Справа № 2-3718/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2011 року Рівненський міський суд

під головуванням судді - Ковальова І.М. при секретарі - Гоменюк О.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з Обмеженою Відповідальністю виробничо-торгівельна фірма «Авіас» про примушення до виконання зобовязання, стягнення моральної шкоди та судових витрат, -

встановив

В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги уточнив. Остаточно просить суд зобовязати ОСОБА_2 з Обмеженою Відповідальністю виробничо-торгівельна фірма «Авіас» виконати взяті на себе зобовязання, які виникли з договору купівлі - продажу, а саме провести обмін ОСОБА_1 паливних талонів, які наявні у нього з старого зразка на паливні талони нового зразка у кількості: АИ-95 по Україні - 240 літрів; АИ-95 по м.Рівне - 45 літрів на отримання його довірителем придбаного бензину у відповідача марки АИ-95 в кількості 285 літрів; стягнути з ОСОБА_2 з Обмеженою Відповідальністю виробничо-торгівельна фірма «Авіас» на користь ОСОБА_3 5000,00 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди; 3387,60 грн. в рахунок відшкодування понесених витрат на правову допомогу; та судові витрати по справі, а саме 78,22 грн. сплаченого судового збору та 120,00 грн. витрат на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи в суді.

Свої позовні вимоги аргументує тим, що його довіритель протягом 2008 року придбав у Рівненському представництві ТзОВ ВТФ «Авіас» бензин марки АИ-95 в кількості 285 літрів, на підтвердження даної угоди відповідач надав позивачу пластикові талони на отримання ним купленого бензину, на підставі яких його довіритель мав право отримати свій товар у продавця.

Протягом з 01 вересня 2009 року по 16 жовтня 2010 року відповідач проводив обмін паливних талонів на паливні картки «Авіас». Даний захід, як пояснює відповідач, був зумовлений виявленням фактів підробки паливних талонів. Про такий обмін, відповідач сповіщав своїх споживачів, розмістивши повідомлення у вигляді оголошень в газетах, на автозаправних станціях та на власному сайті. Дана інформація відома позивачу з листів, якими вони з відповідачем обмінювались.

Починаючи з вересня 2010 року позивач намагався обміняти талони, які надав йому відповідач на отримання придбаного бензину, однак йому постійно відмовляють, посилаючись на те, що час обміну вже сплинув.

Протягом вересня - червня 2009 - 2010 років позивач знаходився за межами Рівненської області та не користувався послугами відповідача і не знав про обмін талонів. Жодних листів на його адресу, з повідомленням про обмін талонів, ні позивач ні його близькі не отримували.

Тому, представник позивача просить суд зобовязати відповідача провести обмін ОСОБА_1 паливних талонів, які наявні у ОСОБА_3 з старого зразка на паливні талони нового зразка у кількості: АИ-95 по Україні - 240 літрів; АИ-95 по м.Рівне - 45 літрів на отримання його довірителем придбаного бензину у відповідача марки АИ-95 в кількості 285 літрів.

Крім того, внаслідок неправомірних дій відповідача, позивачу було заподіяно моральну шкоду, яка виразилась у тому, що позивач зобовязаний витрачати свій власний час для написання листів відповідачу, він не може використати куплений ним бензин за його прямим призначенням у звязку з чим несе додаткові збитки. Все це викликає у позивача негативні емоції, дратування, він має поганий настрій, поганий сон. Тому представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь його довірителя заподіяну моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн.

У звязку з порушенням свої прав, позивач вимушений був звернутись за наданням правової допомоги, на підставі чого, він поніс додаткові витрати на правову допомогу в розмірі 3387,60 грн. згідно поданого до суду розрахунку, а також за подачу позову до суду позивач сплатив судові витрати в сумі 198,22 грн., які представник позивача просить суд стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного, представник позивача просить суд заявлені позовні вимоги

задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_2 з Обмеженою Відповідальністю виробничо- торгівельна фірма «Авіас» в судове засідання повторно не з»явився. Про день та час розгляду справи повідомлявся завчасно та належним чином судовими повістками, про що свідчать наявні в матеріалах справи повідомлення про отримання судових повісток рекомендованими листами. Причин своєї неявки суду не повідомив, заяв чи клопотань про перенесення розгляду справи до суду не подавав.

Згідно поданих до суду письмових заперечень, представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позову позивача повністю посилаючись на ті обставини, що позивачем не підтверджено, що між ним та відповідачем мали місце договірні зобовязання, що відповідач порушив умови договору і в односторонньому порядку відмовився від його виконання.

Що стосується позовних вимог позивача стосовно процедури обміну паливних талонів, то відповідач запровадив обмін паливних талонів старого зразку на паливні талони нового зразку у звязку з тим, що за час знаходження в обігу паливних талонів старого зразку, мали місце неодноразові випадки розкрадання вказаних талонів, а також їх підробка, що призводило до збитків ТОВ ВТФ «Авіас». Обмін паливних талонів старого зразку на паливні картки «Авіас» проводився з 01 вересня 2009 року до 15 жовтня 2009 року.

Інформація у формі оголошень щодо обміну паливних талонів була розміщена на всіх АЗС, де відпускалися ПММ по талонах «Авіас», на офіційному сайті ТОВ ВТФ «Авіас», а також у ЗМІ, зокрема оголошення були опубліковані у офіційних виданнях - газетах «Голос України» від 10 вересня 2009 року №169 (4669) та «Урядовий Кур»єр» від 10 вересня 2009 року №165. З 10 січня 2010 року, відповідно до наказу Директора ТОВ ВТФ «Авіас» від 19 січня 2010 року був поновлений обмін пластикових та паперових талонів «Авіас» старого зразку, наявних у юридичних та фізичний осіб.

Обмін талонів ТОВ ВТФ «Авіас» був здійснений з дотриманням норм цивільного, господарського законодавства та законодавства у сфері захисту прав споживачів.

Що стосується позовних вимог позивача про стягнення моральної шкоди, то представник відповідача вважає, що ТОВ ВТФ «Авіас» не чинило будь-яких незаконних дій, адже позивач був заздалегідь, належним чином повідомлений про захід із тимчасового призупинення обміну талонів старого зразка. Також, сумнівними видаються твердження позивача про пережиті ним душевні страждання та погіршення здоров»я, адже жодних доказів на підтвердження таких доводів позивач не надав.

Що стосується позовних вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 3387,61 грн., то позивачем не долучено чек або касовий ордер про оплату послуг адвоката, дані витрати позивачем ніяк не підтверджені.

На підставі викладеного, представник відповідача просить суд у задоволенні позовних вимог позивача відмовити в повному обсязі.

Заслухавши представника позивача, дослідивши надані сторонами письмові докази по справі, матеріали цивільної справи, суд прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

Судом встановлено, що позивач протягом 2008 року придбав у Рівненському представництві ТзОВ ВТФ «Авіас» за готівковий рахунок бензин марки АИ-95 в кількості 285 літрів. Відповідачем на підтвердження укладення даної угоди позивачу були видані пластикові талони в кількості 19 штук, номінальним обємом по 15 літрів кожний, з них які: АИ-95 по Україні - 240 літрів (16 талонів); АИ-95 по м.Рівне - 45 літрів (3 талони) на отримання позивачем на АЗС які належать відповідачу бензину марки АИ - 95 в кількості 285 літрів, який він придбав у відповідача.

Протягом з 01 вересня 2009 року по 16 жовтня 2010 року відповідач проводив обмін паливних талонів на паливні картки «Авіас». Даний захід, як пояснює відповідач, був зумовлений виявленням фактів підробки паливних талонів. Про такий обмін, відповідач сповіщав своїх споживачів, розмістивши повідомлення у вигляді оголошень

в газетах, на автозаправних станціях та на власному сайті. Дана інформація відома позивачу з листів, якими вони з відповідачем обмінювались.

Починаючи з вересня 2010 року позивач намагався обміняти талони, однак йому постійно відмовляють, посилаючись на те, що час обміну вже сплинув.

Протягом вересня - червня 2009 - 2010 років позивач знаходився за межами Рівненської області та не користувався послугами відповідача і не знав про обмін талонів. Газети, в яких публікували оголошення позивач не читав. Жодних листів на його адресу, з повідомленням про обмін талонів, ні позивач ні його близькі не отримували.

Наявні у позивача талони, він не може використати, оскільки вони вважаються талонами старого зразка, а обмінювати їх на талони нового зразка відповідач відмовляється, що позбавляє позивача належним чином розпорядись своєю власністю, а саме бензином марки АИ-95 в кількості 285 літрів, які знаходяться на зберіганні у відповідача.

До пояснень відповідача викладених в письмових запереченнях про те, що позивачем не підтверджено, що між ним та відповідачем мали місце договірні зобовязання, що відповідач порушив умови договору і в односторонньому порядку відмовився від його виконання та в похідних вимогах від основних суд відноситься критично та розцінює їх, як намагання відповідача уникнути цивільно - правових зобовязань, які виникли між учасниками процесу з договору купівлі - продажу, виходячи з наступного.

Відповідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу.

Відповідно до ст.655 ЦК України за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст.656 ЦК України предметом договору купівлі - продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладання договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому.

Відповідно до ч. 1 ст.662 ЦК України продавець зобовязаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі - продажу.

Відповідно до ст.667 ЦК України, якщо право власності переходить до покупця раніше від передання товару, продавець зобовязаний до передання зберігати товар, не допускаючи його погіршення.

Відповідно до ст.669 ЦК України кількість товару, що продається, встановлюється у договорі купівлі продажу у відповідних одиницях виміру або грошовому вираженні. Умова щодо кількості товару може бути погоджена шляхом встановлення у договорі купівлі - продажу порядку визначення цієї кількості.

З досліджених в судовому засіданні пластикових талонів, які предявив представник позивача вбачається, що дані талони належать відповідачу по справі і можуть використовуватись лише на АЗС, які належать відповідачу як в м.Рівне так і по всій території України, на талонах які використовуються по м.Рівне на лицевій стороні в правому кутку зверху зображений герб м.Рівне, в лівому кутку знизу зроблено напис РІВНЕ, на талонах які використовуються по всій території України на лицевій стороні в правому кутку зверху зображений герб України, в лівому кутку знизу зроблено напис УКРАЇНА, на всіх талонах: зверху в лівому кутку цифрами вказана одиниця виміру товару в літрах і зазначено власника, по середині талону зліва на право вказано власника, вказано особовий номер картки та його серію, зображення виконані на фоні кольору прапору України, на звороті кожного талону вказана марка товару АИ-95. Наявність талонів у позивача свідчить про те, що право власності на товар (бензин) в кількості 285 літрів, марки АИ-95 у позивача ( покупця ) перейшло раніше від передання товару, який належить йому на праві власності та зберігається на АЗС які належать відповідачу як по м.Рівне так і по всій території України, крім того з даних талонів вбачається, що сторонами досягнуто істотних умов договору купівлі-продажу товару (бензину) його кількість, встановлена у відповідних одиницях виміру, а саме літрах, марку.

Відповідно до ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Оскільки в судовому засіданні представник позивача заявлені позові вимоги і довів, а саме те, що між його довірителем та відповідачем мали місце договірні зобовязання, які виникли з договору купівлі - продажу, що саме відповідач порушив умови договору купівлі - продажу і в односторонньому порядку відмовився від його виконання, в передачі товару (бензину) в кількості 285 літрів,марки АИ-95, які належать його довірителю на праві власності, представник відповідача даних обставин не спростував, посилання відповідача на ті обставини, що про обмін талонів старого зразка на картки нового зразка позивач був повідомлений належним чином, не заслуговують на увагу, оскільки сама картка є лише підставою видачі предявником товару, який є його власністю і тимчасово зберігається на АЗС, які належать відповідачу, будь-яких документальних даних про те, що позивач незаконним шляхом заволодів пластиковими картками, які просить обміняти на картки нового зразка представник відповідача суду не надав, тому в цій частині позовні вимоги підлягають до задоволення.

Відповідно до ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Що стосується позовних вимог позивача в частині стягнення заподіяної моральної шкоди, то відповідно до ч. 1 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч.І ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до розяснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться у п.5 Постанови від 31 березня 1995 року №4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди , розглядаючи позов про відшкодування такої шкоди, суд повинен з»ясувати, чи підтверджується факт заподіяння потерпілому моральних чи фізичних страждань, за яких обставин і якими діями (бездіяльністю) вони завдані, яким є ступінь вини заподіювача, яких саме моральних чи фізичних страждань зазнав потерпілий, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі він оцінює повязані з ними втрати та з чого при цьому виходить .

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд вважає, що неправомірними діями відповідача позивачу була заподіяна моральна шкода, яка виразилась у душевних стражданнях та переживаннях, у неможливості використання належного йому бензину, що призвело до порушення нормальних життєвих звязків через неможливість використання своєї власності та продовження активного життя. Однак, розмір моральної шкоди, яку позивач просить стягнути на його користь з відповідача, на думку суду є надто завищений, і тому, з врахуванням вимог розумності та справедливості, до стягнення на користь позивача підлягає моральна шкода в розмірі 500,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Як вбачається з досліджених матеріалів справи при подачі позову до суду позивачем було сплачено державне мито в розмірі 78,22 грн., згідно квитанції від 11 квітня 2011 року №1942.100.9 та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді в розмірі 120 грн. згідно квитанції від 11 квітня 2011 року №1942.100.5.

Оскільки рішення прийнято на користь позивача, тому дані судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Що стосується позовних вимог позивача в частині стягнення з відповідача витрат на правову допомогу, то суд вважає, що заявлений розмір витрат є надто завищеним, і тому до стягнення з відповідача на користь позивача підлягають витрати за надану правову допомогу в розмірі 1000,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,60,88,212,213,215,228,294 ЦПК України, ст.ст.22,23,526,655,656,662,667,669,1167 ЦК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з Обмеженою Відповідальністю виробничо-торгівельна фірма «Авіас» про примушення до виконання зобовязання, стягнення моральної шкоди та судових витрат задоволити частково.

Зобов»язати ОСОБА_2 з Обмеженою Відповідальністю виробничо-торгівельна фірма «Авіас» виконати взяті на себе зобовязання, які виникли з договору купівлі - продажу, а саме провести обмін ОСОБА_1 паливних талонів, які наявні у нього з старого зразка на паливні талони нового зразка у кількості: АИ-95 по Україні - 240 літрів; АИ-95 по м.Рівне - 45 літрів на отримання ОСОБА_1 придбаного бензину у відповідача марки АИ-95 в кількості 285 літрів.

Стягнути з ОСОБА_2 з Обмеженою Відповідальністю виробничо-торгівельна фірма «Авіас» на користь ОСОБА_1 500,00 грн. (пятсот гривень нуль копійок) в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди; 1000,00 грн. (одну тисячу гривень нуль копійок) в рахунок відшкодування понесених витрат на правову допомогу; та судові витрати по справі, а саме 78,22 грн. сплаченого судового збору та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді.

Заяву про перегляд заочного рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: