РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ. Справа №2-0-140/11.

м.Радомишль. ЗО травня 2011 року.

Радомишльський районний суд Житомирської області в складі: головуючого судді Невмержицького І.М., при секретарі Пузійчук І.М. розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Радомишлі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту володіння житловим будинком на праві власності, при заінтересованій особі- виконавчому комітеті Заболотської с/р в Радомишльському районі, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник, посилаючись на те, що його батьки, будучи членами колгоспу при житті побудували в 60-ті роки минулого сторіччя жилий будинок за №1 з господарськими будівлями, що розташований по вул.Стеценка в с.Заболоть Радомишльського району, яким вони володіли як власним з моменту побудови і до своєї смерті, а він фактично вступив в управління спадковим майном після смерті матері,тому просить суд встановити факт володіння його померлою матір»ю жилим будинком на праві власності.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 з"явився,заявлені вимоги підтримав, просив суд встановити факт володіння та користу¬вання його матір»ю - ОСОБА_2,яка померла 01 серпня 1994 року в с.Заболоть Радомишльського району на праві власності житловим будинком №1 з належними господарськими будівлями, що розташований по вул.Стеценка в с.Заболоть Радомишльського району Житомирської області.Також пояснив,що 09 березня 1993 року виконко¬мом Заболотьської с)р був посвідчений заповіт згідно якого ОСОБА_2 все своє майно в т.ч. належний їй жилий будинок з господарськими будівлями,що розташований по вул.Стеценка в с.Заболоть Радомишльського району Житомирської області заповіла своєму сину - ОСОБА_1.

Представник заінтересованої особи - виконкому Заболотської с)ради в Радомишльському районі Житомирської області в судове засідання не з"явився, надіслав до суду письмову заяву, просив слухати справу за їх відсутності, з заявленими вимогами погодився.

Суд,вислухавши пояснення заявника,дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 народився 07 листопада 1950 року в с.Заболоть Радомишльського району Житомирської області і в свідоцтві про народження його батьками були записані: батько - ОСОБА_3 Дем»янович, мати - ОСОБА_2.

Мати заявника - ОСОБА_2 померла 01 серпня 1994 року в с.Заболоть Радомишльського району Житомирської області у віці 65 років, а батько - ОСОБА_3 помер значно раніше матері.

09 березня 1993 року виконкомом Заболотьської с)р був посвідчений заповіт згідно якого ОСОБА_2 все своє майно в т.ч. належний їй жилий будинок з господарськими

будівлями,що розташований по вул.Стеценка в с.Заболоть Радомишльського району Житомирської області заповіла своєму сину ОСОБА_1 Івановичу.На день смерті заповідача заповіт не був відмінений та не був змінений.

У 60-ті роки минулого століття батьки заявника за свої кошти

побудували жилий будинок за №1 з господарськими будівлями, що розташований по вул.Стеценка в с.Заболоть Радомишльського району Житомирської області і з того часу по день смерті спочатку батьки,а потім мати володіла ним як власним, що підтверджується довідками виданими виконавчим комітетом Заболотьської с/ради Радомишльського району Житомирської області.

Також встановлено в судовому засіданні те, що після смерті матері заявник фактично вступив в управління спадковим майном, а саме:будинком з надвірними спорудами, який розташований в с.Заболоть Радомишльського району Житомирської обл. по вул.Стеценка,1 шляхом обробітку присадибної земельної ділянки, ремонту будинку та інш.

З довідки Житомирського обласного бюро технічної інвентари¬зації від 10 серпня 2010 року за №57 вбачається,що за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок №1 з господарськими спорудами, що розташований по вул.Стеценка в с.Заболоть Радомишльського району Житомирської області загальною вартістю 59 875,00 грн. - не зареєстроване(а.с.11).

З довідок Заболотьської с)ради вбачається, що згідно записів в погосподарських книгах ОСОБА_2 була головою домоволодіння (а.с.14,15) .

У відповідності до п.4 5 Інструкції «Про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських,селищних,сільських Рад народних депутатів,затвердженої наказом Міністерства юстиції УРСР за №115 від 19 січня 197 6 року( була чинною на час виникнення правовідносин) підставою належності кокретній фізичній особі домоволодіння в сільській місцевості були дані погосподарських книг, які велися відповідними сільськими Радами.

Відповідно до п.4 ч.2 п.п.6 Інструкції «Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах,селищах міського типу УРСР,затвердженої Мінкомунгоспом УРСР від 31.01.19бброку за погодженням з Верховним Судом УРСР від 15.01.1966 року(яка була чинною до 13.12.1995 року) державній реєстрації підлягали тільки будинки і домоволодіння в межах міст і селищ, а інвентаризації домоволодіння в сільській місцевості не підлягали.

Відповідно до п.а,б, ст.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 22.12.1995 року " Про судову практику у справах за позовами про захист права власності (із змінами внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.15.1998 року)" - положення ст.17,18 Закону " Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введенню в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року).Доправовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство, зокрема, спори щодо майна колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: право власності на майно, яке належало до колгоспного двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі 15 квітня 1991 року не втратили право на частку в його майні, а згідно ст.12 6 ЦК УРСР такими, що втратили це право вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включаються час перебування на дійсній військовій строковій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба). Розмір частки члена двора

визначається, виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Враховуючи наведене станом на 15 квітня 1991 р. мати заявника не втратила свого права на власність колгоспного двору, головою якого раніше був її чоловік, що підтверджується записами в господарських книгах Заболотьської с)ради.

Приймаючи до уваги викладене та те, що іншим шляхом права заявника на спадкове майно захистити неможливо суд встановлює факт володіння житловим будинком на праві власності.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 11, 60, 79, 88, 208, 209, 212-215, 256, 259 ЦПК України, ст.ст.109, 549 ЦК України (в редакції 1963 року), п.а, б, ст.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 22.12.1995 року " Про судову практику у справах за позовами про захист права власності (із змінами внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25.15.1998 року)", суд -

ВИРІШИВ :

Встановити факт того,що ОСОБА_2,яка померла 01 серпня 1994 року в с.Заболоть Радомишльського району Житомирської області у віці 65 років користувалася та володіла на праві власності житловим будинком №1,що розташований по вул.Стеценка в с.Заболоть Радомишльського району Житомирської області загальною вартістю 59 87 5,00 грн.з моменту побудови та по день смерті.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Житомирської області через Радомишльський районний суд протягом десяти днів починаючи з дня його проголошення.Особи,які брали участь у справі,але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення,можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Радомишльського районного суду

ОСОБА_4.