Справа №22-ц-2142/11Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Категорія26Доповідач у 2 інстанціїКорзаченко
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

15 лютого 2011 року колегія судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі :

головуючого Лащенка В.Д.,

суддів Корзаченко І.Ф., Сліпченка О.І.,

при секретарі Калиновському Є.А.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства "Індустріально-експортний банк" на рішення Фастівського міськрайонного суду від 30 листопада 2010 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Індустріально-експортний банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

встановила:

У вересні 2010 року ПАТ "Індустріально-експортний банк" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості. Позов обгрунтовував тим, що 17 січня 2008 року між Акціонерним товариством "Індустріально-експортний банк", правонаступником якого є позивач, і ОСОБА_2 укладений кредитний договір на суму 284 800 доларів США, з терміном використання до 16 січня 2028 року.

17 січня 2008 року між позивачем та ОСОБА_3 укладений договір поруки, відповідно до якого ОСОБА_3 взяла зобовязання відповідати за зобовязаннями боржника за кредитним договором від 17 січня 2008 року.

ОСОБА_2 порушує умови договору і не повертає кредит та проценти у встановлені графіком строки. Позивач просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість в сумі 2794885 грн. 57 коп.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду від 30 листопада 2010 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ПАТ "Індустріально-експортний банк" просить скасувати рішення суду з підстав порушення норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відмову в позові суд обгрунтував тим, що позивач не довів наявності у відповідача простроченої заборгованості та факту повідомлення відповідачів про наявність заборгованості.

З висновками суду не можна погодитись, оскільки вони не відповідають обставинам справи.

Встановлено, що 17 січня 2008 року між Акціонерним товариством "Індустріально-експортний банк", правонаступником якого є позивач, і ОСОБА_2 укладений кредитний договір на суму 284 800 доларів США, з терміном використання до 16 січня 2028 року.

17 січня 2008 року між позивачем та ОСОБА_3 укладений договір поруки, відповідно до якого ОСОБА_3 взяла зобовязання відповідати за зобовязаннями боржника за кредитним договором від 17 січня 2008 року.

На підтвердження факту виникнення заборгованості у ОСОБА_2 позивачем наданий розрахунок заборгованості станом на 20 вересня 2010 року. У

розрахунку зазначена загальна сума боргу, сума простроченого кредиту, сума нарахованих процентів, сума прострочених процентів, сума пені за несвоєчасне погашення кредиту, розшифрування порядку нарахування пені.

До апеляційної скарги позивачем додані оборотні відомості з рахунку ОСОБА_2, з яких вбачається, що станом на 20 вересня 2010 року поточна заборгованість відповідача становить 274303,14 дол США, прострочена заборгованість за кредитом становить 7557,28 дол. США. Заборгованість за процентами становить 2393,86 дол. США, прострочена заборгованість за процентами становить 59642,44 дол. США. Загальна сума заборгованості у гривнях становить 2 794 885 гривень 57 коп.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

11 червня 2009 року позивач надіслав відповідачам письмове повідомлення про заборгованість, які відповідачі одержали, що підтверджується повідомленнями. про вручення поштового відправлення від 17 червня 2009 року.

25 листопада 2009 року позивач повторно надіслав відповідачам вимогу про сплату заборгованості, які відповідачі одержали, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення від 26 листопада 2009 року.

Посилання суду на те, що позивач не довів того, що у листах, одержаних відповідачами банк надсилав відповідачам вимоги про сплату боргу, а не інформаційно-рекламні брошури, є надуманими.

Оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, то рішення суду необхідно скасувати і ухвалити нове рішення.

На підставі ст. 1050, Керуючись ст.ст. 309, 316 ЦПК України, колегія,-

вирішила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Індустріально-експортний банк" задоволити.

Рішення Фастівського міськрайонного суду від 30 листопада 2010 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства "Індустріально-експортний банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 і ОСОБА_3 солідарно на користь Публічного акціонерного товариства "Індустріально-експортний банк"

заборгованість за кредитним договором в сумі 2 794 885 гривень 57 коп., витрати на судовий збір в сумі 1700 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 120 грн, а всього 2 796 705 гривень 57 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді