АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія 51 ( 4 ) Доповідач - Митрофанова Л. В.
РІШЕННЯ

Іменем України

27 вересня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Митрофанової Л.В.

суддів:Соколан Н. О., Михайлів Л.В.

при секретарі: Євтодій К.С.

за участю: позивача ОСОБА_3

представника ПАТ «Криворіжіндустрбуд» - Іщенка Василя Васильовича.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 15 липня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Криворіжіндустрбуд» про стягнення вихідної допомоги, середньої заробітної плати за час затримки розрахунку та про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

В січні 2010 року позивач ОСОБА_3 звернулась із позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворіжіндустрбуд» (надалі - ПАТ «Криворіжіндустрбуд») про стягнення вихідної допомоги, середньої заробітної плати за час затримки розрахунку та про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона працювала на підприємстві відповідача з 04.10.2005 року по 13.01.2009 року на посаді провідного інженера проектного підрозділу, згодом - головного інженера проектного підрозділу. Наказом по підприємству від 13.10.2009 року вона була звільнена з роботи згідно ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Однак повний розрахунок і виплата вихідної допомоги при звільненні їй проведена не була. За таких обставин, уточнивши свої вимоги, просила суд поновити їй процесуальний термін звернення до суду, стягнути з відповідача на її користь вихідну допомогу в розмірі 4131 грн. 42 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку з 13.10.2009 року по 30.06.2011 року в сумі 19819 грн. 50 коп. та моральну шкоду в розмірі 19 200 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 15 липня 2011 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду з ухваленням нового рішення про повне задоволення її позовних вимог. Вважає, що судом першої інстанції не прийняті до уваги її доводи щодо поновлення строку позовної давності; судом безпідставно не застосовано ст.. 44 КЗпП України. Посилання відповідача на накази по підприємству не можуть бути прийняті до уваги, оскільки з останніми позивач була ознайомлена лише в судовому засіданні, і вони порушують умови колективного договору; запис в трудовій книжці позивача і формулювання наказу про звільнення її з роботи містять відомості про виплату їй вихідної допомоги; розмір моральної шкоди обґрунтовано у позовній заяві.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

На думку колегії суддів, відмовляючи ОСОБА_3 в задоволенні позову суд першої інстанції в порушення вимог ст.ст.38ч.3,44,116,117 КЗпП України дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, посилаючись на ті обставини, що при звільненні позивача було проведено повний розрахунок всіх сум, що належали ОСОБА_3 від підприємства. Зокрема, суд першої інстанції в порушення трудового законодавства дійшов висновку щодо відсутності підстав для виплати ОСОБА_3 вихідної допомоги.

Крім того, ухвалюючи рішення суду слід було керуватись роз*ясненнями даними в п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», оскільки відмовляючи в позові суд першої інстанції послався на дві підстави для відмови в задоволенні позову, це пропущення позивачем строку звернення до суду із завою про вирішення трудового спору без поважної причини та відмовив по суті позову. Однак, пропуск без поважних причин тримісячного строку звернення до суду є самостійною підставою для відмови в позові, якщо суд установить, що позов є необґрунтованим, він відмовляє в його задоволенні саме з цих підстав.

Тому, на підставі вищевикладеного колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції на підставі ч.1 п.3 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних ОСОБА_3

Згідно ч.3 ст.38 КЗпП України працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.

Відповідно до ст. 44 КЗпП України при припиненні трудового договору внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору /ст.ст.38,39/, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку.

Як убачається з матеріалів справи та чого не оспорював відповідач в суді першої інстанції ОСОБА_3 згідно наказу №231-к від 13.10.2009 року було звільнено за ч.3 ст.38 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги /а.с.14/. Відповідний запис було зроблено відповідачем і в трудовій книжці /а.с.9/. Однак, відповідач при звільненні позивача суму вихідної допомоги в порушення вищевказаного трудового законодавства не виплатив, тому колегія суддів вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми вихідної допомоги при звільненні ОСОБА_3 за ч.3 ст.38 КЗпП України підлягають задоволенню в повному обсязі.

Відповідно до ч.1,2 ст.117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст.116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а при наявності спору про розміри належних сум - спір вирішується судом, який визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням розміру спірної суми, частки, яку вона становила в заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Як встановлено в суді першої інстанції, чого не оспорювали сторони, з приводу виплати вихідної допомоги виник спір. Тому, при наявності спору про розміри належних сум - спір вирішується судом, який визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням розміру спірної суми, частки, яку вона становила в заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Посилання відповідача на ті обставини, що причина звільнення, яку вказала ОСОБА_3, як не виконання власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, умов трудового чи колективного договору є безпідставною, спростовується матеріалами справи. Оскільки, згідно наказу про звільнення та запису в трудовій книжці ОСОБА_3 звільнена саме за ч.3 ст.38 КЗпП України з виплатою їй вихідної допомоги. Тому, на думку колегії суддів відповідач порушив норми ст.ст.116,117 КЗпП України, оскільки в день звільнення працівника без поважних причин не виплатив належні йому суми.

Визначаючи розмір середнього заробітку за весь час затримки належних при звільненні ОСОБА_3 виплат, суд апеляційної інстанції керується п.8 Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати». Як убачається з матеріалів справи середньомісячна заробітна плата ОСОБА_3 становила 1377,41 грн., середньоденна 45,25 грн./а.с.47/. Згідно розрахунків позивача сума за час затримки розрахунку при звільненні становить 19 819,50 грн. Однак, колегія суддів вважає за необхідне на підставі ч.2 ст.117 КЗпП України зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до 3 000 грн.

За таких обставин, беручи до уваги наявність порушеного права позивача, конкретні обставини по справі, характер моральних страждань позивачки, інтенсивність і довготривалість порушеного права, істотність вимушених змін у життєвих стосунках позивача, і наслідків, що наступили, колегія суддів вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки у відшкодування моральної шкоди на підставі ст.237-1 КЗпП України 200 грн.

Відповідно до ст.233,234 КЗпП України, колегія суддів вважає за необхідне поновити ОСОБА_3 строк звернення до суду з даним позовом, оскільки, як встановлено в суді апеляційної інстанції поважність причин пропуску строку означає, що позивач не ставилась зневажливо до питання про захист своїх прав, але її зверненню за захистом перешкоджали такі причини, як зневажливе відношення відповідача на звернення позивача для вирішення спору та отримання довідок /а.с.4,11, 15-16/.

Відповідно до ст.88 ЦПК України на користь ОСОБА_3 слід стягнути з відповідача Публічного акціонерного товариства «Криворіжіндустрбуд» судові витрати: 250 грн. витрати на правову допомогу, на користь держави - 120 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 59,50 грн. судового збору.

Керуючись ст. ст.303, 307, ч.1п.3 ст. 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 15 липня 2011 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Криворіжіндустрбуд» про стягнення вихідної допомоги, середньої заробітної плати за час затримки розрахунку та про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_3 строк звернення до суду за вирішенням трудового спору.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Криворіжіндустрбуд» на користь ОСОБА_3 4131,42 грн. розмір вихідної допомоги при звільненні, 3000 /три тисячі грн./ середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, 200 грн. моральної шкоди, 250 грн. витрати на правову допомогу, на користь держави - 120 грн. витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та 59,50 грн. судового збору.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: