НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-151/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.09.2011 року Новомосковський
міськрайонний суд Дніпропетровської
області у складі:

головуючої судді Мороховець О.В.,

секретаря Власко Н.В.,

представника органу опіки та
піклування - Кравченко І.А.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі Новомосковського
міськрайонного суду цивільну справу за
позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа -
орган опіки та піклування виконавчого
комітету Новомосковської міської ради
про усунення перешкод у спілкуванні з
дитиною та у її вихованні, -

встановив:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до
ОСОБА_3, третя особа - орган опіки та
піклування виконавчого комітету
Новомосковської міської ради про
усунення перешкод у спілкуванні з
дитиною та у її вихованні, в якій
просить зобов'язати відповідача
усунути перешкоди його спілкування з
дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та
визначити його участь у її вихованні в
наступних способах: щотижня, у неділю, з
10.00 до 18.00 години віддавати йому доньку
для вільного спілкування в місцях
дитячої культурно-розважальної сфери
(парк, цирк, кінотеатр тощо) та у період
його перебування у відпустці віддавати
йому доньку для спільного відпочинку
на строк не менше 10 діб два рази на рік у
визначених ним місцях. При цьому
просить суд визначити, що його
спілкування з дитиною має відбуватися
без присутності ОСОБА_3 та її родичів
або інших уповноважених нею осіб, з
метою уникнення конфліктних ситуацій,
що можуть негативно відобразитися на
психіці дитини.

В обґрунтування своїх позовних вимог,
позивач вказує що з грудня 2001 року він
знаходився у фактичних шлюбних
відносинах з відповідачкою, з якою
спільно мешкали в м.Дніпропетровську, а
26.06.2004 року зареєстрували свій шлюб у
відділі реєстрації актів цивільного
стану Алуштинського міського
управління юстиції Автономної
Республіки Крим, актовий запис № 85. Від
даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 року у них
народилася донька ОСОБА_4. В червні 2006
року, на прохання відповідачки, вони
продали квартиру в м.Дніпропетровську
та переїхали в м.Новомосковськ, з метою
придбання житла більшої площі, але з
об'єктивних причин спочатку стали
проживати разом у матері дружини -
ОСОБА_5, а через деякий час, через те що
його графік роботи не співпадав з
режимом життя родини, він став
проживати у своїх батьків, продовжуючи
при цьому підтримувати сімейні
стосунки. З виходом на роботу, ОСОБА_3
впродовж трьох - чотирьох місяців різко
змінила своє відношення як до нього,
так і до родини в цілому, через що між
ними стали виникати сварки. Через
непорозуміння одне одного, ОСОБА_3 в
липні 2007 року подала до суду позов про
розірвання шлюбу, від якого потім в
жовтні цього ж року відмовилася та вони
все ще намагалися зберегти сім'ю.
Весною 2008 року ОСОБА_3 знов звернулася
до суду з позовом про розірвання шлюбу,
але в судовому засіданні 19.06.2008 року їм
було надано строк для примирення
протягом 6 місяців і з зазначеного часу
вони практично не спілкувалися і з
цього часу відповідачка перешкоджає
його спілкуванню з донькою, вигадуючи
неправдиві причини та намагаючись
викреслити у свідомості дитини
наявність його, як люблячого батька, а
також рідних дідуся та бабусі. На думку
позивача, він, як батько дитини, має
рівні права з матір'ю дитини, а тому має
право на вільне спілкування з донькою
та участь в її вихованні, в чому
безпідставно перешкоджає йому
відповідачка, що й змусило його
звернутись до суду з вказаною позовною
заявою.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
спочатку проти задоволення позову
заперечувала, мотивуючи свою позицію
тим, що зустрічі з батьком негативно
впливають на її малолітню доньку,
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, яка з моменту
народження є хворобливою та тендітною
дитиною, однак згодом надала суду
заяву, згідно якої позовні вимоги
позивача визнала в повному обсязі та на
даний час вона не перешкоджає і не буде
перешкоджати в спілкуванні позивача з
дитиною (а.с. 105).

Представник третьої особи - органу
опіки та піклування виконавчого
комітету Новомосковської міської ради
в судовому засіданні позовні вимоги
ОСОБА_2 визнала повністю та вважає, що
мати та батько мають рівні права та
обов'язки щодо дитини, розірвання шлюбу
між батьками, проживання їх окремо від
дитини не впливає на обсяг їхніх прав і
не звільняє від обов'язків щодо дитини,
а також вказала те, що з будь-яким
рішенням суду згодна.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні
показав, що ОСОБА_2 - це його син, який до
19.12.2008 року був одружений з ОСОБА_3 Від
їхнього шлюбу у них є донька ОСОБА_4
ІНФОРМАЦІЯ_1, яка доводиться йому
онукою. Приблизно з грудня 2007 року його
син з дружиною перестали проживати
однією сім'єю і їх донька ОСОБА_4
залишилася проживати з матір'ю - ОСОБА_3,
після чого його невістка ОСОБА_3 стала
перешкоджати батькові бачитися з
дитиною. Його син ОСОБА_2 мешкає разом з
ними і він може стверджувати, що коли
його онука ОСОБА_4 приходила до них
додому, то почувалася добре,
посміхалася, із задоволенням
спілкувалася з батьком, з ним та
бабусею. Але, незважаючи на це ОСОБА_3
постійно відмовляла сину у спілкуванні
з дочкою, мотивуючи свою відмову тим, що
ОСОБА_4 хворіє, але його онука - ОСОБА_4 -
здорова дитина, ніяких хронічних
захворювань вона не має і постійно бути
хворою не може. Така поведінка ОСОБА_3
стала причиною звернення його сина до
суду, але після того, як він подав
позовну заяву до суду, ОСОБА_3 перестала
чинити опір синові у спілкуванні з
донькою.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні
показала, що відповідачка ОСОБА_3 - її
рідна сестра, яка була одружена з
ОСОБА_2 і від цього шлюбу у них є спільна
дитина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сестра
дійсно деякий час не надавала
можливості батькові спілкуватися з
донькою, оскільки до розлучення він
взагалі не приймав участі у вихованні
дитини. Окрім цього, її сестра повинна
була вийти на роботу раніше, ніж
закінчилась декретна відпустка,
оскільки позивач не надавав дочці
ніякої матеріальної допомоги. Однак
після того, як ОСОБА_2 звернувся до суду,
ОСОБА_4 відвідує батька кожні вихідні.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні
показала, що відповідачка ОСОБА_3 - її
донька, яка була одружена з ОСОБА_2 і від
цього шлюбу у них є спільна дитина -
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відносини між її
донькою та ОСОБА_2 не склалися, вони
постійно сварилися, а у 2007 році вони
перестали жити однією сім'єю: донька з
онукою залишилася жити з нею, а ОСОБА_2
пішов жити до своїх батьків. Вона
особисто ніколи не відмовляла зятю у
спілкуванні з дитиною, але коли він
дзвонив, то говорила йому, щоб це
питання він вирішував зі своєю
дружиною. На її погляд проблема полягає
у непорозумінні батьків між собою. На
даний час її донька не перешкоджає
спілкуванню батька з дитиною, а
останній раз ОСОБА_4 навіть на ніч
залишалась у ОСОБА_2 та його батьків.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні
показала, що ОСОБА_2 - це її син, який був
одружений з ОСОБА_3 Від цього шлюбу у
нього є донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. У 2008
році її син розлучився з ОСОБА_3 і після
розлучення їх спільна з ОСОБА_3 донька -
ОСОБА_4 залишилася жити з матір'ю. З
моменту розлучення до лютого 2009 року
ОСОБА_3 не давала сину можливості
бачитися з дитиною, через що він
звернувся до суду. На сьогоднішній день
ОСОБА_3 не перешкоджає спілкуванню
батька з дитиною.

Суд, заслухавши доводи сторін,
показання свідків, дослідивши
матеріали справи, дійшов до наступного.

Згідно свідоцтва про народження,
виданого Індустріальним відділом
реєстрації актів цивільного стану
Дніпропетровського міського
управління юстиції Дніпропетровської
області, актовий запис № 27 від 10.01.2005
року, батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 є
ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 6), які з 26.06.2004 року
до 19 грудня 2008 року знаходилися в
зареєстрованому шлюбі, що
стверджується копією свідоцтва про
одруження (а.с.7) та рішенням про
розірвання шлюбу (а.с. 102-103).

У відповідності до ч. 1 ст. 159 СК України
якщо той із батьків, з ким проживає
дитина, чинить перешкоди тому з
батьків, хто проживає окремо, у
спілкуванні з дитиною та у її
вихованні, другий із батьків має право
звернутися до суду з позовом про
усунення перешкод.

Висновком органу опіки та піклування
виконавчого комітету Новомосковської
міської ради № 169 від 04.03.2009 року
встановлено, що малолітня ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом із матір'ю
та бабусею за адресою: АДРЕСА_1; як
батько дитини - ОСОБА_2, так і мати
дитини - ОСОБА_3, за місцем роботи
характеризуються позитивно,
матеріально забезпечені, не мають
шкідливих звичок, люблять свою доньку,
турбуються про її фізичний та
інтелектуальний розвиток, приділяють
увагу для її духовного та морального
розвитку, але на момент звернення до
суду ОСОБА_3 дійсно перешкоджала ОСОБА_2
спілкуватися з дитиною (а.с. 36).

Згідно ст. 141 СК України мати та батько
мають рівні права та обов'язки щодо
дитини, розірвання шлюбу між батьками,
проживання їх окремо від дитини не
впливає на обсяг їхніх прав і не
звільняє від обов'язків щодо дитини.

В судовому засіданні встановлено, що
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року проживає
разом із своєю матір'ю - ОСОБА_3, яка
дійсно у відповідності з висновком
органу опіки та піклування виконавчого
комітету Новомосковської міської ради
та показаннями свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7,
ОСОБА_5, ОСОБА_8 на момент звернення
позивача до суду перешкоджала йому
спілкуватися із дитиною (а.с. 36), але на
момент розгляду справи у суді
відповідач ОСОБА_3 змінила свою позицію
стосовно дитини, проти задоволення
позовних вимог позивача не
заперечувала та просила суд
задовольнити їх у повному обсязі, про
що надала письмову заяву (а.с. 81).

Крім того, на підставі ст. 153 СК України
мати, батько та дитина мають право на
безперешкодне спілкування між собою та
згідно ч. З ст. 157 СК той із батьків, з ким
проживає дитина, не має права
перешкоджати тому з батьків, хто
проживає окремо, спілкуватися з
дитиною та брати участь у її вихованні,
якщо таке спілкування не перешкоджає
нормальному розвиткові дитини.

Як видно з матеріалів справи ОСОБА_2 за
місцем роботи характеризується
позитивно (а.с.16), має постійний дохід
(а.с.15), відповідно до висновку про стан
здоров'я від 10.09.2008 року на
диспансерному обліку у
лікаря-психіатра та нарколога не
знаходиться та по результатам
медичного обстеження, проведеному
10.09.2008 року психічних розладів не
виявлено.

Частиною 2 ст. 159 СК України передбачено,
що суд визначає способи участі одного з
батьків у вихованні дитини (періодичні
чи систематичні побачення, можливість
спільного відпочинку, відвідування
дитиною місця його проживання тощо),
місце та час їхнього спілкування, з
урахуванням віку, стану здоров'я
дитини, поведінки батьків, а також
інших обставин, що мають істотне
значення.

Тому суд вважає, що позовні вимоги
необхідно задовольнити та зобов'язати
ОСОБА_3 не чинити перешкод у
спілкуванні батька - ОСОБА_2 з дитиною
ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі викладеного, керуючись
ст.ст. 141, 153, 157, 159 СК України, ст.ст. 254-255
ЦПК України суд, -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя
особа - орган опіки та піклування
виконавчого комітету Новомосковської
міської ради про усунення перешкод у
спілкуванні з дитиною та у її вихованні
- задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_3 усунути перешкоди в
спілкуванні ОСОБА_2 з неповнолітньою
дочкою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та участі у
її вихованні.

Визначити ОСОБА_2 наступні способи
участі у вихованні неповнолітньої
ОСОБА_4:

- надати ОСОБА_2 періодичні
побачення за місцем його проживання чи
в місцях дитячої
культурно-розважальної сфери (парк,
цирк, кінотеатр тощо) з ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, кожну неділю кожного
тижня, з 10.00 до 18.00 години без
присутності ОСОБА_3 та її родичів або
інших уповноважених нею осіб.

- надати ОСОБА_2 можливість
спільного відпочинку з ОСОБА_4,
ІНФОРМАЦІЯ_1, на строк на менше 10 діб два
рази на рік у визначених ним місцях з
повідомленням ОСОБА_3.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційний суд Дніпропетровської
області протягом 10 днів.

Суддя
О.В. Мороховець