Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 жовтня 2011 року Добропільський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого- судді Тітової Т.А

при секретарі Михайловській Т.П

за участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника 3-ї особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Добропіллі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Державного підприємства Добропіллявугілля Відокремлений підрозділ Шахта ОСОБА_2 » , 3-я особа відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Добропілля , про відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_4 звернувся в суд 19 серпня 2011 року з цим позовом до відповідача про стягнення 20000 грн. моральної шкоди.

Позивач зазначив , що з 18 березня 1997 року по 5 лютого 2009 року він перебував у трудових відносинах з ДП « Добропіллявугілля» , працював у ВП « Шахта « ОСОБА_2» в якості гірничого робітника очисного забою 5 розряду. 19 червня 2008 року під час виконання трудових обов»язків з ним стався нещасний випадок , був травмований, в підтвердження чого посилається на акт за формою Н-1 від 19 червня 2008 року про нещасний випадок на виробництві .Згідно довідки огляду у МСЕК від 9 грудня 2008 року йому встановлено за цим нещасним випадком втрату 50 % професійної працездатності .

Відділенням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві призначені і виплачуються страхові суми.

Ушкодження здоров»я призвело до порушення його особистих немайнових прав , завдало моральних страждань. Тривалий час знаходився на лікуванні , була ушкоджена спина , отримав струс головного мозку. Від цих ушкоджень його непокоять фізичні болі , вимушений щорічно звертатися до лікарів і проходити курс лікування. Він лишився роботи, оскільки іншу роботу згідно висновку МСЕК йому не надали . Тому спосіб життя змінився.

Його звернення в липні 2011 року до роботодавця з приводу відшкодування моральної шкоди залишено без розгляду.

При розгляді справи позивач ОСОБА_4 участі не приймав. Звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності .

Представник позивача ОСОБА_1О підтримала позовні вимоги ОСОБА_4 і просить їх задовольнити , посилаючись на зазначені в позовній заяві підстави.

Представник відповідача ДП « Добропіллявугілля», діючий за довіреністю помічник директора з правових питань ВП « Шахта « ОСОБА_2» ОСОБА_2 , позов не визнав. Посилається на те , що позивачем при виконанні наряду були порушені правила техніки безпеки , і його вина в нещасному випадку визнана в розмірі 50 %. Також вважає, що підставою для відшкодування моральної шкоди має бути висновок МСЕК щодо спричинення такої шкоди , і позивачем не надано доказів про розмір грошового відшкодування

Представник 3- особи відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Добропілля ОСОБА_3 просить розглянути справу на розсуд суду.

Вислухавши пояснення осіб , дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

З обставин справи встановлено, що позивач ОСОБА_4 з 18 березня 1997 року по 5 лютого 2009 року працював у ДП « Добропіллявугілля» ВП « Шахта « ОСОБА_2» гірником очисного забою , про що свідчить копія трудової книжки з відповідними записами. Був звільнений на підставі ст.. 40 п. 2 КЗпП України у зв»язку з виявленою невідповідністю виконуваній роботі за станом здоров»я.

Під час роботи 19 червня 2008 року внаслідок нещасного випадку на виробництві позивач отримав травму, про що свідчать акти форми Н- 5 від 19 червня 2008 року розслідування нещасного випадку і Н-1 від 19 червня 2008 року про нещасний випадок на виробництві.

Відповідно до висновку обласної травматологічної МСЕК м. Донецьк від 9 грудня 2008 року ОСОБА_4 за наслідками даної травми встановлено втрату 50 % професійної працездатності безстроково ,визнано інвалідом 3 групи.

Відповідно до ст.. 13 Закону України « Про охорону праці» ( в редакції Закону України від 21 листопада 2002 року ) роботодавець зобов»язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно - правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Як встановлено, з вини відповідача ДП « Добропіллявугілля» ВП « Шахта « ОСОБА_2» позивачу заподіяну шкоду здоров»ю, що підтверджується актом форми Н-1 № 20 про нещасний випадок на виробництві.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування працівнику моральної шкоди правадиться власником або уповноваженим ним органом у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Це означає , що правовідносини , що склалися між сторонами по справі, регулюються нормами трудового законодавства , виходячи з того , що Конституційний Суд України в рішенні від 8 жовтня 2008 року № 20-рп/2008 остаточно визначив після скасування права застрахованих громадян , що потерпіли на виробництві від нещасного випадку , на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду їх право відшкодувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу відповідно до ст.. 1167 ЦК України та ст.. 237-1 КЗпП України.

Право на отримання грошової компенсації відшкодування моральної шкоди виникло у ОСОБА_4 9 грудня 2008 року, коли висновком МСЕК йому встановлено трату професійної працездатності у зв»язку з нещасним випадком ,який стався 19 червня 2008 року.

Оскільки вимоги позивача випливають із порушення особистих немайнових прав, на них згідно ст..268 ч. 1 п. 1 ЦК України позовна давність не поширюється.

Суд знаходить обґрунтованими і доведеними вимоги позивача ОСОБА_4 до ДП « Добропіллявугілля» ВП « Шахта « ОСОБА_2 » про відшкодування моральної шкоди,оскільки внаслідок виробничої травми йому заподіяні фізичні і моральні страждання,отримане ушкодження , а саме: черепно - мозкова травма , забій попереку з розвитком посттравматичних наслідків больового синдрому ,- привело до погіршення стану здоров»я , неможливості продовжувати трудову діяльність , він став інвалідом. Постраждалий вимушений звертатися до лікарів за медичною допомогою за наслідками травми, про що свідчать виписки із амбулаторної картки Сукупністю наданих позивачем доказів знайшло підтвердження , що для організації свого життя позивач вимушений докладати додаткових зусиль .

Визначаючи розмір грошового відшкодування, що підлягає стягненню на користь позивача, суд виходить із глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого , вимог розумності і справедливості , і повністю задовольняє позов в сумі 20000 грн.

Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача щодо вини позивача у нещасному випадку , оскільки на відшкодування моральної шкоди не впливає ступень вини постраждалого у нещасному випадку .

На підставі ст. ст. 237-1 КЗпП України , керуючись ст. ст. 10,57, 60, 209 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Стягнути з Державного підприємства « Добропіллявугілля» Відокремлений підрозділ « Шахта « ОСОБА_2» на користь ОСОБА_4 відшкодування моральної шкоди 20000 ( двадцять тисяч) грн..

Стягнути з Державного підприємства» Добропіллявугілля» Відокремлений підрозділ « Шахта « ОСОБА_1 донецька» на користь держави судовий збір 8 грн. 50 коп. і витрати на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи 37 грн.

На рішення може бути подана апеляція в апеляційний суд Донецької області через даний суд протягом 10 днів .

Суддя Тітова Т А

05.10.2011