У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.01.2011 Справа №6-14/2011 Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Василечко І.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі подання Першого відділу Державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України ,-

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області надійшло подання Першого відділу ДВС Тернопільського міського управління юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання зобов»язань згідно судового наказу №18/41-3379 від 14.08.2009 року Господарського суду Тернопільської області про стягнення з фізичної особи підприємця ОСОБА_1 в користь ТзОВ «Феєрверк»боргу в розмірі 207 266 грн. 96 коп.

Обґрунтовуючи необхідність застосувати дане обмеження, ініціатор подання керується при цьому положеннями ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України та ЦПК України.

Дослідивши матеріали подання вважаю, що його слід повернути відділу ДВС виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Так, ст.6 Закону України „Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" передбачено, що громадянинові України, може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта громадянина України для виїзду закордон у випадках, якщо: 2) діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Підстави та порядок застосування цього Закону визначено постановами Кабінету Міністрів України №57 від 27 січня 1995 року „Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України" та №231 від 31 березня 1995 року „Про затвердження правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення".

Виходячи з норм Закону України „Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", у ньому визначаються випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлюється порядок розв'язання спорів у цій сфері, без визначення при цьому можливості ухвалою суду тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон боржника у виконавчому провадженні до виконання рішення суду.

Крім цього, за змістом п.4 ст.20 Закону України „Про Державну прикордонну службу", саме на органи прикордонної служби покладено завдання з'ясовувати підстави в'їзду або виїзду з України, не пропускати через державний кордон України осіб, яким за мотивованим рішенням суду та правоохоронних органів не дозволяється або тимчасово обмежено право виїзду з України.

При цьому вказаний Закон не визначає перелік суб'єктів, які мають право звернення до суду для вирішення таких питань, а також процесуальний порядок і підсудність таких справ.

Крім цього, відповідно до ст.217 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, одночасно із ухваленням рішення може (тобто має право) вжити заходів, що стосуються його виконання, а саме: 1) визначити порядок його виконання, 2) надати відстрочку, 3) розстрочити виконання, 4) вжити заходів для забезпечення його виконання.

Таким чином, визначення порядку виконання рішення - це встановлення у судовому рішенні конкретних заходів та дій, які слід вчинити державному виконавцеві у разі, якщо рішення не буде виконано добровільно, а не - винесення судом ухвали про тимчасове обмеження прав боржника в процесі виконавчого провадження до повного його виконання.

Так, згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до вимог п.4 ч.3 ст.121 ЦПК України заява повертається також у випадках, коли справа не підсудна цьому суду.

З системного аналізу вищенаведених правових норм та ЦПК України, вбачається, що питання, поставлені в поданні Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції на вирішення суду не є процесуальними питаннями, які регулюються нормами ЦПК України, тобто, є такими, що не підлягають розгляду в судах у порядку цивільного судочинства, а тому, зважаючи на це, не підсудні суду, на вирішення якого поставлені.

Керуючись наведеним, а також п.4 ч.3 ст.121 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Повернути подання Першого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міького управління юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, як таке, вирішення якого не підсудне Тернопільському міськрайонному суду Тернопільської області, в порядку цивільного судочинства.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п»яти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення ухвали, можуть подати апеляційну скаргу протягом п»яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

Головуючий суддяОСОБА_2