АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія -26 ( 1У ) Костенко В.В.
Доповідач Барильська А.П.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 листопада 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.

суддів: Зубакової В.П., Грищенко Н.М.,

при секретарі: Бондаренко І.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_2, представника відповідача Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області - Бершадської Людмили Станіславівни, представника відповідача - Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" - Пейган Тетяни Сергіївни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційні скарги Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області та Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" на рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 31 серпня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області та Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" про стягнення заборгованості по щомісячним виплатам відшкодування збитків у зв'язку із втратою годувальника внаслідок нещасного випадку на виробництві, компенсації, моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2002 року позивачі ОСОБА_2, ОСОБА_6 звернулися до суду із позовом до ВАТ «Криворізький гірничо-металургійний комбінат «Криворіжсталь», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство "АрселорМіттал Кривий Ріг" (надалі - ПАТ " АрселорМіттал Кривий Ріг ") про стягнення заборгованості по щомісячним виплатам відшкодування шкоди у зв'язку із втратою годувальника внаслідок нещасного випадку на виробництві , компенсації, моральної шкоди, який в подальшому уточнювали.

В обґрунтування позовних вимог посилалися на те, що ОСОБА_8 є батьком позивачів ОСОБА_2 та ОСОБА_7, та чоловіком позивачки ОСОБА_6, який внаслідок нещасного випадку на виробництві загинув ІНФОРМАЦІЯ_1 року

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу 07.12.1995 року встановлено факт нещасного випадку на виробництві та стягнуто шкоду у зв'язку зі смертю годувальника.

Відповідачем було виконано рішення суду, але в подальшому визначені рішенням суду суми відшкодування шкоди не коригуватися на коефіцієнти тарифних ставок і окладів, у зв'язку з чим утворилася заборгованість по цими виплатам. Про підвищення тарифних ставок та окладів на підприємстві відповідача позивачі не знали, адміністрація підприємства їх не повідомляла про наявність наказів про підвищення тарифних ставок та окладів на підприємстві, та про порушення їхніх прав їм стало відомо лише в 2002 році після отримання відповіді на скаргу до прокуратури Дзержинського району м. Кривого Рогу. У зв'язку з чим, позивачі просили суд: поновити строк звернення до суду; стягнути з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_6 заборгованість по щомісячним сумам відшкодування шкоди за період з 13.07.1997 року по 01.04.2001 року у сумі 61,22 грн.; компенсацію за затримку виплати станом на січень 2010 року у сумі 7519,96 грн., моральну шкоду у розмірі 20000 грн. Стягнути з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 13000 гривен; Встановити, що розмір щомісячного відшкодування шкоди на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітньої ОСОБА_7 станом на 01 квітня 2001 року складає 267,41 грн. Зобов'язати Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань в м. Кривому Розі Дніпропетровської області ( надалі - Відділення Фонду) зробити відповідний перерахунок щомісячного відшкодування шкоди на утримання ОСОБА_7 починаючи з 01.04.2001 року з урахуванням подальших щорічних коефіцієнтів по 07.06.2009 рік.

Рішенням Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 31 серпня 2011 року позов ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7 задоволено частково. Поновлено позивачам строк звернення до суду.

Стягнуто з відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_6 заборгованість по щомісячним сумам відшкодування шкоди за період з 13.07.1997 року по 01.04.2001 року у сумі 61,22 грн.; компенсацію за затримку виплати станом на січень 2010 року в сумі 7519,96 грн..

Зобов'язано ПАТ «АрселорМіттал Крив Ріг» надати до Відділення Фонду довідку про розмір щомісячного відшкодування шкоди на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітньої ОСОБА_7 станом на 01.04.2001 року в сумі 267,41грн. та відповідний акт прийому-передачі.

Зобов'язано Відділення Фонду зробити відповідний перерахунок щомісячного відшкодування шкоди на утримання ОСОБА_7, починаючи з 01.04.2001 року, з урахуванням подальших щорічних коефіцієнтів по 07.06.2009 рік.

Стягнуто з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь держави судовий збір пропорційно частині ухвалених на користь позивача вимог в сумі 75,81 грн. та витрати на інформаційно- технічне забезпечення розгляду справи в сумі 15 грн. Рішення суду допущено до негайного виконання.

В апеляційній скарзі відповідач Відділення Фонду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову позивачам в задоволенні позовних вимог.

Зокрема: вважають, що довідка про середній заробіток не повинна бути прийнята судом, як доказ, оскільки була подана в судовому засіданні, без зазначення поважних причин. Судом стягнуті суми за час, що перевищує три роки. Судом не враховано, що перерахування розміру відшкодування шкоди проводиться роботодавцем лише у випадку, коли підвищення тарифних ставок відбувається одночасно з ростом заробітної плати, змінюючи розмір щомісячних виплат, суд першої інстанції не перевірив, чи відбулося фактичне підвищення заробітної плати по підприємству, не витребував відомості про нарахування і одержання заробітної плати за професією потерпілого, що призвело до неправильного вирішення судом спору.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, ставить питання про зміну рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_6 заборгованості щомісячних сум відшкодування шкоди за період з 13.07.1997 року по 01.04.2001 року у сумі 61,22 грн. та компенсації за затримку виплати станом на січень 2010 року в сумі 7519,96 грн. та відмову позивачу у задоволенні цих позовних вимог.

Зокрема: вважають, що позивачем по справі мала б бути ОСОБА_7, яка на час розгляду справи є повнолітня, тому залучення у справі позивача ОСОБА_6 призвело до неправильного вирішення питання.

Судом не враховано, що вимоги про перерахунок сум щомісячних платежів, призначених судом або роботодавцем, підлягають задоволенню за час, що не перевищує трьох років. Суд першої інстанції не застосував до спірних правовідносин Закон, який підлягав застосуванню, а саме ч.2 п. 43 Правил відшкодування власником підприємства, установи, організації або уповноваженим їм органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків ( далі "Правил "), затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 23 червня 1993 року № 472, які діяли на момент виниклих між сторонами правовідносин, який обмежує провадження виплат строком не більше як за три роки до подання заяви про відшкодування шкоди. Суд не взяв до уваги, що ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», в межах строку позовної давності, позивачу ОСОБА_6 сплачена сума, яка значно перевищує розмір заборгованості.

В запереченнях на апеляційну скаргу позивачі просять рішення суду, як законне та обґрунтоване, на їх думку, залишити без змін, апеляційні скарги без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Відділення Фонду підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга ПАТ « АрселорМіттал Кривий Ріг» підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_8 з 13.09.1991 року працював у конверторному цеху № 2 міксеровим 4 розряду та звільнений ІНФОРМАЦІЯ_1 року у зв'язку зі смертю. Померлий ОСОБА_8, є батьком ОСОБА_7 та ОСОБА_2,та чоловіком ОСОБА_6.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 07.12.1995 року встановлено факт нещасного випадку на виробництві та стягнено шкоду у зв'язку зі смертю годувальника. Згідно рішення суду, проведено розрахунок середньої заробітної плати для визначення сум відшкодування шкоди станом на 01.07.1995 року, відкоригованої на коефіцієнти «2» з 1.07.1994 року; «2» 01.10.1994 року; «3,33» з 01.03.1995 року; «1,6» з 01.07.1995 року яка становила 333,28 грн.

Спір виник з приводу незастосування до сум відшкодування шкоди коефіцієнтів підвищення тарифних ставок, посадових окладів.

Задовольняючи частково позов в частині перерахунку сум відшкодування шкоди у зв'язку з втратою годувальника на коефіцієнти 1.225, 1.31, суд першої інстанції виходив з того, що підприємством ПАТ « АрселорМіттал Кривий Ріг» не проводився перерахунок сум відшкодування шкоди у зв'язку з втратою годувальника на коефіцієнти підвищення тарифних ставок, посадових окладів.

Колегія суддів погоджується з цим висновком суду з огляду на наступне.

Як вбачається із матеріалів справи, середньомісячний заробіток відповідного працівника, після підвищення тарифних ставок та окладів, складав: з 01.05.1998 року- 276,50 грн.; з 01.04.2000 року -436,62 грн.; з 01.07.2000 року 618,62 грн..

При вирішення питання щодо застосування до сум відшкодування шкоди коефіцієнта 2 з 01.08.1996 року, 1.65 з 01.05.1998 року, суд першої інстанції дійшов висновку про не застосовування зазначеного коефіцієнту до сум відшкодування шкоди у зв'язку із втратою годувальника, оскільки при перерахунку - середній заробіток за даною професією після підвищення тарифних ставок та окладів буде меншим у зрівняні з розміром щомісячної суми відшкодування збитків при перерахуванні на 100% втрати професійної працездатності і рішення суду в цій частині не оскаржено.

13.07.1997 року ОСОБА_2 досягла повноліття. Підприємство ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», в порушення вимог п.28 Правил, не зробило перерахунок щомісячного розміру відшкодування збитків на утриманців у зв'язку зі змінами складу сім'ї.

Вирішуючи питання щодо застосування коефіцієнтів підвищення тарифних ставок, посадових окладів: 1.225 з 01.04.2000 року; 1.31 з 01.07.2000 року, суд першої інстанції дійшов висновку про необхідність застосування до сум відшкодування шкоди, у зв'язку з втратою годувальника, оскільки зазначені коефіцієнти застосовані на підприємстві відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» та підприємство погодилось з рішенням суду в цій частині та не оскаржило його.

Такий висновок суду є правильним з огляду на наступне.

Відповідно до п.28 Правил, який діяв на момент виникнення даних правовідносин, перерахування розміру відшкодування шкоди (втраченого заробітку, витрат на соціальну і медичну допомогу) проводилось у разі підвищення тарифних ставок (окладів) працівників госпрозрахункових підприємств, а також заробітної плати відповідно до колективного договору.

Із матеріалів справи убачається, що підприємство відповідача застосувало коефіцієнти підвищення тарифних ставок, посадових окладів: 1.225 з 01.04.2000 року; 1.31 з 01.07.2000 року

Тому, розглядаючи справу, суд першої інстанції правильно перерахував визначену позивачеві суму відшкодування шкоди, у зв'язку з втратою годувальника на зазначені коефіцієнти підвищення тарифних ставок (посадових окладів).

Ухвалюючи рішення в цій частині, суд виконав вимоги пункту 28 Правил, та перевірив, що перерахований розмір втраченого заробітку не перевищує у перерахунку на 100 відсотків втрати професійної працездатності середній заробіток відповідного працівника (після підвищення тарифних ставок) за умови його роботи протягом повного календарного або у перерахунку на повний календарний місяць роботи.

У зв'язку з чим, доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування п. 28 "Правил відшкодування шкоди...", колегією суддів не можуть бути взяти до уваги.

Висновки районного суду узгоджуються з вимогами ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Однак Відділення Фонду не надали суду першої інстанції ніяких доказів на підтвердження своїх заперечень про те, що розмір фактичної заробітної плати за професією позивача в оспорюваний період не підвищувався, тоді як позивач свої позовні вимоги щодо застосування спірних коефіцієнтів обґрунтував сумісними постановами адміністрації та профспілкових організацій, згідно яких з тарифні ставки та посадові оклади були збільшені: в 1.225 з 01.04.2000 року; в 1.31 з 01.07.2000 року

Таким чином, що станом на 13.07.1997 року підприємство повинно було сплачувати на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітньої ОСОБА_7 по 166.64 грн., щомісячно, виходячи з наступного розрахунку: 333,29 : 2 ( кількість утриманців - 1 та доля , що належала потерпілому ОСОБА_8.) х 1 ( кількість утриманців) = 166,64 грн.

З 01.04.2000 року при застосуванні коефіцієнту 1,225 у відповідності до вимог абзацу 6 пункту 28 Правил перерахований розмір втраченого заробітку не перевищує у перерахунку на 100 відсотків втрати професійної працездатності середній заробіток відповідного працівника (після підвищення тарифних ставок) за умови його роботи протягом повного календарного або у перерахунку на повний календарний місяць роботи.

Тому, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що сума відшкодування шкоди повинна скласти з 01.04.2000 року по 01.07.2000 рік по 204,13 грн., щомісячно, виходячи з наступного розрахунку: (166,64 грн. х 1,225) на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітньої ОСОБА_7.

З 01.07.2000 року при застосуванні коефіцієнту 1,31, у відповідності до вимог п. 28 Правил, сума відшкодування шкоди повинна скласти з 01.07.2000 року по 01.04.2001рік по 267,41 грн., виходячи з наступного розрахунку: (204,13 грн. х 1,31) на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітньої ОСОБА_7.

Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що станом на 01.04.2001 року сума відшкодування шкоди у зв'язку з втратою годувальника на на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітньої ОСОБА_7, повинна скласти 267.41 грн., однак фактично склала166.64 грн..

У зв'язку з чим, висновок суду першої інстанції щодо зобов'язання відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» надати до Відділення Фонду довідку про розмір щомісячного відшкодування шкоди на користь ОСОБА_6 на утримання неповнолітньої ОСОБА_7 станом на 01.04.2001 року в сумі 267,41грн. та відповідний акт прийому-передачі є правильним.

Однак, стягнувши з відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_6 заборгованість по щомісячним сумам відшкодування шкоди за період з 13.07.1997 року по 01.04.2001 року в сумі 61.22 грн., в межах, які перевищують строк позовної давності, суд першої інстанції виходив із того, що перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов, а право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права (ст. 76 ЦК України в редакції 1963р.). Позивачці про порушення її права стало відомо у 2002 році, при отриманні відповіді від прокуратури Дзержинського району м. Кривого Рогу. У зв'язку з чим, суд визнав причини пропуску строку поважними та поновив позивачам строк звернення до суду.

На думку колегії суддів, такий висновок суду є невірним .

Згідно пункту 41 Правил, якщо заяву на відшкодування шкоди потерпілий або заінтересовані особи подали через три роки з дня визначення МСЕК стійкої втрати працездатності, відшкодування шкоди проводиться з дня подання заяви.

Згідно пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди, виплати, призначені, але своєчасно не одержані потерпілим, або особою, яка має право на їх одержання, а також вимоги про перерахунок сум щомісячних платежів, раніше визначених судом або роботодавцем, підлягають задоволенню за час, що не перевищує трьох років.

Однак всупереч зазначених правил суд стягнув недоплачені виплати за весь період, тобто з 13.07.1997 року.

Із матеріалів справи вбачається, що позивачі звернулися до суду з зазначеним позовом 10.12.2002 року. Таким чином, розмір заборгованості за період з 01.12.1999 року по 01.04.2001 року склав 2352грн.52 коп., виходячи з наступного розрахунку: за період з 01.12.1999 року по 01.04.2000 року- 83.32грн. х 4 місяці= 333.28 грн.; зх. -1.04.2000 року по 01.07.2000 року- 120.81грн. х 3 місяці= 362.43грн.; з 01.07.2000 року по 01.04.2001 року - 184.09 грн. х 9 місяців = 1656.81 грн..

Згідно довідки, за зазначений період підприємством ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» сплачено позивачу ОСОБА_6 4665.92грн..

Таким чином. висновок суду щодо наявності у підприємства ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» заборгованості перед позивачем ОСОБА_6 в сумі 61.22грн. є помилковим.

У зв'язку з відсутністю підстав для стягнення заборгованості з ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь позивача ОСОБА_6, відсутні підстави для задоволення позову про стягнення компенсації за затримку виплати станом на січень 2010 року в сумі 7519.96 грн..

У зв'язку з чим, висновок суду про наявність підстав для задоволення цих позовних вимог є помилковим.

Крім того, суд першої інстанції, зобов'язавши Відділення Фонду зробити відповідний перерахунок щомісячного відшкодування шкоди на утримання ОСОБА_7, починаючи з 01.04.2001 року з урахуванням подальших щорічних коефіцієнтів по 07.06.2009 рік, не взяв до уваги, що згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст.ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дії осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у рази їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально - правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення, визнання порушених, оспорюваних прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України. Власник порушеного права може скористатися конкретним способом захисту свого права.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач не звертався до Відділення Фонду з питань перерахунку розміру відшкодування шкоди у зв'язку з втратою годувальника на коефіцієнти.

У зв'язку з чим, колегія суддів вважає позов в цій частині передчасним, а рішення суду в цій частині таким, що не відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині стягнення з відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_6 заборгованості по щомісячним сумам відшкодування шкоди за період з 13.07.1997 року по 01.04.2001 року в сумі 61,22 грн.; компенсації за затримку виплати станом на січень 2010 року в сумі 7519,96 грн., а також в частині зобов'язання Відділення Фонду зробити відповідний перерахунок щомісячного відшкодування шкоди на утримання ОСОБА_7, починаючи з 01.04.2001 року, з урахуванням подальших щорічних коефіцієнтів по 07.06.2009 рік підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині, відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України про відмову в задоволенні цих позовних вимог, у зв'язку з чим апеляційна скарга Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області задовольнити частково.

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "АрселорМіттал Кривий Ріг" задовольнити

Рішення Дзержинського районного суду м.Кривого Рогу від 31 серпня 2011 року в частині поновлення позивачам строку звернення до суду, стягнення з відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_6 заборгованості по щомісячним сумам відшкодування шкоди за період з 13.07.1997 року по 01.04.2001 року в сумі 61,22 грн.; компенсації за затримку виплати станом на січень 2010 року в сумі 7519,96 грн.; зобов'язання Відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Кривому Розі Дніпропетровської області зробити відповідний перерахунок щомісячного відшкодування шкоди на утримання ОСОБА_7, починаючи з 01.04.2001 року, з урахуванням подальших щорічних коефіцієнтів по 07.06.2009 рік скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: В.П. Зубакова

Н.М. Грищенко