Справа № 2-1043/11
30.09.2011 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська
в складі: головуючого судді Якименко Л.Г.
при секретарі Носулі А.Л.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4 та ОСОБА_5, про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди, -
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, зазначивши, що 04 липня 2007 року о 16-30 год. водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем НОМЕР_1, та рухаючись в напрямку вул. Коцюбинського в м. Дніпропетровську, скоїв зіткнення з мікроавтобусом Мерседес, н/з НОМЕР_2, який належить позивачу ОСОБА_1
В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та, посилаючись на викладені в позові підстави, просив суд задовольнити позов в повному обсязі.
Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не зявилися, про місце, дату та час судового розгляду справи були сповіщені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, не надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, не скористалися правом надання заперечень проти позову, у звязку з чим суд зі згоди позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.
Третя особа ОСОБА_5 позовні вимоги підтримав.
Суд, вислухавши пояснення позивача, третьої особи, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 04 липня 2007 року о 16-30 год., керуючи автомобілем НОМЕР_1, який належить відповідачу ОСОБА_3, та рухаючись з боку пр. Воронцова в напрямку вул. Коцюбинського в м. Дніпропетровську, скоїв зіткнення з мікроавтобусом Мерседес, н/з НОМЕР_2, який належить позивачу ОСОБА_1., яким керував ОСОБА_5, внаслідок чого автомобілю позивача було завдано механічні пошкодження, а ОСОБА_1, як власнику автомобіля, спричинено матеріальну шкоду.
За вказаним фактом постановою відділу ДАІ з обслуговування адміністративної території м. Дніпропетровська та автотехнічної інспекції підпорядкованого УДАІ ГУМВС України в Дніпропетровській області від 13 липня 2009 року відмовлено у порушенні кримінальної справи за ознаками ч.1 ст.286 КК України, однак встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталася через порушення водієм ОСОБА_2 п.п. 1.3., 1.4., 1.5., 12.1 Правил дорожнього руху України.
Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
За ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Таким чином, оскільки автомобілем фактично володів відповідач ОСОБА_2 під час скоєння дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини останнього, тому з нього і підлягає відшкодуванню завдана шкода, виключивши солідарну відповідальність з другим відповідачем по справі ОСОБА_3
Відповідно до ст.7 Закону України Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україніпроведення оцінка майна є обовязковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Така оцінка проводиться в порядку, передбаченому Методикою товарознавчою експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092.
Для вирішення питання щодо розміру фактично заподіяної позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди, суд приймає до уваги саме висновок експертного дослідження №200701 від 30 липня 2009 року, проведений у відповідності до зазначених вище нормативних актів.
Що стосується позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди, то суд зважає на те, що під час розгляду справи позивачем не було надано доказів на підтвердження цих вимог, а відтак у їх задоволенню слід відмовити.
Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача також підлягають стягненню витрати з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн., витрати по складанню звіту спеціаліста-автотоварознавця у розмірі 350 грн.
В частині задоволення вимоги про відшкодування витрат по відправці телеграми відповідачу у розмірі 38,84 грн., суд вважає слід відмовити, оскільки відповідно до ст. 79 ЦПК України ця вимога не належить до судових витрат.
Керуючись ст.ст. 2, 10, 11, 60, 61, 79, 84, 85, 88, 169, 212-215, 224 ЦПК України, ст.ст. 23, 1166, 1167, 1187 ЦК України, Постановою Пленуму Верховного Суду Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди№6 від 27.03.1992 року, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4 та ОСОБА_5, про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, завданих внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди, - задовольнити частково.
В іншій частині позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_2 203 гривні 86 копійок судового збору на користь держави.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається з дня отримання копії рішення.

Суддя: