Справа № 2-9142/2011
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 серпня 2011 року
Жовтневий
районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Маймур
Ф.Ф.,

при секретарі –Чоха К.О.,

за участю : представника позивача
–ОСОБА_1,

представника відповідача
–ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю Агропромислового
комплексу «САМАРА», ОСОБА_4, третя особа
–Комунальне підприємство
«Дніпропетровське міжміське бюро
технічної інвентаризації», про
скасування рішення третейського суду
та реєстрації права власності, -

В С Т А Н О В И В:

10.08.2011 року ОСОБА_3 звернувся до
Жовтневого районного суду м.
Дніпропетровська із заявою до ТОВ АК
«САМАРА», ОСОБА_4, третя особа –КП
«ДМБТІ», про скасування рішення
третейського суду та реєстрації права
власності. (а.с. 4-10)

ОСОБА_3 у своїй заяві та його
представник у судовому засіданні в
обґрунтування заявлених вимог
посилалися на те, що 03.04.2007 року
постійно діючим третейським судом при
Асоціації «ЛЕВЛЕКС»було розглянуто
справу № 11-24/07 за позовом ОСОБА_4 до ТОВ
АК «САМАРА»про визнання права
власності, зустрічним позовом ТОВ АК
«САМАРА»до ОСОБА_4 про визнання права
власності та винесено рішення, яким
ОСОБА_4 у задоволенні її позову до ТОВ
АК «САМАРА»було відмовлено, а позов ТОВ
АК «САМАРА»до ОСОБА_4 задоволено та
визнано за ТОВ АК «САМАРА»право
власності на будівлі та споруди, а саме
літ. А-1 –будівля, прибудови –літ. А'-2,
літ. А''-2, літ. А1'''-1, літ. А4-1 поз. 52-54, літ.
А5-1, літ. А6-1 поз. 38, 39, літ. А7-1 поз.1, літ. а,
літ. а2-1 поз. 51, в літ. А-1 антр. поверх поз.
40-42, в літ. А''-2 ІІ поверх поз. 43-49,
загальною площею 698,5 кв.м., літ. а''
–літній майданчик, літ. а''' вісова під
навісом, літ. а4 проїзд під навісом, літ.
а5 –ганок, літ. Б-1 –будівля
холодильника, прибудови літ. Б'-1, літ.
Б''-1, літ. Б'''-1, літ. Б4-1, літ. Б5-2, літ. б-1
поз. 55, літ. б –рампа під навісом, літ. б'
–рампа під навісом, загальною площею
3609 кв.м., літ. б''' –в’їзд на рампу,
прибудови літ. В'''-1, літ. В6-1 поз. 15, 16,
загальною площею 448 кв.м., літ. Г
–підсобна будівля, літ. У –навіс, літ. З
–навіс, літ. М –будівля КТП –630, літ. Н
–будівля КНС, № 2, 4-6, 9, 10, 14 –споруди, І,
ІІ, ІІІ –мостіння, що знаходяться по
вул. Автопаркова, 4 в м.
Дніпропетровську без актів вводу в
експлуатацію, а також зобов’язано КП
«ДМБТІ»зареєструвати за ТОВ АК
«САМАРА»право власності на зазначені
будівлі та споруди. Зазначене рішення
третейського суду, яке позивачем було
отримано 15.07.2011 року, останній вважає
незаконним, оскільки 02.10.2006 року між
позивачем та ТОВ АК «САМАРА» був
укладений договір комісії, за умовами
якого позивач взяв на себе
зобов’язання укластивід свого імені з
третіми особами правочини щодо
придбання матеріальних цінностей,
необхідних для здійснення
капітального ремонту з реконструкцією
комплексу будівель та споруд,
розташованих по вул. Автопаркова, 4 у м.
Дніпропетровську, а ТОВ АК «САМАРА»
взяло на себе зобов’язання
відшкодувати позивачу понесені ним
витрати. За умовами зазначеного
договору комісії до моменту
відшкодування ТОВ АК «САМАРА»
понесених позивачем витрат, все майно,
придбане позивачем на виконання умов
договору комісії, а також матеріальні
блага, що виникли внаслідок дії третіх
осіб у межах укладених позивачем угод,
є власністю позивача та він вправі
набути право власності на відповідні
будівлі та споруди. Розрахунки між
позивачем та ТОВ АК «САМАРА»за
договором комісії до тепер не
проведені, а відтак спірне рішення
третейського суду, на думку позивача,
винесено в порушення ст.ст. 331, 332 ЦК
України. Крім того, позивач посилався
на те, що спірним рішенням третейського
суду КП «ДМБТІ»було зобов’язано
вчинити певні дії, натомість останнє не
було стороною по справі, третейський
суд під час винесення спірного рішення
вийшов за межі третейської угоди,
предмету розгляду третейської справи,
чим порушив права позивача та вимоги
Закону України «Про третейські суди», а
тому позивач просив суд визнати
незаконним та скасувати рішення
постійно діючого третейського суду при
Асоціації «ЛЕВЛЕКС»від 03.04.2007 року по
справі № 11-24/07, скасувати вчинену на
підставі такого рішення реєстрацію
права власності за ТОВ АК «САМАРА» на
будівлі та споруди, що знаходяться за
адресою: м. Дніпропетровськ, вул.
Автопаркова, 4, та покласти на ТОВ АК
«САМАРА» судові витрати. (а.с. 4-10)

У судовому засіданні представник
позивача заявлені позовні вимоги
підтримав та наполягав на їх
задоволенні у повному обсязі.

Представник відповідача - ТОВ АК
«САМАРА», у судовому засіданні проти
задоволення позову заперечував
посилаючись на те, що у бухгалтерському
обліку відповідача заборгованість
перед позивачем не значиться, право
власності на спірні об’єкти
нерухомості вже зареєстровано за
відповідачем ТОВ АК «САМАРА», отже
підстави для скасування рішення
третейського суду відсутні.

Відповідач - ОСОБА_4, у судове засідання
не з’явилась, про час та день розгляду
справи була повідомлена належним
чином, суду надала заяву від 16.08.2011 року,
якою просила суд розглядати справу за
її відсутності та вирішити її
відповідно до вимог чинного
законодавства. (а.с. 76)

Третя особа - КП «ДМБТІ»свого
представника для участі у розгляді
справи не направила, про час та день
розгляду справи була повідомлена
належним чином, про причини неявки
представника суду не повідомила. (а.с. 74)

Вислухавши пояснення представника
позивача та представника відповідача,
дослідивши матеріали даної цивільної
справи, суд приходить до наступного
висновку з таких підстав.

Судом було встановлено, що 02.10.2006 року
між ТОВ АК «САМАРА»та ОСОБА_3 у простій
письмовій формі був укладений договір
комісії, що підтверджується копією
зазначеного договору. (а.с. 26-28)

За умовами п. 1.1 договору комісії
позивач, як комісіонер, прийняв на себе
зобов’язання за дорученням, в
інтересах та за рахунок комітента - ТОВ
АК «САМАРА», укласти від свого імені з
третіми особами один або декілька
правочинів, предметом яких є придбання
матеріальних цінностей (будівельних
матеріалів, видаткових матеріалів) та
послуг (робіт) необхідних для
здійснення капітального ремонту з
реконструкцією комплексу будівель та
споруд комітента, розташованих за
адресою: м. Дніпропетровськ, вул.
Автопаркова, буд. 4. (а.с. 26)

Відповідно до п. 1.3. договору комісії
метою сторін за договором комісії є
вчинення дій, направлених на створення
у приміщенні комітента безпечних для
здоров’я людей умов праці, поетапна
заміна наявного фундаменту та несучих
конструкцій комплексу комітента
новими, приведення комплексу у
відповідність з діючими будівельними
нормами та правилами. (а.с. 26)

Судом також було встановлено, що за
умовами п. 3.1. договору комісії комітент
- ТОВ АК «САМАРА», зобов’язаний
сплатити комісіонеру –позивачу,
передбачену договором винагороду за
вчинені правочини та відшкодувати
витрати комісіонера, понесені ним при
виконанні доручення комітента. (а.с. 26)

Відповідно до п. 4.1 договору комісії
винагорода комісіонеру – позивачу,
встановлюється у розмірі 5% від
вартості товарів та послуг за
вчиненими комісіонером правочинами з
третіми особами на виконання умов
договору комісії. За змістом п. 4.2.
договору комісії комітент
зобов’язаний сплатити належну
комісіонеру винагороду протягом
тридцяти календарних днів з моменту
затвердження відповідного звіту
комісіонера. (а.с. 27)

У судовому засіданні також було
встановлено, що відповідно до умов п. 9.8
договору комісії він набирає чинності
з моменту його підписання обома
сторонами та діє протягом десяти років.
(а.с. 27)

Крім того, сторонами за договором
комісії, як було встановлено судом,
розділом 10 договору комісії було
передбачено угоду про право власності
на новостворене майно, об’єкти
незавершеного будівництва.

Так, п. 10.1 договору комісії встановлено,
що будівлі та споруди комплексу
комітента знаходяться у аварійному
стані, що перешкоджає їх експлуатації
за призначенням. На час робіт з ремонту
та реконструкції всі будівлі та
споруди комплексу комітента
передаються у володіння комісіонера.
(а.с. 28)

За умовами п. 10.2 договору комісії
сторони дійшли згоди, що будівлі та
споруди комплексу комітента
розглядаються сторонами у якості
матеріалу для переробки тп після
завершення робіт з їх реконструкції та
ремонту будуть вважатися
новоствореним майном (нова річ) у
розумінні ст.. 332 Цивільного кодексу
України.

Відповідно до п.п. 10.3, 10.4 договору
комісії до моменту відшкодування
комітентом витрат комісіонера,
пов’язаних з виконанням даного
договору, все майно (матеріали),
придбане комісіонером на виконання
умов даного договору, а також ті
матеріальні блага, що виникли
внаслідок дій третіх осіб в межах
укладених комісіонером угод, є
власністю комісіонера, та у разі
порушення комітентом умов п.п. 2.7, 3.1, 4.1,
4.2 даного договору, комісіонер має
право набути право власності на
будівлі та споруди комплексу комітента
у відповідності до ч. 4 ст. 332 Цивільного
кодексу України. (а.с. 28)

Судом також було встановлено, що
умовами п. 10.5. договору комісії сторони
визначили строк позовної давності у
десять років щодо всіх вимог, що можуть
виникнути на підставі даного договору,
в тому числі й по вимогам щодо
реалізації комісіонером права на
придбання права власності на будівлі
та споруди комплексу комітента. (а.с. 28)

У судовому засіданні також було
встановлено, що укладений між
позивачем та відповідачем - ТОВ АК
«САМАРА», договір комісії набув
чинності, про що свідчать підписи обох
сторін на договорі, й ці обставини не
заперечувались сторонами у судовому
засіданні. (а.с. 28)

Судом також було встановлено, що 02.10.2006
року між позивачем та відповідачем -
ТОВ АК «САМАРА», було укладено та
підписано комісійне доручення № 1, що є
додатком до договору комісії від 02.10.2006
року, у якому сторони визначили
балансову вартість комплексу
комітента на момент його передачі
комісіонеру у розмірі 1 775 537,82 грн., яка
відповідала його дійсній ринковій
вартості, визначили найменування
будівельно-монтажних робіт та їх
обсяги, визначили вартість робіт та
матеріалів, що необхідні для виконання
комісійного доручення, яка не повинна
перевищувати 5 500 000,00 грн., ці обставини
підтверджуються копією зазначеного
доручення. (а.с. 29-31)

Відповідно до п. 6 комісійного
доручення № 1 комісіонер –позивач, за
свій рахунок несе всі витрати,
пов’язані з виконанням угоди з третьою
особою з подальшим відшкодуванням
понесених ним витрат комітентом на
підставі оформленого належним чином
звіту комісіонера, затвердженого
комітентом. (а.с. 31)

У судовому засіданні також було
встановлено, що п. 7 комісійного
доручення № 1 сторони визначили строк
виконання доручення до 01.12.2006 року. За
умовами п. 8 комісійного доручення № 1
звіт комісіонера надається
комісіонером та затверджується
комітентом протягом 10 календарних днів
з дня проведення технічної
інвентаризації комплексу комітента.
(а.с. 31)

У судовому засіданні також знайшов
підтвердження факт того, що позивачем
для виконання будівельних робіт з
реконструкції комплексу відповідача -
ТОВ АК «САМАРА»на підставі укладеного
між ним договору комісії, був укладений
18.10.2006 року договір підряду № 18/10 із
Товариством з обмеженою
відповідальністю «Проектно-будівельна
фірма «ДОМОБУД», на підставі якого
остання виконувала підрядні роботи з
будівництва об’єктів по вул.
Автопаркова, 4 у м. Дніпропетровську, що
підтверджується матеріалами справи.
(а.с. 37-70)

Судом також було встановлено, що за
наслідками здійсненого на підставі
договору комісії від 02.10.2006 року
ремонту з реконструкцією комплексу
будівель та споруд, що розташовані по
вул. Автопаркова, 4 у

м. Дніпропетровську, Комунальним
підприємством «Дніпропетровське
міжміське бюро технічної
інвентаризації»було проведено
інвентаризацію зазначених будівель та
споруд та виготовлено технічний
паспорт станом на 20.12.2006 року
(інвентаризаційна справа № 1266-Б,
реєстровий № 7399789), що підтверджується
матеріалами справи. (а.с. 16-25)

ОСОБА_5 даних зазначеного технічного
паспорту, виготовленого станом на
20.12.2006 року будівлі та споруди, що
знаходяться за адресою: м.
Дніпропетровськ, вул. Автопаркова, 4,
мають наступні технічні
характеристики літ. А-1 –будівля, літ.
А'-2, літ. А''-2, літ. А'''-1, літ. А4-1 поз. 52-54,
літ. А5-1, літ. А6-1 поз. 38, 39, літ. А7-1
(самовільно побудована) поз.1, літ. а-1,
літ. а2-1 (самовільно побудована) поз. 51
–прибудови, в літ. А-1 антр. поверх поз.
40-42, в літ. А''-2 ІІ поверх поз. 43-49,
загальною площею 698,5 кв.м.; літ. а
–ганок, літ. а'' –літній майданчик, літ.
а''' - вісова під навісом, літ. а4 - проїзд
під навісом, літ. а5 –ганок (самовільно
побудований); літ. Б-1 –будівля
холодильника; літ. Б'-1, літ. Б''-1, літ.
Б'''-1, літ. Б4-1, літ. Б5-2, літ. б-1
(самовільно побудована) поз. 55
–прибудови, загальною площею 3609 кв.м.;
літ. б –рампа під навісом; літ. б'
–рампа під навісом; літ. б''' –в’їзд на
рампу; літ. В'''-1 літ. В6-1 поз. 15, 16
–прибудови, загальною площею 448 кв.м.,
літ. Г –підсобна будівля; літ. У –навіс;
літ. М –будівля КТП –630; літ. Н –будівля
КНС; літ. З –навіс; № 2, 4-6, 9, 10, 14
–споруди; І, ІІ, ІІІ –мостіння. (а.с. 16-25)

У судовому засіданні також було
встановлено, що 28.12.2006 року
відповідачем - ТОВ АК «САМАРА»був
затверджений звіт комісіонера № 1, за
умовами п. 1.3 якого на момент
затвердження даного звіту всі товари,
придбані комісіонером на виконання
умов договору комісії, а також
матеріальні блага, що виникли
внаслідок дій ТОВ «Проектно-будівельна
фірма «ДОМОБУД»в межах договору
підряду № 18/10 від 18.10.2006 року,
переходить від комісіонера до
комітента в момент відшкодування
останнім витрат комісіонера,
пов’язаних з виконанням комісійного
доручення № 1 від 02.10.2006 року за
договором комісії від 02.10.2006 року, що
підтверджується копією зазначеного
звіту. (а.с. 32-36)

За змістом п.п. 1.7, 1.10 звіту комісіонера
№ 1 витрати комісіонера з оплати
вартості товарів склали 1 778 887, 14 грн., а
витрати комісіонера з оплати вартості
робіт (послуг) –3 330 432,85 грн. Винагорода
комісіонера відповідно до п. 1.11 звіту
комісіонера № 1 склала 255 466,00 грн., ці
обставини підтверджуються матеріалами
справи. (а.с. 32-70)

Судом також було встановлено, що
розрахунки між позивачем та
відповідачем - ТОВ АК «САМАРА», на
підставі укладеного між ними 02.10.2006
року договору комісії на день розгляду
даної справи не проведені, листом від
15.07.2011 року відповідач повідомив
позивача про те, що по бухгалтерському
обліку відповідача заборгованість
останнього перед позивачем не
значиться, а право власності на
об’єкти, що розташовані за адресою: м.
Дніпропетровськ, вул. Автопаркова, 4 вже
визнано за відповідачем на підставі
рішення постійно діючого третейського
суду при Асоціації «ЛЕВЛЕКС» від 03.04.2007
року й зазначене рішення суду
зареєстровано у КП «ДМБТІ», ці
обставини підтверджуються матеріалами
справи. (а.с. 71)

Судом встановлено, що рішенням
Постійно діючого Третейського суду при
Асоціації «ЛЕВЛЕКС»від 03.04.2007 року у
справі № 11-24/07 за позовом ОСОБА_6 до
Товариства з обмеженою
відповідальністю Агропромислового
комплексу «Самара»про визнання права
власності та за зустрічним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю Агропромислового
комплексу «Самара»до ОСОБА_6 про
визнання права власності, ОСОБА_6 було
відмовлено у задоволенні позовної
заяви до Товариства з обмеженою
відповідальністю Агропромислового
комплексу «Самара»про визнання права
власності, а зустрічну позовну заву
Товариства з обмеженою
відповідальністю Агропромислового
комплексу «Самара»до ОСОБА_6 було
задоволено та визнано за Товариством з
обмеженою відповідальністю
Агропромисловим комплексом «Самара»
право власності на будівлі та споруди,
а саме літ. А-1 –будівля, прибудови
–літ. А'-2, літ. А''-2, літ. А'''-1, літ. А4-1 поз.
52-54, літ. А5-1, літ. А6-1 поз. 38, 39, літ. А7-1
поз.1, літ. а, літ. а2-1 поз. 51, в літ. А-1
антр. поверх поз. 40-42, в літ. А''-2 ІІ
поверх поз. 43-49, загальною площею 698,5
кв.м., літ. а'' –літній майданчик, літ. а'''
- вісова під навісом, літ. а4 - проїзд під
навісом, літ. а5 –ганок, літ. Б-1
–будівля холодильника, прибудови літ.
Б'-1, літ. Б''-1, літ. Б'''-1, літ. Б4-1, літ. Б5-2,
літ. б-1 поз. 55, літ. б –рампа під навісом,
літ. б' –рампа під навісом, загальною
площею 3609 кв.м., літ. б''' –в’їзд на
рампу, прибудови літ. В'''-1, літ. В6-1 поз.
15, 16, загальною площею 448 кв.м., літ. Г
–підсобна будівля, літ. У –навіс, літ. З
–навіс, літ. М –будівля КТП –630, літ. Н
–будівля КНС, № 2, 4-6, 9, 10, 14 –споруди, І,
ІІ, ІІІ –мостіння, що знаходяться по
вул. Автопаркова, 4 в м.
Дніпропетровську без актів вводу в
експлуатацію, а також вирішено
зареєструвати за Товариством з
обмеженою відповідальністю
Агропромисловий комплекс «Самара»в КП
«ДМБТІ» право власності на зазначені
будівлі та споруди, що підтверджується
матеріалами справи. (а.с. 11-15)

У судовому засіданні також було
встановлено, що право власності на
будівлі та споруди, що розташовані за
адресою: м. Дніпропетровськ, вул.
Автопаркова, 4 було зареєстровано 02.07.2007
року за ТОВ АК «САМАРА»у КП «ДМБТІ»на
підставі рішення постійно діючого
третейського суду при Асоціації
«ЛЕВЛЕКС»(витяг № 15076333), ці обставини
підтверджуються копією витягу про
реєстрацію права власності на нерухоме
майно. (а.с. 72)

ОСОБА_5 з Єдиного державного реєстру
юридичних осіб та фізичних осіб
–підприємців, виданого Державним
реєстратором Виконавчого комітету
Дніпропетровської міської ради ОСОБА_7,
станом на 23.04.2010 року юридичну особу –
Асоціацію «ЛЕВЛЕКС», припинено, що
підтверджується копією зазначеного
витягу. (а.с. 77-78)

Правовідносини, які виникли між
сторонами урегульовані нормами
Конвенції про захист прав людини і
основоположних свобод, Конституції
України, Цивільного кодексу України (2003
року), Закону України «Про третейські
суди», Тимчасового положення про
порядок державної реєстрації права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від 07.02.2002
№ 7/5.

Відповідно до п. 1 ст. 6 та 13 Конвенції
про захист прав людини і
основоположних свобод кожен при
вирішенні питання щодо його цивільних
прав та обов’язків має право на
справедливий і відкритий розгляд
упродовж розумного строку незалежним і
безстороннім судом, створеним
відповідно до закону.

Кожен, чиї права і свободи, викладені в
цій Конвенції, порушуються, має право
на ефективний засіб правого захисту у
відповідному національному органі,
навіть якщо таке порушення було
вчинене особами, які здійснювали свої
офіційні повноваження.

Право на судовий захист
передбачається, зокрема, ст. 55
Конституції України, ст. 3 ЦПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 Конституції
України кожен має право будь-якими не
забороненими законом засобами
захищати свої права і свободи від
порушень і протиправних посягань.

Відповідно ст. 6 Закону України «Про
третейські суди»(у редакції, що діяла
на момент винесення третейським судом
рішення), третейські суди в порядку,
передбаченому цим Законом, можуть
розглядати будь-які справи, що
виникають із цивільних та
господарських правовідносин, за
винятком справ, однією із сторін в яких
є орган державної влади, орган
місцевого самоврядування, державна
установа чи організація, казенне
підприємство; інших справ, які
відповідно до закону підлягають
вирішенню виключно судами загальної
юрисдикції або Конституційним Судом
України.

Відповідно до ч. 3 ст. 51 Закону України
«Про третейські суди»(в зазначеній
редакції) рішення третейського суду
може бути оскаржене та скасоване,
зокрема, коли справа, по якій прийнято
рішення третейського суду, не
підвідомча третейському суду
відповідно до закону.

ОСОБА_5 ст. 38 Закону України «Про
третейські суди»(у редакції, що діяла
на момент винесення третейським судом
рішення), третейський суд при розгляді
справи встановлює наявність або
відсутність обставин, що обґрунтовують
вимоги і заперечення сторін, та інші
обставини, що мають значення для
правильного вирішення спору, на
підставі будь-яких фактичних даних, що
є доказами. Кожна сторона третейського
розгляду повинна довести ті обставини,
на які вона посилається як на підставу
своїх вимог і заперечень. Третейський
суд має право вимагати від сторін
надання доказів, необхідних для
повного, всебічного і об'єктивного
вирішення спору. Всі зібрані письмові
докази разом з процесуальними
документами сторін (позов, відзив на
позов тощо) та третейського суду
повинні зберігатися у справі в
прошитому та пронумерованому вигляді.

В силу ч. 2 ст. 331 ЦК України право
власності на новостворене нерухоме
майно (житлові будинки, будівлі,
споруди тощо) виникає з моменту
завершення будівництва (створення
майна). Якщо договором або законом
передбачено прийняття нерухомого
майна до експлуатації, право власності
виникає з моменту його прийняття до
експлуатації.

Відповідно до ч. 5 ст. 46 Закону України
«Про третейські суди»(в зазначеній
редакції) у разі задоволення позовних
вимог у резолютивній частині рішення
зазначаються, зокрема, сторона, з якої
за рішенням третейського суду має бути
здійснено стягнення грошових сум
та/або яка зобов'язана виконати певні
дії або утриматися від виконання
певних дій.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про
третейські суди»(у редакції, що діяла
на момент винесення третейським судом
рішення) сторони третейського розгляду
- позивач та відповідач. Позивачами є
фізичні та юридичні особи, що
пред'явили позов про захист своїх
порушених чи оспорюваних прав або
охоронюваних законом інтересів.
Відповідачами є фізичні та юридичні
особи, яким пред'явлено позовні вимоги.

ОСОБА_5 змісту Тимчасового положення
про порядок державної реєстрації права
власності та інших речових прав на
нерухоме майно, затвердженого наказом
Міністерства юстиції України від 07.02.2002
№ 7/5 (в редакції, що діяла на момент
винесення третейським судом рішення),
зокрема, п. 1.3, державну реєстрацію прав
власності на нерухоме майно здійснюють
підприємства бюро технічної
інвентаризації у межах визначених
адміністративно-територіальних
одиниць.

Наведене свідчить про те, що БТІ на
основі законодавства делеговані
владні повноваження у сфері суспільних
правовідносин, пов’язаних зі
здійсненням від імені держави дій щодо
реєстрації прав власності на нерухоме
майно.

Таким чином, БТІ в розумінні
Тимчасового положення є комунальним
підприємством та відокремленим
підрозділом органу місцевого
самоврядування.

Зі змісту ст. 51 Закону України «Про
третейські суди»(в системному аналізі
зі статтями 2, 3 цього Закону і
визначенням терміну «сторони
третейського розгляду»), —питаннями,
що виходять як за межі третейської
угоди, так і за межі самого рішення
третейського суду, слід вважати,
зокрема, питання прав та обов’язків
інших осіб, які не є сторонами, що
передали спір на вирішення
третейського суду, оскільки у межах
рішення третейського суду можливо
вирішувати лише питання, що стосуються
виключно сторін третейського розгляду.
Залучення до справи зацікавленої особи
як третьої особи не надає такій особі
прав сторони третейського розгляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 Закону України
«Про третейські суди»(яка є чинною на
день розгляду даної справи) рішення
третейського суду може бути оскаржене
сторонами, третіми особами, а також
особами, які не брали участь у справі, у
разі якщо третейський суд вирішив
питання про їх права і обов'язки у
випадках, передбачених цим Законом, до
компетентного суду відповідно до
встановлених законом підвідомчості та
підсудності справ.

Відповідно до п.п. 1, 5 ч. 2 ст. 3895 ЦПК
України рішення третейського суду може
бути скасовано у разі якщо справа, в
якій прийнято рішення третейського
суду, не підвідомча третейському суду
відповідно до закону; третейський суд
вирішив питання про права і обов'язки
осіб, які не брали участі у справі.

Відповідно до ст. 8 Конституції в
Україні визнається і діє принцип
верховенства права, а норми
Конституції є нормами прямої дії.

Виходячи з принципу верховенства
права, положень статей 21, 22 Конституції
України щодо непорушності
конституційних прав особи, положень ст.
6 Конвенції, яка гарантує права особи на
доступ до суду і справедливий розгляд
його справи судом, та положень статей 3,
15 ЦК України, статей 1, 3, 4 ЦПК України
щодо права особи на судовий захист
цивільного права та інтересу,
очевидним стає висновок про
пріоритетність права особи на судовий
захист цивільних прав та інтересів, у
тому числі шляхом оскарження дій і
рішень.

Оцінюючи усі докази, які були
досліджені судом у судовому засіданні
у їх сукупності, та вирішуючи вимоги
позивача визнання незаконним та
скасування рішення постійно діючого
третейського суду при Асоціації
«ЛЕВЛЕКС»від 03.04.2007 року по справі №
11-24/07 суд виходив з того, що згідно з
положеннями частини першої статті 124
Конституції України правосуддя в
Україні здійснюється виключно судами.
Суд, здійснюючи правосуддя, забезпечує
захист гарантованих Конституцією
України та законами України прав і
свобод людини і громадянина, прав і
законних інтересів юридичних осіб,
інтересів суспільства і держави.
Відтак захист прав позивача, що
гарантовані йому чинним
законодавством України, є обов’язком
держави та реалізовується шляхом
здійснення судам України правосуддя.

Суд також виходив з того, що вирішення
третейським судом спору про визнання
за ТОВ АК «САМАРА»права власності на
самочинно побудовані об’єкти
нерухомості, суперечить вимогам ст.ст.
6, 51 Закону України «Про третейські
суди», зокрема вирішений третейським
судом спір стосується не тільки прав та
обов’язків сторін у спорі, а також прав
та обов’язків органів місцевого
самоврядування, зокрема прав та
обов’язків КП «ДМБТІ», якому на основі
законодавства делеговані владні
повноваження у сфері суспільних
правовідносин, пов’язаних зі
здійсненням від імені держави дій щодо
реєстрації прав власності на нерухоме
майно. За таких обставин такий спір мав
вирішуватися компетентним судом за
участі, зокрема КП «ДМБТІ», якого не
було залучено до участі у розгляді
третейського спору у якості сторони по
справі.

Суд також приймає до уваги й те, що під
час розгляду третейського спору та
винесення третейським судом спірного
рішення в порушення ст. 331 ЦК України не
було встановлено обставин щодо
прийняття самовільно збудованого
нерухомого майна в експлуатацію, в
порушення ст. 38 Закону України «Про
третейські суди»не встановлено, чим
підтверджується факт оплати ТОВ АК
«САМАРА»матеріалів та робіт щодо
будівництва спірних будівель та
споруд, а тому суд приходить до
висновку про незаконність рішення
постійно діючого Третейського суду при
Асоціації «ЛЕВЛЕКС»від 03 квітня 2007
року, винесеного у справі № 11-24/07 та
вважає за необхідне його скасувати,
задовольнивши в цій частині вимоги
позивача.

Вирішуючи вимоги позивача про
скасування вчиненої на підставі
спірного рішення третейського
реєстрації права власності за ТОВ АК
«САМАРА»на будівлі та споруди, що
знаходяться за адресою:

м. Дніпропетровськ, вул. Автопаркова, 4,
суд враховує, що скасування
вищезазначеного рішення третейського
суду, яке було підставою для реєстрації
за ТОВ АК «САМАРА»права власності на на
будівлі та споруди, що знаходяться за
адресою: м. Дніпропетровськ, вул.
Автопаркова, 4, має наслідком
скасування й самої реєстрації права
власності, здійсненого на підставі
такого правовстановлювального
документа, а тому суд приходить до
висновку, що вимоги позивача в цій
частині підлягають задоволенню, та
вважає за можливе скасувати реєстрацію
права власності за ТОВ АК «САМАРА»на
будівлі та споруди, що знаходяться за
адресою: м. Дніпропетровськ, вул.
Автопаркова, 4, яка була вчинена на
підставі рішення постійно діючого
Третейського суду при Асоціації
«ЛЕВЛЕКС»від 03 квітня 2007 року по справі
№ 11-24/07.

Вирішуючи питання про розподіл судових
витрат на підставі ст. 88 ЦПК України та
приймаючи до уваги результат вирішення
справи, суд вважає за можливе покласти
судові витрати на відповідачів у
рівних частинах. (а.с. 2-3)

На підставі викладеного, керуючись п. 1
ст. 6 та 13 Конвенції про захист прав
людини і основоположних свобод, ст.ст. 8,
21, 22, 55, 124 Конституції України, ст. 331
Цивільного кодексу України (2003 року),
ст.ст. 2, 6, 38, 46, 51 Закону України «Про
третейські суди», п. 1.3. Тимчасового
положення про порядок державної
реєстрації права власності та інших
речових прав на нерухоме майно,
затвердженого наказом Міністерства
юстиції України від 07.02.2002 № 7/5, ст.ст. 1,
3, 4, 10, 11, 15, 60, 88, 212, 213, 215, п.п. 1, 5 ч. 2 ст. 3895
ЦПК України, суд ,–

В И Р І Ш И В:

Рішення постійно діючого Третейського
суду при Асоціації «ЛЕВЛЕКС»від 03
квітня 2007 року по справі № 11-24/07 за
позовом ОСОБА_4 до Товариства з
обмеженою відповідальністю
Агропромислового комплексу
«САМАРА»про визнання права власності,
зустрічним позовом Товариства з
обмеженою відповідальністю
Агропромислового комплексу «САМАРА»до
ОСОБА_4 про визнання права власності
–скасувати.

Реєстрацію права власності за
Товариством з обмеженою
відповідальністю Агропромисловим
комплексом «САМАРА»на будівлі та
споруди, що знаходяться за адресою: м.
Дніпропетровськ, вул. Автопаркова, 4,
яка була вчинена на підставі рішення
постійно діючого Третейського суду при
Асоціації «ЛЕВЛЕКС»від 03 квітня 2007
року по справі № 11-24/07 за позовом ОСОБА_4
до Товариства з обмеженою
відповідальністю Агропромислового
комплексу «САМАРА»про визнання права
власності, зустрічним позовом
Товариства з обмеженою
відповідальністю Агропромислового
комплексу «САМАРА»до ОСОБА_4 про
визнання права власності –скасувати.

Стягнути в рівних частках з Товариства
з обмеженою відповідальністю
Агропромислового комплексу «САМАРА»,
ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 у рахунок
повернення судових витрат –45,50 грн.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку передбаченому ст. 223 ЦПК
України.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська шляхом подання
апеляційної скарги протягом 10 днів з
дня його проголошення. Особи, які брали
участь у справі, але не були присутні у
судовому засіданні під час
проголошення судового рішення, можуть
подати апеляційну скаргу протягом 10
днів з дня отримання копії цього
рішення.

Суддя
Ф.Ф. Маймур