справа № 2-2593/11
ЛЕНІНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Рішення

Іменем України

17 серпня 2011 року м.Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого суддіОСОБА_1
при секретаріОСОБА_2

за участю

позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Імпульс», третьої особи Комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» про визнання права власності у порядку спадкування за законом

встановив:

У червні 2011 року позивачі звернулися до Ленінського районного суду м.Миколаєва з позовом до відповідача та третьої особи про визнання права власності у порядку спадкування за законом на квартиру АДРЕСА_1.

У обґрунтування своїх вимог ОСОБА_3 зазначили, що 21.02.2005 помер її чоловік ОСОБА_6 та батько позивачів ОСОБА_4 і ОСОБА_5 За життя спадкодавцем заповіт не складався. Після його смерті відкрилася спадщина на квартиру. У квітні 2011 року позивачі звернулися до Другої Миколаївської нотаріальної контори з питання оформлення спадкових прав на вказану квартиру, але їм було відмовлено через відсутність правовстановлюючого документу, що стало причиною звернення до суду з даним позовом.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_3 позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. Інші позивачі в судове засідання не зявилися, до суду подали заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач та третя особа в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. До суду подали заяви про розгляд справи за їх відсутності. У своїй заяві відповідач одночасно вказав про визнання позову.

Заслухавши пояснення позивача, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно статті 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес встановленим цією статтею способом або іншим, що встановленим договором або законом.

Свідоцтвом про смерть серії 1-ФП № 001470 підтверджено, що 21.02.2005 помер ОСОБА_6, про що в книзі реєстрації смертей зроблено актовий запис за № 990.

Після смерті якого відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1. Згідно технічного паспорту на квартиру (інвентаризаційна справа № 22373), який затверджено Комунальним підприємством «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації», власником нерухомого майна вказано ОСОБА_6

За життя спадкодавець заповіт не складав.

Після смерті спадкодавця, позивачі, які прийняла спадщину у строк, встановлений законом, 16.04.2011 звернулися до Другої Миколаївської державної нотаріальної контори для оформлення спадкових прав на квартиру. Однак, у задоволенні їх заяви було відмовлено на підставі пункту 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 № 20/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 03.03.2004 за № 283/8882, через відсутність правовстановлюючого документу на квартиру. Відмова у вчиненні нотаріальної дії оформлена державним нотаріусом постановою від 16.04.2011.

Згідно довідки Комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 30.06.2011 № 5975 право власності на квартиру не зареєстровано.

У ході судового розгляду справи встановлено, що квартира була отримана спадкодавцем 28.09.1982 у звязку із набуттям членства у Житлово-будівельному кооперативі «Імпульс», правонаступником якого є Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Імпульс». Останній пайовий внесок спадкодавець сплатив у 1991 році, що підтверджується довідкою обєднання від 19.01.2007 № 3 та 23.06.2006 № 74.

У пункті 5-1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.09.1987 № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» розяснено, що судам слід мати на увазі, що згідно із статею 15 Закону України "Про власність" член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом.

Згідно частини першої статті 15 Закону України «Про власність» член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

За таких обставин, враховуючи сплату спадкодавцем пайових внесків у повному розмірі, що підтверджується матеріалами справи, суд приходить до висновку про набуття ОСОБА_7 права власності на квартиру.

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).

Відповідно до частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є дружиною спадкодавця, а ОСОБА_4 та ОСОБА_5 його дітьми, які на момент смерті спадкодавця проживали разом з ним. Вказані обставини підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії І-НИ № 398259 та довідкою форми № 3 від 17.08.2010 № 75.

Згідно пункту 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 № 20/5 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 03.03.2004 за № 283/8882, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві.

У ході судового розгляду встановлено, що за життя ОСОБА_6 не здійснив реєстрацію спадкового майна та не отримав правовстановлюючого документу на нього, що перешкоджає позивачам, як спадкоємцям, оформити свої спадкові права на це майно.

За таких обставин, суд вважає, що позов є обґрунтований та підлягає задоволенню.

На підставі статей 15, 16, 1216, 1268 ЦК України, статті 15 Закону України «Про власність» та керуючись статтями 3, 10, 11,14, 60, 62, 212-214 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 право власності на квартиру АДРЕСА_1 у порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6, померлого 21 лютого 2005 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя І.В.Коваленко