Справа №22-ц-3385/11Головуючий у І інстанціїОСОБА_1
Категорія56Доповідач у 2 інстанції Олійник
УХВАЛА

Іменем України

28 квітня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді Олійника В.І.,

суддів: Матвієнко Ю.О., Панасюка С.П.,

при секретарі Білан К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Славутицького міського суду Київської області від 02 лютого 2011 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_5, про звільнення майна з під арешту, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про скасування ухвали Славутицького міського суду Київської області від 25 вересня 2009 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2, до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики та звільнення з під арешту житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1. Свої позовні вимоги ОСОБА_3 обґрунтовував тим, що вищевказане житлове приміщення відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 21 травня 1995 року було передано у спільну сумісну власність йому - ОСОБА_4 та їх дитині ОСОБА_5 Маючи наміри подарувати свою частку у цій квартирі своїй доньці ОСОБА_5, звернувшись з даного питання до нотаріуса, вперше у вересні 2010 року дізнався про те, що їх квартира знаходиться під арештом на підставі ухвали суду по справі по боргових зобовязаннях його колишньої дружини перед ОСОБА_2 Наявність обтяження на їх квартирі, яка знаходиться у спільній сумісній власності, у вигляді арешту, позбавляє його та інших співвласників укласти між собою договір про визначення розміру їх часток та оформленню ним договору дарування своєї частки на доньку ОСОБА_5

Рішенням Славутицького міського суду Київської області від 02 лютого 2011 року позов задоволено і скасовано ухвалу Славутицького міського суду Київської області від 25 вересня 2000 року про стягнення боргу та звільнення з під арешту житлового приміщення.

В апеляційній скарзі з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права ставиться питання про скасування рішення і ухвалення нового, яким відмовити у задоволенні позову.

Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, виходячи з наступних підстав.

Згідно із Свідоцтва про право власності від 21 травня 1995 року, виданого на підставі розпорядження генерального директора ВО Чорнобильська АЕСза №195-пр від 21 травня 1995 року житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1, передано у спільну сумісну власність ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

За ухвалою Славутицького міського суду Київської області від 25 вересня 2000 року при цивільній справі №2-10/2001 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики було накладено арешт на вказане житлове приміщення.

Цей вид обтяження на підставі ухвали суду було внесено у Єдиний реєстр заборон відчуження обєктів нерухомого майна, що підтверджується відповідним Витягом, виданим 7 вересня 2010 року.

З довідки ВДВС Славутицького міського управління юстиції Київської області за №5454 від 08 вересня 2010 року вбачається, що в даній службі відсутні виконавчі провадження відносно ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Зі сторони ВДВС Славутицького МУЮ не вносилося заборон до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна відносно ОСОБА_4

Дані обставини свідчать про те, що єдиною підставою внесення у вищевказаний Єдиний реєстр заборони щодо відчуження житлового приміщення, співвласниками якого є ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, була ухвала суду про накладання арешту на це майно.

В порядку забезпечення позову 25 вересня 2009 року судом постановлена ухвала про накладання арешту на житлове приміщення за адресою: АДРЕСА_1. За рішенням суду від 18 грудня 2001 року з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 було стягнуто борг в сумі 4 895 грн. 10 коп. До матеріалів справи приєднаний виконавчий лист суду, виданий 18 січня 2002 року на підставі вищевказаного рішення, який на підставі постанови про закінчення виконавчого провадження від 14 жовтня 2004 року був повернутий без виконання в звязку з відсутністю майна у боржника. З періоду часу до моменту розгляду даної справи за позовом ОСОБА_3 про звільнення майна з-під арешту будь-які дії по примусовому виконанню рішення суду зі сторони ОСОБА_2, як стягувача, не приймалося і постанова ВДВС Славутицького МУЮ нею не оскаржувалася. В матеріалах справи відсутні документи, які б підтверджували належність на праві приватної власності ОСОБА_4 вищевказаного житлового приміщення або частки, визначеної у встановленому законом порядку.

Як вбачається з матеріалів вищевказаної цивільної справи №2-10/2001 у суду були відсутні письмові докази належності майна, на яке було накладено арешт в порядку забезпечення позову, або його частки, визначеної у встановленому законом порядку боржнику ОСОБА_4, що свідчить про відсутність підстав для забезпечення позову способом та у порядку, визначеному процесуальним законом.

На даний час ОСОБА_3, як один з співвласників даного житлового приміщення, має наміри разом з іншими співвласниками укласти договір про визначення часток належного їм майна та провести подальше оформлення договору дарування своєї частки на доньку ОСОБА_6

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно вважав, що обтяження у вигляді арешту житлового приміщення обмежує ОСОБА_3 у здійсненні своїх прав, передбачених ст.ст.317, 319 ЦК України по розпорядженню своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.

Також, суд першої інстанції прийшов до обгрунтовного висновку, що позивачем ОСОБА_3 подано позов про скасування ухвали суду про накладення арешту на житлове приміщення та звільнення даного майна з-під арешту без порушення строків позовної давності. Про постановлену Славутицьким міським судом Київської області 25 вересня 2000 року ухвалу про накладання арешту на майно по цивільній справі №2-10/2001 позивачу стало відомо під час його звернення до нотаріальної контори та отримання 07 вересня 2010 року ОСОБА_7 з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна. 14 вересня 2010 року ОСОБА_7 було подано до суду заяву на отримання копії ухвали Славутицького міського суду Київської області від 25 вересня 2000 року. Отримавши вищевказану інформацію в нотаріальній конторі та суді про наявність арешту на житлове приміщення, яке є обєктом права спільної сумісної власності, по справі про стягнення боргу з одного з співвласників ОСОБА_4, ОСОБА_7, звернувся до суду за захистом порушених його прав, як співвласника даного майна з вимогами щодо скасування зазначеної ухвали суду та звільнення житлового приміщення з-під арешту. Такі дії зі сторони позивача були вчинені у відповідності до вимог ст.391 ЦК України та без порушення строку позовної давності.

З огляду на вищенаведене, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо необхідності задоволення позову.

Таким чином, доводи апеляційної скарги про порушення судом норм матеріального і процесуального права безпідставні, спростовуються матеріалами справи та висновками суду, викладеними в рішенні.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Славутицького міського суду Київської області від 02 лютого 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду Київської області набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: