АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 22-ц-1288/2011 р. Головуючий 1 інст.: Ганенко Т.С.
Категорія - «земельні правовідносини» Доповідач : Піддубний Р.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2011 року. м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого: судді Піддубного Р.М.,

суддів: Солодкова А.А, ОСОБА_1,

при секретарі: Соколовій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 09 грудня 2010 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

встановила:

У листопаді 2009 року ОСОБА_3 звернувся до суду з названим позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ХР № 26-00-090979 від 23 листопада 1998 року він є власником розташованої у садовому товариства «Цветмет» на території Камяноярузької сільської ради Чугуївського району Харківської області земельної ділянки № 24 площею 0,050 га. Реалізуючи своє право власності, у жовтні 2009 року він встановив по межі ділянки стовпи для будівництва огорожі, які були демонтовані відповідачем. Посилаючись на те, що неправомірними діями відповідача йому було завдано матеріальної шкоди, яка полягає у понесених ним витратах на встановлення огорожі та моральної шкоди, ОСОБА_3 просив усунути перешкоди у користування земельною ділянкою шляхом зобовязання відповідача не чинити перешкод у встановленні огорожі земельної ділянки та стягнути на відшкодування завдану йому матеріальної шкоди 1 455 грн., моральної шкоди - 1 500 грн.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що стовпи для майбутньої огорожі було встановлено ОСОБА_3 не по межі належної йому ділянки, а з відступленням на його земельну ділянку № 21 та землі загального користування (проїзд) садового товариства.

Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 09 грудня 2010 року позов ОСОБА_3 задоволено. Ухвалено усунути перешкоди у користування земельною ділянкою № 24 в садовому товаристві «Цветмет» шляхом зобовязання ОСОБА_2 не чинити перешкод у встановленні огорожі по межі земельної ділянки. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1 455 грн. на відшкодування матеріальної та 1 500 грн. - моральної шкоди.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, осіб, пояснення осіб, що зявилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Задовольняючи позовні вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд першої інстанції виходив з того, що неправомірними діями відповідача позивачу завдано матеріальної та моральної шкоди, яку той повинен відшкодувати у зазначеному у позові розмірі.

Проте повністю погодитись з такими висновками не можна, оскільки суд дійшов їх з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвічує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі, одержання документа, що посвічує право на неї, та державної реєстрації забороняється.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_3 підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ХР № 26-00-090979 від 23 листопада 1998 року належить розташова у садовому товариства «Цветмет» на території Камяноярузької сільської ради Чугуївського району Харківської області земельна ділянка № 24. Користувачем суміжної земельної ділянки № 21 є відповідач ОСОБА_2

Звернувшись до суду з позовом, ОСОБА_3 свої вимоги обґрунтовував тим, що неправомірними діями відповідача йому завдано матеріальної шкоди у розмірі 1455 грн., яка полягає у понесених ним витратах на встановлення демонтованої відповідачем огорожі та витратах на топогрофо - геодезичні роботи, а також завдано моральної шкоди, яку він оцінив у 1500 грн.

Загальні підстави цивільно-правової відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду в деліктних (позадоговірних) відносинах передбачені ч. 1 ст. 1166 і ч. 1 ст. 1167 ЦК.

Згідно із зазначеними нормами обов'язковими умовами такої відповідальності є наявність шкоди, протиправної поведінки заподіювача шкоди, причинного зв'язку між шкодою протиправною поведінкою та вина заподіювана шкоди.

Належних доказів понесених витрат у розмірі 850 грн. на встановлення огорожі та причинного звязку між шкодою у розмірі 600 грн. та діями відповідача, ОСОБА_3 не надано, що є його обовязком відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК.

Що стосується відшкодуванні моральної щкоди, то під час вирішення такого спору необхідно з'ясовувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних страждань, а також в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та чим він при цьому керується.

Згідно з п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. N 4 Л судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди>- л вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обов'язково з'ясуванню підлягає наявність такої шкоди.

Під час розгляду справи позивач не довів факту заподіяння йому моральної шкоди.

За таких обставин вважати обгрунтованими висновки щодо задоволення вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підстав немає, у звязку з чим рішення суду в цій частині підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині.

Відповідно до положень ст. 375 ЦК власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі. Право власності на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право (п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Враховуючи викладене, обґрунтованим є висновок суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про зобов'язання ОСОБА_2 не перешкоджати йому у встановленні у відповідності до розробленої та затвердженої у встановленому законом порядку технічної документації із землеустрою огорожі земельної ділянки, яка є його власністю на підставі державного акта на право власності на землю.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 311, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 09 грудня 2010 року в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1 455 грн. на відшкодування матеріальної та 1 500 грн. - моральної шкоди скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову в цій частині.

В іншій частині рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 09 грудня 2010 року залишити без змін.

Рішення суду апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий суддя

Судді