Справа № 2-768/2011
Провадження № 2/1007/768/2011
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 березня 2011 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Шинкаря А.О.

при секретарі - Брейкіній Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Пері Україна» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з названим позовом, посилаючись на те, що 14 травня 2003 року він був прийнятий на посаду технолога Сімферопольського підрозділу ТОВ «Пері Україна», 06 жовтня 2003 року переведений до Київського підрозділу. 01 лютого 2006 року він був прийнятий директором Донецького підрозділу, а 01 вересня 2006 року його переведено на посаду директора Харківського підрозділу.

01 липня 2008 року він був переведений до головного офісу в м. Києві на посаду комерційного директора «ТОВ «Пері Україна», і в цей же день між ним та відповідачем укладено строковий трудовий договір, термін дії якого в послідуючому продовжено до 01 липня 2011 року.

Наказом № 1613 від 13 грудня 2010 року його звільнено з роботи з 17 грудня 2010 року в звязку із скороченням штату працівників за п.1 ст.40 КЗпП України.

Вважає звільнення незаконним, таким, що не відповідає вимогам ст.ст. 42, 43, 49-2 КЗпП України, оскільки йому не запропоновано іншу роботу, не враховано його переважне право на залишення на роботі, а також згода профкому на звільнення втратила чинність на момент звільнення. Тому просить поновити його на роботі та стягнути середній заробіток за весь час вимушеного прогулу.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги.

Представник відповідача позов не визнав, пояснивши, що звільнення позивача проведено з дотриманням норм трудового законодавства, тому не має підстав для поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що 14 травня 2003 року позивач прийнятий на посаду технолога Сімферопольського підрозділу ТОВ «Пері Україна», 06 жовтня 2003 року переведений до Київського підрозділу. 01 лютого 2006 року він був прийнятий директором Донецького підрозділу, а 01 вересня 2006 року його переведено на посаду директора Харківського підрозділу.

01 липня 2008 року позивач переведений до головного офісу в м. Києві на посаду комерційного директора «ТОВ «Пері Україна», і в цей же день між ним та відповідачем укладено строковий трудовий договір, термін дії якого в послідуючому продовжено до 01 липня 2011 року.

Наведене підтверджується копіями трудової книжки, трудового договору та додатковими угодами до нього.

25 серпня 2010 року загальними зборами учасників ТОВ «Пері Україна» було затверджено План першочергових заходів з усунення негативних явищ у діяльності товариства на період до 31 грудня 2010 року, пунктом 3 яких передбачено заходи зі скорочення штату та реорганізації структури товариства в 2010 році. Підпунктом 3.3 передбачено перелік скорочуваних у 2010 році посад, серед яких є і посада комерційного директора.

12 жовтня 2010 року генеральним директором ТОВ «Пері Україна» видано наказ № 1578 «Про скорочення штату працівників», у додатку № 1 до якого, посада комерційного директора внесена до переліку виключених з 13.10.2010 року зі штатного розпису підприємства у звязку зі скороченням штату.

14 жовтня 2010 року генеральним директором ТОВ «Пері Україна» видано наказ № 1579 «Про попередження працівників підприємства про майбутнє звільнення у звязку зі скороченням штату». Згідно додатку № 1 до цього наказу, 14.10.2010 року відповідач попереджений про майбутнє звільнення.

Наказом № 1613 від 13 грудня 2010 року позивача звільнено з роботи з 17 грудня 2010 року в звязку із скороченням штату працівників за п.1 ст.40 КЗпП України.

Наведене підтверджується копією протоколу № 38 від 25.08.2010 р. та додатком до нього, копіями наказів № 1578 від 12.10.2010 р., № 1579 від 14.10.2010 р., № 1613 від 13.12.2010 р. та додатками до них.

Таким чином, судом встановлено, що на підприємстві дійсно мало місце скорочення посади комерційного директора, а враховуючи, що право визначати чисельність і штат працівників належить тільки власникові або уповноваженому ним органу, суд вважає, що у відповідача були підстави для звільнення позивача у звязку із скороченням штату.

Відповідно до ч.1 ст. 49-2 КЗпП України, про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках зміни в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.

Відповідно до ч.2 ст. 49-2 КЗпП України, одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Згідно ч.2 ст. 40 КЗпП України, звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Судом встановлено, що позивач своєчасно попереджений про майбутнє звільнення і йому було запропоновано вакантні посади: інженера Одеського підрозділу, товарознавця Львівського підрозділу і менеджера зі збуту Харківського підрозділу, від яких він відмовився, що підтверджується копіями актів від 01 листопада та 01 грудня 2010 року та показами допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_2, ОСОБА_3А, ОСОБА_4, в обєктивності яких у суду немає підстав сумніватись.

Відповідно до вимог ст. 43 КЗпП України, розірвання трудового договору з підстав, передбачених п.1 ст. 40 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації, членом якої є працівник.

Відповідно до вимог ст. 43-1 КЗпП України, розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу без згоди виборного органу первинної профспілкової організації допускається у випадках звільнення з підприємства, установи, організації, де немає первинної профспілкової організації.

Судом встановлено, що на ТОВ «Пері Україна» немає первинної профспілкової організації, тому суд вважає безпідставними твердження позивача про те, що звільнення проведено з порушенням вимог ст. 43 КЗпП України.

Також судом встановлено, що посада комерційного директора, яку займав позивач, лише одна на ТОВ «Пері Україна», тому суд вважає безпідставними твердження позивача про те, що відповідачем не враховано його переважне право на залишення на роботі.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Позивачем не доведено, що його звільнення проведено з порушенням вимог закону, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст..ст. 40, 42, 43-1, 233 КЗпП України, ст..ст. 10, 11, 60, 212-215 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_1 в позові до ТОВ «Пері Україна» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: А. О. Шинкар