справа №2-26/2011
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 лютого 2011 року місто Городня

Городнянський районний суд Чернігівської області у складі:

- головуючого судді Соколова О.О. ,

- при секретарі Калінько Т.О.,

Розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики., -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до відповідача з позовом про стягнення боргу за договором позики.

З позовної заяви слідує, що 10 червня 2009 року бублик І.О. отримала у позику 10 000 доларів США , на день подання позову в гривневому еквіваленті 79520 грн.

25 листопада 2010 року позивач повідомила відповідача про погашення суми боргу.

Відповідач не надала відповіді на дане повідомлення.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та пояснив ,що відповідач взяв у позику ОСОБА_1 10 000 доларів США.

Він звернувся з повідомлення про сплату боргу відповідачем, на що ОСОБА_2 не відповіла та не сплатила борг.

Просив позов задовольнити та стягнути з відповідача судові витрати.

В судовому засіданні відповідач позов не визнала і пояснила ,що у борг у позивача ніколи грошей не брала.

В серпні 2008 року вона стала проживати в квартирі позивача, сплачувала комунальні платежі.

Між нею та позивачем була усна домовленість про продажу квартири , в який вона проживає.

На забезпечення даної домовленості вона сплатила 20 000 доларів США завдатку. Це було в кінці серпня 2008 року. Зразу оформити договір купівлі продажу квартири було не можно , так як квартира не була приватизована.

В червні 2009 року позивач заявила, що не збирається продавати квартиру і 10.06.2009 року повернула їй 10 000 доларів США , про що вона надала позивачеві розписку.

Позивач також сказала, що 10 000 доларів США завдатку поверне після виселення її з квартири.

До суду на підставі ст..571 ЦК України не зверталась.

В 2010 році вона отримала повідомлення про повернення грошей отриманих за розпискою. На це повідомлення вона письмово не відповіла.

29.11.2010 року у неї викрали документи в тому числі і документи, які підтверджують виплату позивачу завдатку.

Просила відмовити в задоволенні позову .

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні показала,що є свекрухою позивача.

В 2008 році вона продала будинок в м. Городні і дала їй на збереження 20 000 доларів США. Через деякий час невістка приїхала до неї і взяла вказані гроші , пояснивши, що це внесок за купівлю квартири , де вона проживає. Потім при зустрічі з невісткою , вона довідалась від неї , що їй відмовлено в продажі квартири і повернуто лише 10 000 доларів США.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні показав , що з сімєю ОСОБА_3 знаходиться в дружніх відносинах. Допомагав перевозити речі до міста Чернігова , де вони знімали квартиру . А через деякий час чув від них ,що вони збираються купити квартиру і дали завдаток 20 000 доларів США в кінці літа 2008 року.

Вислухавши пояснення, оцінивши зібрані по справі докази та вивчивши матеріали справи суд вважає , що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно розписки від 10.06.2009 року ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 10000 доларів США .(а.с.4).

На повідомлення від 25.10.10 року про сплату боргу не відповіла належним чином.

Згідно рішення Городнянського районного суду від 1 лютого 2011 року реєстрація права власності на квартиру , яку за договором піднайму займав відповідач відбулась 15 жовтня 2008 року.

З пояснень відповідача вона дізналась про те ,що позивач не бажає продавати квартиру 10.06.2009 року, документи , в тому числі і про надання завдатку були викрадені 29.11.2010 року , тобто було достатню часу звернутись за поверненням завдатку, але відповідач не скористалась таким правом.

Відповідач не надала жодних доказів , щодо оспорювання договору позики.

Щодо свідчень свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 суд відноситься критично , крім того відповідно до ст.. 1051 ЦК України , якщо договір позики має бути укладений в письмовий формі, рішення суду не може ґрунтуватись на свідченнях свідків для підтвердження того ,що гроші не були одержані позичальником від позикодавця.

Згідно ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Таким чином між позивачем та відповідачем мав місце договір позики.

Згідно ст. 1049 ЦК України , якщо договором не встановлено строк повернення позики , або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернута позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення вимоги про це. Вимога про повернення боргу була направлена 25.10.10 про , що і не заперечувала відповідач в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України , якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики , він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст..625 ЦК України .

Таким чином суд вважає, що позов обоснований на відповідних доказах і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Згідно ст..88 ЦПК України сплачені судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 1046, 1049, 1050 ЦК України, й у відповідності до ст.ст.10, 11, 88, 209, 212-216 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 79520 грн. боргу за договором позики.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачені судові витрати: 795, 20грн. судового збору та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернігівської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, або в порядку ч.4 ст.295 ЦПК України.

Суддя Соколов О.О.