Справа № 2-18/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня2011 року Великобурлуцький районний суд Харківської області в складі головуючого - судді Нестайка Ю.В.

з участю: секретаря судового засідання - Капленко А.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача адвоката ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ майна,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про поділ спільного майна житлового будинку та земельної ділянки, шляхом визнання за нею права власності на 66/100 частин зазначеного майна, яке розташоване за адресою - вул. Молодіжна, 71, с. Жуків Яр Великобурлуцького району Харківської області.

Позивач посилалася на те, що вони з відповідачем перебували у шлюбі з 10.03.2000 року по 28.12.2009 року. За час подружнього життя був побудований жилий будинок, розташований за адресою - вул. Молодіжна, 71, с. Жуків Яр Великобурлуцького району Харківської області (далі-Будинок),- право власності на який оформлено на імя відповідача, а також він отримав у власність земельну ділянку розміром 0,25 га, яка розташована за тією ж адресою. З урахуванням того, що з нею проживає син ОСОБА_5, який потребує постійного лікування і розмір аліментів, який сплачує відповідач, недостатній для належного забезпечення дитини, позивачка просила відступити від принципу рівності часток спільного майна подружжя.

Представник позивача ОСОБА_2, підтримуючи позицію позивача, зазначив, що 98% спірного житлового будинку є спільною власністю сторін спору як майно, набуте за час шлюбу. Наявність договору з Фондом не є перешкодою для задоволення позовних вимог, оскільки на імя відповідача видано свідоцтво про право власності на будинок.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що фактично шлюбно-сімейні відносини з позивачкою припинилися у вересні 2009 року. З того часу вона проживає з іншим чоловіком, а Державний акт на право власності на спірну земельну ділянку на своє імя він отримав 9 грудня 2009 року. На земельній ділянці, яка у 1992 році була надана його батьку для житлового будівництва, його батьки з 1992 по 2001 роки побудували підсобні приміщення, заклали фундамент під жилий будинок. Оскільки коштів для продовження будівництва не вистачало, батько подарував йому недобудований Будинок. Він отримав кредит строком на 20 років в сумі 30000 грн. у Фонді підтримки індивідуального житлового будівництва на селі (далі-Фонд). На суму кредиту Фонд надавав будівельні матеріали, а будівельні роботи, транспортні послуги оплачували батьки, як і щорічні суми погашення кредиту. За умовами договору до повного повернення кредиту Будинок є власністю Фонду.

Представник відповідача ОСОБА_4, підтримуючи позицію відповідача щодо невизнання позову, зазначив, що Будинок побудований повністю за рахунок батьків відповідача. На будівництво, крім кредиту, оформленого на імя відповідача, який погашають батьки, ними додатково витрачено ще близько 40000 грн. До 05.10.2020 року Будинок є власністю Фонду і не може бути поділений.

ОСОБА_6- мати відповідача, як свідок пояснила, що у 1992 році вони з чоловіком вирішили побудувати Будинок. Земельну ділянку та будівельну документацію оформили на чоловіка. Оскільки коштів на будівництво не вистачало, вирішили взяти довгостроковий кредит у Фонді. Зважаючи на їх з чоловіком вік, кредит їм не могли надати. З метою отримання кредиту земельну ділянку і недобудований Будинок переоформили на сина. В рахунок кредиту давали лише основні будівельні матеріали, а інші матеріали, роботу та транспортні послуги оплачували вони з чоловіком. Також з 2003 року погашали кредит, лише у 2009 році син заплатив зі своїх коштів. Вона також виступила поручителем за договором поруки.

Згідно з свідоцтвом про розірвання шлюбу сторони спору зареєстрували розлучення 20 січня 2010 року (а.с. 24).

Сторони визнали факти, що їх шлюб був зареєстрований 10.03.2000 р., шлюбно-сімейні відносини вони припинили і стали проживати окремо з вересня 2009 року.

За договором дарування від 31.01.2001 р. ОСОБА_7 подарував відповідачеві по справі ОСОБА_3 недобудований Будинок з недобудованими надвірними будівлями, при цьому готовність Будинку складала 2%, надвірних будівель 94% (а.с.78).

ОСОБА_3 як Забудовник 26.03.2001 р. уклав з КП «Харківський обласний Фонд підтримки індивідуального житлового будівництва на селі» договір № 0161/0701 про надання кредиту строком до 5 жовтня 2020 року в сумі 30000 грн. на будівництво Будинку. З урахуванням доповнень сума кредиту склала 28453 грн. 06 коп. За умовами договору Забудовник повертає кредит та погашає проценти по ньому щорічно, згідно погодженого графіка, з кінцевим терміном - 5 жовтня 2020 року (а.с. 72-77).

Згідно з п.4.8 зазначеного Договору до повного повернення кредиту забудовником усі зведені забудовником споруди і будівлі є власністю Фонду.

Відповідачем було заявлене клопотання про залучення до участі у справі як третьої особи Фонду. Суд згідно з ст. 36 ЦПК України повідомив Фонд про справу, направив йому відповідні документи.

Від Фонду надійшов лист, в якому висловлена відмова від участі у справі і зазначено з посиланням на п. 4.8 Договору, що на даний час сума непогашеного кредиту складає 22672,94 грн. і до сплати повної суми кредиту Будинок є власністю Фонду (а.с.91).

Згідно з Державним актом на право власності на земельну ділянку, виданим 7 грудня 2009 року, ОСОБА_3 належить на праві власності земельна ділянка площею 0,2500 га, надана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: вул. Молодіжна, буд.71, с. Жуків Яр, Великобурлуцький район, Харківська область (а.с. 22).

Будинок зареєстрований 14.09.2004 р. за Відповідачем згідно з свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серії САА № 291053 (а.с. 66,67).

Дослідивши надані сторонами докази, судом встановлені обставини справи і визначено відповідно до них правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Згідно з ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною 1 статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків.

Згідно з ч.1 ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Оскільки встановлено, що власником Будинку до повного погашення кредиту є Фонд, про що була досягнута домовленість між ОСОБА_3 і Фондом при отриманні кредиту для будівництва Будинку, поділ цього Будинку відповідно до ч.1 ст. 70 СК України до повного погашення кредиту є неможливим, у звязку з чим позов в частині вимоги про поділ Будинку задоволенню не підлягає.

Не може також бути задоволена вимога про поділ земельної ділянки відповідно до ч.4 ст. 120 ЗК України, оскільки право власності на будівлю у звязку з відмовою у позові про поділ Будинку не переходить до кількох осіб.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

ОСОБА_1 у позові відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області шляхом подання апеляційної скарги через Великобурлуцький районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення складений 26 січня 2011 року.

Суддя Ю.В. Нестайко