Справа №2-8582/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 серпня 2011 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

У складі:

головуючого судді Браги А.В.,

при секретарі Большому Д.Є.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Громова Ю.А.,

представника відповідача Шишацького О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу № 2-8582/11 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні квартирою, -

В С Т А Н О В И В :

21 червня 2011 року ОСОБА_1 звернулась до Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська з позовною заявою, предметом якої було усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням (квартирою) АДРЕСА_1 , шляхом вселення її до зазначеного житлового приміщення. В обґрунтування зазначеного позову, ОСОБА_1 послалась на рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 22 грудня 2010 року, яким за нею було визнано право власності на ј частини квартири АДРЕСА_1 , як за спадкоємцем за заповітом. Інша частина вказаної квартири належить на праві власності відповідачу, ОСОБА_2 , який був чоловіком спадкодавця, рідної сестри ОСОБА_1 . З моменту винесення рішення Синельниківським міськрайонним судом Дніпропетровської області від 22 грудня 2010 року, вона, як власниця ј частини квартири не має можливості зареєструвати зміни у правовстановлюючих документах в КП «ДМБТІ», так як не може увійти до квартири. Позивач неодноразово замовляла вихід техніка з КП «ДМБТІ», однак в зв`язку з відсутністю доступу до квартири, технік не може здійснити необхідні дії, пов`язані з подальшою реєстрацію прав власності позивача. Також, в своєму позові ОСОБА_1 зазначає, що вона не може знайти контакт з відповідачем, оскільки останній постійно ігнорує її звернення, а її неодноразові намагання увійти до квартири є безрезультатними, оскільки відповідач перешкоджає їй у реалізації таких дій та не надає їй ключів від квартири. В ході розгляду справи позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити позов в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, просив у задоволенні позовних вимог відмовити. В обґрунтування своїх заперечень, представник відповідача послався на недоведеність викладених у позовній заяві обставин, вказував на відсутність будь яких доказів протиправної поведінки ОСОБА_2 щодо створення перешкод у реалізації права позивача на здійснення державної реєстрації речових прав на ј частини квартири АДРЕСА_1 .

Вислухавши позивача, його представника, представника відповідача, дослідивши наявні у справі докази, вирішивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок всіх доказів у їх сукупності і оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному з`ясуванню всіх обставин справи, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

21 липня 1993 року виконкомом міської Ради народних депутатів було видано свідоцтво про право власності на житло, згідно яким ОСОБА_3 та відповідач, є власниками квартири АДРЕСА_1 .

21 травня 2008 року ОСОБА_3 склала заповіт, у відповідності до якого, в разі її смерті, все майно заповіла ОСОБА_1 , яка є позивачем у цій справі.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть № НОМЕР_1 , копія якого наявна в матеріалах справи.

22 грудня 2010 року рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області за ОСОБА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , було визнано право власності на ј частини квартири АДРЕСА_1 .

Аналізуючи викладені у позовній заяві обставини, роблю наступні висновки.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України, ст. 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а в силу дії ст. ст. 57, 58, 59 ЦПК України такі обставини повинні бути доведенні належними та допустимими доказами.

Підставою для задоволення позову, на думку позивача, є вчинення неправомірних дій з боку відповідача, який перешкоджає ОСОБА_1 у реалізації нею права власності на ј частини квартири АДРЕСА_1 , що зумовлює порушення її спадкових прав.

Разом з тим, ОСОБА_1 не доводить належними та допустимим доказами обставини та факти на які вона посилається, як на підставу своїх позовних вимог.

Так, в ході попереднього судового засідання, ОСОБА_1 та її представник не надали належних та допустимих доказів, що можуть стверджувати неправомірну поведінку відповідача, в результаті якої позивач має ускладнення в набутті права власності та фактично вселитись у спірну квартиру.

В ході судового розгляду справи не знайшло свого підтвердження і факт звернення позивача до відповідача з приводу допуску її до квартири, факт звернення ОСОБА_1 до відповідача з приводу отримання ключів від спірної квартири, факт перешкоджання, - тобто вчинення умисних дій з боку відповідача направлених на не допуск техніка КП «ДМБТІ`за для здійснення ним своїх службових обов`язків направлених на проведення поточної технічної інвентаризації квартири АДРЕСА_1 , що своїми наслідками зумовлює відмову в задоволенні позову.

Варто зазначити, що 29 серпня 2011 року в ході судового розгляду у справі, представник позивача заявляв клопотання про залучення до справи квитанції про відкриття позивачем замовлення в КП «ДМБТІ`на реєстрацію прав власності на ј частини квартири АДРЕСА_1 , у задоволенні якого судом було відмовлено, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 131 ЦПК України передбачено, що сторони зобов`язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті.

15 серпня 2011 року по справі №2-8582/11 було проведене попереднє судове засідання на якому був присутній представник позивача.

15 серпня 2011 року під час проведення попереднього судового засідання представник позивача не надав до суду вищезазначеної квитанції, а також не заявив відповідного клопотання про залучення такого доказу до матеріалів справи, що має підтвердити обставину на яку посилається ОСОБА_1 , як на підставу своїх позовних вимог.

Частиною 1 ст. 131 ЦПК України встановлено, сторони зобов`язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті.

Частиною 2 ст. 131 ЦПК України врегульовано, що докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що подано несвоєчасно з поважних причин.

У відповідності до ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

29 серпня 2011 року в ході судового розгляду справи, представник позивача та позивач не довели та не доводили поважність несвоєчасного подання доказу у справі.

Представник позивача зазначив, що не подання під час проведення попереднього судового засідання у справі № 2-8582/11 письмового документу, є результатом його власної необачності.

В силу зазначеного, з метою додержання принципу законності, рівності всіх учасників перед законом та судом, зважаючи на презумпцію змагальності сторін у цивільному судочинстві України, клопотання представника позивача про залучення до матеріалів справи письмового документу від 29 серпня 2011 року, задоволено не було.

В ході судового розгляду не знайшло свого підтвердження також твердження ОСОБА_1 про численні звернення до відповідача з вимогами про надання їй можливості увійти до спірної квартири та отримати від неї ключі, а також факти перешкоджання з боку відповідача.

В матеріалах справи відсутні докази таких звернень позивача, докази відмови або ігнорування з боку відповідача звернень ОСОБА_1 , відсутні докази намагання одержати ключі від квартири АДРЕСА_1 , які стали безрезультатними в наслідок противоправних дій ОСОБА_2 .

В судовому засіданні представник відповідача зазначив, що до ОСОБА_2 жодних звернень від позивача з вимогою про надання йому доступу до квартири та надання йому ключів від неї до відповідача не надходило, про що має свідчити відсутність допустимих доказів таких звернень.

Отже, з урахуванням відсутності в матеріалів справи доказів, які можуть підтвердити обставини на які посилається ОСОБА_1 , зважаючи, що в ході вирішення справи не знайшло свого підтвердження намагання позивача увійти до спірної квартири, отримати від відповідача ключі, не надано доказів протиправності дій з боку відповідача, його винності, тощо, суд приходить до висновку про відсутність порушеного права позивача з боку відповідача, що зумовлює відмову в задоволенні позову в повному обсязі, як необґрунтованого та недоведеного.

На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 130 - 131, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні квартирою, - відмовити.

Судові витрати у справі покласти на позивача.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя : А.В. Брага