Справа № 2-220/11
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

20.10.2011 року Києво-Святошинський
районний суд Київської області в
складі

головуючого судді
Медвідь Н.О.

при секретарі
Остролуцькій Ю.М. розглянувши у
судовому засіданні в м. Києві цивільну
справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,
третя особа КП «БТІ
Києво-Святошинської районної ради про
визнання права власності на нерухоме
майно в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з
позовом до відповідача ОСОБА_2 про
визнання права власності на нерухоме
майно в порядку спадкування,
посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла ОСОБА_1. Внаслідок смерті
ОСОБА_1 була відкрита спадщина до
складу якої увійшов садовий будинок
АДРЕСА_1., згідно свідоцтва на про право
власності на садовий будинок від 24.09.1992
року.

За життя ОСОБА_1 заповіла все своє майно
позивачці.

Однак, зважаючи на реєстрацію права
власності на спірний садовий будинок
за ОСОБА_2, П'ята Київська державна
нотаріальна контора відмовила їй у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за заповітом на спірний будинок.

Проте рішенням Києво-Святошинського
районного суду Київської області від
31грудня 2009 року у справі № 2-3065/2009 року,
було визнано недійсним свідоцтво про
право власності на садовий будинок
НОМЕР_1, виданого виконавчим комітетом
Дмитрівської сільської ради Києво -
Святошинського району Київської
області 16.12.2004 року на підставі рішення
виконавчого комітету Дмитрівської
сільської ради Києво - Святошинського
району Київської області від 09.12.2004
року № 247.За відсутності на момент
розгляду справи відмови нотаріуса у
видачі свідоцтва про право на спадщину
за заповітом на спірне майно в
задоволенні її позовної вимоги про
визнання права власності на садовий
будинок було відмовлено.

Після ухвалення Києво - Святошинським
районним судом Київської області
рішення від 31.12.2009 року у справі №
2-3065/2009 року, з метою отримання
свідоцтва про право на спадщину за
заповітом на садовий будинок НОМЕР_1,
позивачка звернулася до П'ятої
Київської державної нотаріальної
контори. але, П»ята Київська державна
нотаріальна контора відмовила їй у
видачі такого свідоцтва, та оформила
свою відмову листом № 799/02-14 від 16
червня 2010 року.

Крім того, під час розгляду зазначеної
вище цивільної справи № 2-3065/2009 року
було з'ясовано обставини відмінності
нумерації садового будинку НОМЕР_1,
вказаної в свідоцтві про право
власності на садовий будинок від 24.09.1992
року, виданого на ім'я померлої ОСОБА_1,
та вказаної в свідоцтві про право
власності на садовий будинок, виданого
виконавчим комітетом Дмитрівської
сільської ради Києво - Святошинського
району Київської області 16.12.2004 року. Як
зазначено в мотивувальній частині
рішення Києво - Святошинського
районного суду Київської області від
31.12.2009 року, згідно довідки Садового
товариства «Дубки» від 15.10.2004 року № 25,
нумерація садового будинку була
змінена з НОМЕР_2 на НОМЕР_1.

Тому просила визнати за нею право
власності в порядку спадкування на
садовий будинок АДРЕСА_1.

В судовому засіданні представник
позивачки позовні вимоги підтримав.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання
не з»явився, про день слухання справи
повідомлявся, причини неявки суду не
повідомив, заяву про слухання справи у
його відсутність не надав. Зі згоди
представника позивача суд ухвалює
рішення при заочному розгляді справи,
що відповідає вимогам ст.. 224 ЦПК
України.

Третя особа КП «БТІ
Києво-Святошинської районної ради» в
судове засідання не з»явилась, про день
слухання справи повідомлялась.

Суд вислухавши представника позивача,
вивчивши матеріали справи, в позові
відмовляє з наступних підстав:

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1
померла ОСОБА_1, що підтверджується
свідоцтвом про смерть, виданим
відділом реєстрації смерті у місті
Києві 14.12.2007 р.

Право власності померла ОСОБА_1 на
садовий будинок НОМЕР_1 на була на
підставі свідоцтва про право
власності на садовий будинок від 24.09.1992
року виданого на підставі рішення
виконкому Києво-Святошинської
районної ради народних депутатів № 261
від 27.05.1974 року.

За життя ОСОБА_1 заповіла все своє майно
позивачці , що підтверджується
заповітом від 10 вересня 2005 року
посвідченого державним нотаріусом
П'ятої Київської державної
нотаріальної контори Салівон О. М.

Однак, зважаючи на реєстрацію права
власності на спірний будинок за
ОСОБА_2, П'ята Київська державна
нотаріальна контора відмовила
позивачці у видачі свідоцтва про право
на спадщину за заповітом на будинок.

Реєстрація права власності на садовий
будинок НОМЕР_1 за відповідачем
підтверджується листом Комунального
підприємства Бюро технічної
інвентиризації Києво - Святошинської
районної Ради Київської області № 1340
від 16 06 2010 року, який було надано у
відповідь на запит П»ятої Київської
державної нотаріальної контори №242/02-14
від 02.03.2010 року.

Також встановлено, що рішенням
Києво-Святошинського районного суду
Київської області від 31 грудня 2009 року
у справі № 2-3065/2009 року, залишеним без
змін ухвалою Апеляційного суду
Київської області від 31 березня 2010
року, було визнано недійсним свідоцтво
про право власності на садовий будинок
НОМЕР_1, виданого виконавчим комітетом
Дмитрівської сільської ради Києво -
Святошинського району Київської
області 16.12.2004 року на підставі рішення
виконавчого комітету Дмитрівської
сільської ради Києво - Святошинського
району Київської області від 09.12.2004
року № 247.

Згідно цьому рішенню виконавчого
комітету Дмитрівської сільської ради
Києво - Святошинського району
Київської області від 09.12.2004 року № 247
право власності на садовий будинок
НОМЕР_1 було визнано за ОСОБА_2 Але
рішенням Києво - Святошинського
районного суду Київської області від 31
грудня 2009 року в задоволенні позову
ОСОБА_1 про визнання права власності на
спірний будинок було відмовлено.

Після ухвалення Києво - Святошинським
районним судом Київської області
рішення про відмову про визнання права
власності на спірний будинок , з метою
отримання свідоцтва про право на
спадщину за заповітом на спірний
будинок, позивачці П'ятої Київської
державної нотаріальної контори. у
видачі свідоцтва про право на
спадщину за заповітом на садовий
будинок АДРЕСА_1 було також відмовлено,
що підтверджується листом № 799/02-14 від
16 червня 2010 року, оскільки право
власності на спірний будинок
зареєстровано за відповідачем.

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням
є перехід прав та обов'язків (спадщини)
від фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців).

Те, що спірний будинок на даний час
належить відповідачу , в судовому
засіданні не оспорювалося, до даного
часу реєстрація на його ім.»я не
скасована.

У відповідності до статті 328 Цивільного
кодексу України, право власності
набувається на підставах, що не
заборонені законом, зокрема, із
правочинів. Право власності вважається
набути правомірно, якщо інше прямо не
випливає із закону або незаконність
набуття права власності не встановлена
судом.

Відповідно до ч.І ст.16 ЦК України
«кожна особа має право звернутися до
суду за захистом свого особистого
немайнового або майнового права та
інтересу». Одним із способів захисту
цивільних прав та інтересів,
відповідно до п.1 ч.2 ст.16 Цивільного
кодексу України, є «визнання права».

Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням
є перехід прав та обов'язків (спадщини)
від фізичної особи, яка померла
(спадкодавця), до інших осіб
(спадкоємців).

Але в судовому засіданні не доведено,
що спадкове майно належить померлій .

Як вбачається з заповіту , на якій
посилався представник , як на єдиний
доказ, померла на випадок своєї смерті
розпорядився спірним будинком на
користь позивачки , але як свідчать
матеріали справи , спірний будинок
померлій не належить, до даного часу
реєстрація спірного будинку на ім.»я
відповідача не скасована.

За правилами ст. З ЦПК України, кожна
особа має право звернутися до суду саме
за захистом своїх порушених,
невизнаних або оспорюваних прав,
свобод чи інтересів.

Як свідчать матеріали справи, а також
твердження представника позивача, в
судовому засіданні не обґрунтовано та
не надано жодних доказів, які б
вказували на правові підстави для
визнання за позивачкою право власності
на спірний будинок.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов'язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.

Представник позивача не довів тих
обставин на які посилався як на
підставу вимог позивача не надав
докази в обґрунтування її вимог, що є
його обов»язком відповідно до засад
змагальності процесу за ст.. 10 ЦПК
України . При цьому суд створив всі
умови для змагального процесу ,
роз»яснював представнику позивачки
його права та обов»язки.

Отже, суд, оцінюючи докази в їх
сукупності, дійшов висновку про
необґрунтованість та недоведеність
вимог позивачки оскільки вони не
відповідають вимогам ст. ст.. 57-59 ЦПК
України.

Керуючись ст.ст. 321, 328, 1216, 1223, 1234, 1236 ЦК
України, ст.ст. 10, 11, 209, 212-214, 215 ЦПК
України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання
права власності на нерухоме майно в
порядку спадкування, відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до
Апеляційного суду Київської області
через Києво-Святошинський протягом 10
днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуто
судом, що його ухвалив за письмовою
заявою відповідача поданою протягом 10
днів з дня отримання його копії.

Суддя: