РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2011 року

Личаківський районний суд м.
Львова

в складі           головуючого судді
Леньо С.І.

при секретарі Станько Р.О.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_4 про поділ майна в натурі,
визнання права власності, -

встановив:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з
позовом до ОСОБА_4 про поділ в натурі
нежитлового приміщення та визнання
права власності. Позовні вимоги
обґрунтовує тим, що вони являються
співвласниками приміщення магазину,
який розташований за адресою: м. Львів,
вул. Родини Крушельницьких, № 1а.
Зазначене приміщення належить їм на
праві спільної часткової власності у
наступних частках –позивачу Ѕ частина
приміщення та відповідно відповідачу
також належить Ѕ частина приміщення. 12
квітня 2011 року вона направила
відповідачу лист з пропозицією укласти
договір про поділ приміщення магазину
і утворення двох окремих об’єктів
нерухомого майна. Але у відповідь на
зазначений лист, відповідач відмовився
від цього, посилаючись на те, що його
влаштовує і теперішнє становище.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1, що діє відповідно до
договору про надання правової допомоги
від 01.11.2011 р., позовні вимоги підтримав
у повному обсязі і просив задовольнити
позов.

Представник відповідача ОСОБА_2, що діє
на підставі договору про правове
обслуговування та представництво, в
судовому засіданні позовні вимоги
визнав частково, заперечив проти
задоволення позову в частині поділу
майна в натурі та вважає такі
необґрунтованими з тих підстав, що
позивачем не надано варіантів поділу,
та вказав на те, що теперішнє становище
цілком прийнятне для них і утворювати
два окремих об’єкта нерухомості немає
потреби, оскільки це призведе до зайвих
грошових затрат.

Заслухавши пояснення представників
сторін, з'ясувавши дійсні обставини
справи, дослідивши зібрані по справі
докази, суд вважає, що позов слід
задовольнити частково з наступних
підстав.

Судом встановлено, що 26 квітня 2009 року
між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було укладено
договір дарування (а.с.24-25), посвідчений
приватним нотаріусом Львівського
міського нотаріального округу ОСОБА_6,
зареєстрованим в реєстрі за №501. Згідно
п. 1 вищезазначеного договору ОСОБА_5
подарувала, а відповідач прийняв в дар
4/6 частки приміщення магазину, яке
знаходиться за адресою: м. Львів, вул.
Родини Крушельницьких, буд. 1а.

27.12.2010 р. між ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_4 та
ОСОБА_3 укладено договір дарування 3/6
частин нежитлового приміщення (а.с.19-21),
посвідченого приватним нотаріусом
Львівського міського нотаріального
округу ОСОБА_8, зареєстрованим в
реєстрі за № 1153. Згідно п. 1
вищезазначеного договору Дарувальники
передають безоплатно у власність
позивача 3/6 частини спірного
приміщення у м. Львів, вул. Родини
Крушельницьких, № 1а.

Статтею 41 Конституції України
передбачено, що право приватної
власності набувається в порядку,
визначеному законом.

Згідно із ст. 328 ЦК України право
власності вважається набутим
правомірно, якщо інше прямо не випливає
із закону або незаконність набуття
права власності не встановлена судом.

А отже, судом встановлено, що сторонам
належить на праві власності в рівних
частинах по Ѕ ідеальній частині
приміщення магазину, що знаходиться за
адресою м. Львів, вул. Родини
Крушельницьких, буд. 1а.

З технічного паспорту на магазин
виданого Обласним комунальним
підприємством Львівської обласної
ради «Бюро технічної інвентаризації та
експертної оцінки»04 лютого 2011 року (
а.с.3-4) вбачається, що спірний магазин
складається з приміщень позначених в
поверховому плані літерами «1»площею
79,0 м.кв., «2»площею 5,9 м.кв., «3»площею 3,2
м.кв., «4»площею 16,0 м.кв., «5»площею 9,4
м.кв. загальною площею 113,5 м.кв.

Відповідно до ст.317 ЦК України
власникові належать права володіння,
користування та розпорядження своїм
майном.

На підставі ст.319 ЦК України власник
володіє, користується, розпоряджається
своїм майном на власний розсуд, має
право вчиняти щодо свого майна будь-які
дії, які не суперечать закону. Усім
власникам забезпечуються рівні умови
здійснення своїх прав. Співвласник має
право самостійно розпорядитися своєю
часткою у праві спільної часткової
власності (ст.361 ЦК України).

Відповідно до ст.321 ЦК України, право
власності є непорушним. Ніхто не може
бути протиправно позбавлений цього
права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦК України майно, що є у
спільній частковій власності, може
бути поділене в натурі між
співвласниками за домовленістю між
ними. Відповідно до ч. 3 ст. 364 ЦК України
договір про виділ в натурі частки з
нерухомого майна укладається в
письмовій формі і підлягає
нотаріальному посвідченню.

А отже, як вбачається з наведеного
підставою для поділу приміщення в
натурі є наявність технічної
можливості щодо такого поділу, однак
позивачкою не надано суду доказів
можливості поділу спірного приміщення.

Стаття 57 ЦПК України визначає, що
доказами є будь-які фактичні дані, на
підставі яких суд встановлює наявність
або відсутність обставин, що
обґрунтовують вимоги і заперечення
сторін, та інших обставин, які мають
значення для вирішення справи.

Згідно ч. 2 статті 59 ЦПК України
обставини справи, які за законом мають
бути підтверджені певними засобами
доказування, не можуть
підтверджуватись іншими засобами
доказування.

У відповідності до ч. 3 статті 10 ЦПК
України кожна сторона повинна довести
ті обставини, на які вона посилається
як на підставу своїх вимог або
заперечень, крім випадків,
встановлених цим Кодексом.

Відповідно до цього, суд вважає, що у
задоволенні позовних вимог в частині
поділу спірного приміщення в натурі
слід відмовити, оскільки позивачем не
представлено суду варіантів щодо
можливого поділу.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник
майна має право вимагати усунення
перешкод у здійсненні ним права
користування та розпорядження своїм
майном.

Частинами 1 та 2 ст. 364 ЦК України
визначено, що співвласник має право на
виділ в натурі частки із майна, що є у
спільній частковій власності. Якщо
виділ у натурі частки із спільного
майна не допускається згідно із
законом або є неможливим (частина 2
статті 183 ЦК України), співвласник, який
бажає виділу, має право на одержання
від інших співвласників грошової або
іншої матеріальної компенсації
вартості його частки.

Таким чином, суд вважає, що позовні
вимоги ОСОБА_3 щодо визнання права
власності в рівних частках по 1/2
ідеальній частині приміщення магазину
по вул. Родини Крушельницьких, № 1а у м.
Львові за нею та відповідачем є
обгрунтованими, доведеними, законними
і такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст.
41 Конституції України, ст.ст. 10, 11, 57, 59,
60, 61, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 317,
319, 321, 328, 364, 365, 367, 391 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 право
власності в рівних частинах по 1/2
ідеальній частині приміщення магазину,
що знаходиться за адресою м. Львів, вул.
Родини Крушельницьких, буд. 1а, що
складається з приміщень позначених в
поверховому плані літерами «1»площею
79,0 м.кв., «2»площею 5,9 м.кв., «3»площею 3,2
м.кв., «4»площею 16,0 м.кв., «5»площею 9,4
м.кв. загальною площею 113,5 м.кв.

В задоволенні решти позовних вимог
відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Личаківський районний суд м. Львова
шляхом подачі апеляційної скарги в
порядку та строки передбачені ст.ст. 294,
296 ЦПК України.

Суддя:

Леньо С.І