Справа № 2-517/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 лютого 2011 року Соснівський районний суд міста Черкаси у складі:

Головуючого : судді Токової С.Є.

при секретарі: Овчаренко І.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, треті особи Черкаська міська рада , управління земельних ресурсів та землеустрою виконавчого комітету Черкаської міської ради про визнання відмови у погодженні меж земельної ділянки недійсною та надання згоди на приватизацію земельної ділянки без дозволу співвласників житлового будинку та за позовом ОСОБА_1 до Черкаської міської ради зацікавлені особи ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визнання права власності на самочинне будівництво, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_4 звернулись до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_5М, ОСОБА_6В, ОСОБА_7В, ОСОБА_8, ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , треті особи Черкаська міська рада, управління земельних ресурсів та землеустрою виконавчого комітету Черкаської міської ради про визнання відмови у погодженні меж земельної ділянки недійсною та про надання згоди на приватизацію земельної ділянки без дозволу співвласників житлового будинку.

В обґрунтування позовних вимог зазначали, що вони є власниками частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в місті Черкаси по провулку Декабристів, 59. Право власності у них виникло на підставі спадкування за законом після смерті матері позивача ОСОБА_1 ОСОБА_11 . Іншими співвласниками будинку є відповідачі ОСОБА_5М, ОСОБА_6В, ОСОБА_7В, ОСОБА_8, ОСОБА_12 Відповідач ОСОБА_10 є суміжним землекористувачем. Реалізуючи своє право на приватизацію земельної ділянки вони звернулись до Черкаської міської ради із заявою. Відповідно до укладеної угоди від 17.05.2010 року з ПП «Гарант» був складений акт встановлення та погодження меж земельної ділянки. Відповідачі від підпису акта та погодження вказаних у ньому меж відмовились у зв»язку з чим вони не можуть приватизувати належну їм частину земельної ділянки та змушені звернутись до суду.

Крім того, позивач ОСОБА_1 в липня 2008 року звернувся до Соснівського районного суду м. Черкаси з позовом до виконавчого комітету Черкаської міської ради про визнання права власності на самочинне будівництво. Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 25 липня 2008 року його позовні вимоги були задоволені та визнано за ним право власності на прибудову літ. « а « по провулку Декабристів, 59 у м. Черкаси. В подальшому за заявою ОСОБА_5 вказане рішення суду було переглянуто за ново виявленими обставинами. Ухвалою суду від 14 жовтня 2010 року рішення від 25.07.2008 року скасовано та призначено до розгляду в загальному порядку.

Ухвалою суду від 14.10.2010 року справи об»єднані в одне провадження.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1О, , ОСОБА_3 уточнили позовні вимоги та просили суд визнати відмову ОСОБА_5М,, ОСОБА_6В, ОСОБА_7В, ОСОБА_8, ОСОБА_9В, ОСОБА_13 у погодженні меж земельної ділянки , що знаходиться у користуванні ОСОБА_1, ОСОБА_2О, ОСОБА_4О, ОСОБА_3А за адресою м. Черкаси провулок Декабристів, 59 незаконною. Визнати за ними право на приватизацію земельної ділянки , що знаходиться за адресою м. Черкаси провулок Декабристів, 59 по фактичному користуванню згідно акту визначення та встановлення меж від 01.06.2010 року за відсутністю підписів суміжних землекористувачів ОСОБА_5М, ОСОБА_6В, ОСОБА_7, ОСОБА_8Г, ОСОБА_9В, ОСОБА_13 Також позивач ОСОБА_1 просив суд визнати за ним право власності на самочинну прибудову літ « а», що знаходиться в м. Черкаси по провулку Декабристів, 59 у м. Черкаси. Пояснили суду, що після прийняття спадщини стали власниками частини будинку по провулку Декабристів, 59 у м. Черкаси. Межа між їх частиною будинку і частиною будинку відповідачів ОСОБА_9 була встановлена ще при житті їх матері, ніяких спорів з цього приводу між ними не виникало, так як у кожного власника існує окремий вхід до своєї частини будинку. Також позивач ОСОБА_1 пояснив суду, що він без відповідних дозволів у 2005 році розпочав будівництво прибудови літ «а», яке закінчив у 2008 році. За висновком спеціаліста Київського науково-дослідного інституту судових експертиз від 16 липня 2008 року будівництво здійснено без порушень державних будівельних норм та правил пожежної безпеки, а тому просив суд визнати за ним право власності на самочинне будівництво. Позивачі ОСОБА_4О, ОСОБА_4 направили до суду заяву в якій позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_5М, ОСОБА_8 проти позовних вимог заперечували посилаючись на те, що позивачі самочинно побудували прибудову на межі, внаслідок чого в їх будинку стало темно, денне світло не потрапляє у їх вікно, вони змушені постійно вмикати світло, також у їх кухні постійно сиро, а тому змушені щорічно робити в ній ремонт. Також прибудова псує фасад будинку та спотворює його. За межу на один метр виходить вигрібна яма позивача, яка розташована на земельній ділянці, що є у їх користуванні. Від ями проходять випаровування, внаслідок чого земля на їх території зелена і неприємно пахне, садити городину на ній неможливо. Крім того, свідоцтво про право на спадщину, яке видане позивачу є підробним, так як надвірні споруди, які знаходяться на їхньому дворі під літерами «Б», «В»і « Д» померлій ОСОБА_11 не належали, а тому передавати їх своєму сину в спадщину вона не мала права. Крім того, сім»ї ОСОБА_11 і ОСОБА_14 були в неприязне них стосунках багато років. Просили суд винести рішення про знесення самочинно здійсненої прибудови та відмовити позивачу в погодженні меж земельної ділянки . Також у своїх запереченнях від 08 лютого 2010 року вказували, що межі чітко зафіксовані в документах інвентар бюро. З початку заселення будинку квартири № 1 та № 2 експлуатувалися окремо. У кожної квартири свій окремий під»їзд на територію подвір»я , яке відділене одне від одного капітальними цегляними огорожами, згідно документів інвентар бюро. Цей будинок був побудований як тимчасове житло, без виділення земельних ділянок. Ділянка є державною і перерозподілу не підлягає. Згідно специфіки забудови будинків були визначені межі земельних ділянок робітниками інвентар бюро, з чим були згодні мешканці , які збудували капітальні цегляні огорожі. Це свідчить, що вони збудовані згідно документів інвентар бюро.

Відповідачі ОСОБА_6В, ОСОБА_7В, ОСОБА_9 в судове засідання не з»явилися , повідомлялись належним чином. При попередньому розгляді справи проти позову заперечували.

Відповідач ОСОБА_10 проти позову заперечував та пояснив суду, що його земельна ділянка на даний час приватизована., згоду на приватизацію давала мати позивача ОСОБА_1 , яка на даний час покійна. Причиною відмови підписати акт погодження меж вважає те, що обмір земельної ділянки, яку бажають приватизувати позивачі здійснений у його відсутність. Крім того, позивачі замість старої огорожі, яка відділяє межу, побудували капітальний цегляний .

Представник Черкаської міської ради вважав відмову відповідачів у погодженні меж безпідставною, а при вирішенні питання щодо визнання права власності на самочинну прибудову посилався на розсуд суду.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, матеріали інвентарної справи на будинковолодіння по провулку Декабристів, 59 у м. Черкаси судом встановлено наступне.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого Соснівським райвиконкомом від 03.10.2002 року власниками 57/100 частини будинковолодіння по провулку Декабристів, 59 у м. Черкаси стали ОСОБА_11, ОСОБА_15О, ОСОБА_1О, ОСОБА_2О, ОСОБА_4О, ОСОБА_16 на час розгляду справи власниками вказаної частини будинковолодіння з відображенням часток є відповідно ОСОБА_1 ( 171/600 та 57/600), ОСОБА_2 ( 57/600), ОСОБА_4 і ОСОБА_3 ( 57/600).

Співвласниками іншої частини будинковолодіння є відповідачі.

Відповідач ОСОБА_10 є суміжним землекористувачем.

Згідно даних інвентарної справи на будинок по провулку Декабристів, 59 рішенням Черкаської міської ради від 09.03.1960 року земельна ділянка площею 3630 кв.м. виділена під будівництво 20 жилих будинків. По фактичному користуванню на даний час площа земельної ділянки, яка перебуває у користуванні власників будинку по провулку Декабристів, 59 складає 922 м.кв.

Відповідно до частини третьої статті 103 Земельного Кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок зобов»язані співпрацювати при вчиненні дій , спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них.

Згідно частини першої статті 106 ЗК України власник земельної ділянки має право вимагати від власника сусідньої земельної ділянки сприяння встановлення твердих меж , а також відновленню межових знаків у випадках, коли вони зникли , перемістились або стали невиразними.

Як встановлено в судовому засіданні і даний факт не заперечили відповідачі ОСОБА_5 М, ОСОБА_6 В, ОСОБА_7 В, ОСОБА_8 Г, ОСОБА_9 між співвласниками склався порядок користування спірною земельною ділянкою. Так, у своїх поясненнях відповідачі вказують, що у кожного із співвласників будинку існує окремий під»їзд на територію подвір»я , яке відділене одне від одного капітальними цегляними огорожами. Також з матеріалів інвентарної справи вбачається, що межі земельних ділянок позивачів та відповідачів визначені , збігаються з існуючими огорожами, розбіжностей в площі земельної ділянки, яку бажають приватизувати позивачі не існує. Більше того, позивачі мають намір приватизувати земельну ділянку, меншої площі 422 кв.м. , ( у користуванні відповідачів залишається земельна ділянка площею 500 кв.м.), хоча мають більшу частку у будинку. Так, ст. 120 ЗК України визначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. У разі передачі у приватну власність земельної ділянки позивачам , відповідачі ніяким чином не будуть позбавлені можливості обслуговувати свої будівлі.

Заперечуючи проти позову відповідач ОСОБА_10, який є суміжним землекористувачем посилається на те, що позивач ОСОБА_1 порушив існуючу між ними межу, а саме на місці старої огорожі побудував нову цегляну, таким чином зайняв частину його земельної ділянки. Проте, належних доказів порушення свого права суду не надав, з позовом про усунення порушень прав землевласника не звертався.

Відповідачі ОСОБА_5 М, ОСОБА_6 В, ОСОБА_7 В, ОСОБА_8 Г, ОСОБА_9 заперечуючи проти позову про визнання права власності на самочинне будівництво посилаються на те, що дане самочинне будівництво порушує їх права,

Відповідно до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з»ясуванню обставин справи шляхом роз»яснення особам, які беруть участь у справі, їх прав та обов»язків, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Судом неодноразово роз»яснювалось відповідачам їх право заявляти клопотання про призначення та проведення експертизи, звертатись до суду із зустрічною позовною заявою . Однак вони таким правом не скористались.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 376 ЦК України житловий будинок, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом , якщо вони збудовані чи будуються на земельній ділянці, котра не була відведена для цієї мети , або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила чи здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Статтею 376 ЦК України також визначені певні правила, за якими можливе визнання за особою права власності на самочинно побудоване нерухоме майно.

Відповідно до статті 26 Закону України « Про основи містобудування « спори з питань містобудування» вирішуються радами у межах їх повноважень, а також судами відповідно до законодавства.

Із наданих суду доказів, а саме висновку № 377-БТ від 16.07.2008 року виконаного експертом Черкаського відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз прибудова «а « по провулку Декабристів, 59 в м. Черкаси відповідає державним будівельним нормам В.2.2.-15-2005 « Житлові будинки. Основні положення», державним будівельним нормам 360-92 « Планування і забудова міських і сільських поселень», Державним будівельним нормам В.1.1-7-2002 « Пожежна безпека об»єктів будівництва».

Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Керуючись ст.376 ЦК України, ст.26 Закону України «Про основи містобудування «, ст. 120 Земельного Кодексу України, ст.ст.10,11,27,30,31,60,61,88,130,212,212-215 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовільнити .

Визнати незаконною відмову ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 у погодженні меж земельної ділянки , яка знаходиться у користуванні ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 по провулку Декабристів, 59 у м. Черкаси для її проведення приватизації.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 право на приватизацію земельної ділянки по провулку Декабристів, 59 у м. Черкаси по фактичному користуванню згідно акту визначення та встановлення меж від 01.06.2010 року за відсутністю підписів суміжних землекористувачів ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на самочинну прибудову літ «а « по провулку Декабристів, 59 у м. Черкаси.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення суду виготовлений 14 лютого 2011 року.

Головуючий :