грн до 35000 грн.

Інші доводи ВАТ «Кривбасзалізорудком», викладені в апеляційній скарзі, є безпідставними, оскільки спростовуються матеріалами справи і висновками суду і не можуть бути підставою для скасування рішення.

Суд при постановленні рішення врахував тяжкість фізичних і моральних страждань, їх тривалість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

В іншій частині рішення суду не оскаржується.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.4 ч.1 ст. 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Відкритого акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат»» задовольнити частково.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 13 грудня 2010 року змінити, зменшивши розмір моральної шкоди, стягнутої на користь ОСОБА_2 з 50000 грн. до 35000грн. (тридцяти пяти тис. грн.)

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: