АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія - 26 (Ш) Водопянов С.М.
Доповідач - Михайлів Л.В.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

08 листопада 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Михайлів Л.В.

суддів: Митрофанової Л.В., Соколан Н.О.

при секретарі: Бондаренко І.В.

за участю: представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ЄВРАЗ Суха Балка» на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 25 листопада 2010 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства «Суха Балка» про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Суха Балка», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ЄВРАЗ Суха Балка» (надалі - ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка»), про відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що працюючи протягом тривалого часу на підземних роботах в умовах несприятливого мікроклімату на ВАТ «Суха Балка», він отримав професійні захворювання, у зв'язку з чим висновком МСЕК від 04.01.2007 року йому первинно встановлено стійку втрату професійної працездатності в загальному розмірі 60%, з них: 45% - по радикулопатії, 15% - по сідеросилікозу та третю групу інвалідності.

Вважаючи причиною отримання професійних захворювань тривалу роботу в умовах важкої фізичної праці та несприятливого мікроклімату, просив суд стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду в сумі 142000 грн.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 25 листопада 2010 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ВАТ «Суха Балка» на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 30000 грн., а також - на користь держави 300 грн. судового збору та 120 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи.

В апеляційній скарзі ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи.

Так, суд помилково застосував положення загальних норм діючого законодавства замість спеціальних законів, які регулюють відшкодування шкоди; не з'ясував, що ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка» не є належним відповідачем по справі; не встановив, які саме незаконні дії роботодавця спричинили моральну шкоду позивачу; факт заподіяння моральних страждань не підтверджений достовірними доказами, розмір моральної шкоди необґрунтований; судом не проведено огляду МСЕК для встановлення факту спричинення моральної шкоди та не з'ясовано причин пропуску позивачем строку позовної давності.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 протягом тривалого часу, 23 років 3 місяців, працював на посадах підземного гірничого робітника, підземного машиніста бурової установки на шахтах «Південна» і «Ювілейна» рудоуправління ХХ партз'їзду, рудника «Суха Балка», шахти імені Фрунзе ВАТ «Суха Балка», правонаступником якого є ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка», виконуючи роботи в умовах важкої фізичної правці, підвищеного рівня пилу і несприятливого мікроклімату.

Рішенням ЛЕК НДІ Промислової медицини від 21.11.2006р. у ОСОБА_2 за останнім місцем його роботи встановлена наявність професійних захворювань з діагнозами: 1) радикулопатія шийна і п/крижова з вираженим порушенням біомеханіки хребта на фоні сходинкового ретроспондилолістезу, стійким больовим і м'язово-тонічними синлдоромом, виражений переферичний нейросудинний синдром, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді: двост. плечолопаткового періартроза ПФС другого ст., деф. артрозу ліктьових ПФ першого ст. та колінних суглобів ПФС першого-другого ст.; 2) сидеросилікоз першої ст. ускладнений хронічним обструктивним захворюванням легень першої ст. ЛН першого ст.

Актом № 68 розслідування хронічного професійного захворювання від 11.12.2006 року, встановлена причина зазначених професійних захворювань - робота в умовах важкої фізичної правці, підвищеного рівня пилу і несприятливого мікроклімату, які виникли в результаті порушення керівництвом підприємства, де працював хворий, ст. 153 КЗпП України.

Висновком МСЕК від 04 січня 2010р. первинно ОСОБА_2 встановлена стійка втрата професійної працездатності в загальному розмірі 60%, з них: 45% - по радикулопатії, 15% - по сідеросилікозу, а також третю групу інвалідності. Висновком МСЕК від 03.02.2009 року при повторному огляді хворого відсоток втрати профпрацездатності в розмірі 60% та третю групу інвалідності залишено незмінним та встановлено його безстроково з 01.02.2009 року.

На підставі встановлених обставин суд першої інстанції дійшов висновку про відшкодування позивачу у зв'язку з отриманими ним на виробництві професійними захворюваннями моральної шкоди відповідачем, з вини, якого її й заподіяно.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з акту № 68 розслідування хронічного професійного захворювання від 11.12.2006 року (а.с. 9-10) причиною професійних захворювань ОСОБА_2 є робота в умовах важкої фізичної правці, підвищеного рівня пилу і несприятливого мікроклімату, які виникли у зв'язку з порушенням керівництвом підприємства, де працював хворий, ст. 153 КЗпП України, якою передбачений обов'язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Виходячи з викладеного, доводи ПАТ «ЄВРАЗ Суха Балка» про відсутність обов'язку підприємства відшкодовувати моральну шкоду, завдану позивачу з тих підстав, що останній є суб'єктом страхування від нещасного випадку на виробництві, суперечать нормам діючого законодавства, оскільки Закон України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV в редакції, що діяла на час встановлення позивачеві вперше стійкої втрати працездатності, не передбачає у 2007 році відшкодування застрахованим і членам їх сімей моральної (немайнової) шкоди, отриманої внаслідок ушкодження здоров'я Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України.

Отже, враховуючи викладене й те, що, право на відшкодування моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я ОСОБА_2, пов'язаного з виконанням трудових обов'язків, виникло у позивача з 04 січня 2007р., тобто з моменту встановлення йому стійкої втрати професійної працездатності, питання про відшкодування працівнику такої шкоди слід вирішувати на загальних підставах, передбачених нормами КЗпП України та Закону України «Про охорону праці», а не відповідно до положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», норми якого є спеціальними.

Також, спростовуються й доводи відповідача щодо відсутності підстав відшкодування ОСОБА_2 моральної шкоди, оскільки, факт заподіяння такої шкоди у зв'язку з отриманими ним професійними захворюваннями встановлений в судовому засіданні.

Так, позивач час від часу змушений проходити стаціонарний курс лікування, переносить фізичні страждання, позбавлений нормальних життєвих зв'язків, що вимагає додаткових зусиль для організації його життя.

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що в даному випадку саме на органи МСЕК покладений обов'язок встановлення факту заподіяння моральної шкоди позивачу є безпідставними та такими, що суперечать Порядку встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким нанесене ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров'я України від 22.11.1995 р. № 212, оскільки МСЕК встановлює даний факт щодо потерпілих на виробництві, яким не було встановлено стійку втрату професійної працездатності, в той час як позивачу з 04 січня 2007р. встановлено стійку втрату професійної працездатності.

Також необґрунтованими вважає колегія суддів посилання відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до суду з позовом, оскільки відносини з приводу відшкодування моральної шкоди, пов'язаної з ушкодженням здоров'я, випливають з порушення особистих немайнових прав, а тому відповідно до п.3 ч.1 ст. 268 ЦК України, не мають строку позовної давності.

Однак, колегія суддів вважає, що розмір моральної шкоди, який підлягає стягненню на користь позивача, визначений судом першої інстанції без урахування роз'яснень п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р. з подальшими змінами, відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку, ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, характер професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретні обставини по справі.

На думку колегії суддів, розмір моральної шкоди, визначений судом першої інстанції, є завищеним.

За таких обставин, колегія суддів, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, й, беручи до уваги конкретні обставини по справі, період роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів, характер отриманих позивачем професійних захворювань, ступінь втрати ним професійної працездатності, відсутність погіршення стану його здоров'я, припинення трудової діяльності за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію за віком, а також пов'язані з отриманими професійними захворюваннями фізичні і моральні страждання позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, і наслідків, що наступили, вважає необхідним змінити рішення суду, зменшити розмір стягнутої моральної шкоди з відповідача на користь позивача з 30000 грн. до 20000 грн.

Не погоджується й колегія суддів із розміром визначеного судом судового збору та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, що підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Відповідно до п.п. «д» п.1 ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про державне мито» від 21.01.1993 року № 7-93 ставка державного мита із позовних заяв немайнового характеру становить 0,5 неоподаткованого мінімуму доходів громадян й на день ухвалення рішення судом першої інстанції складала 8,50 грн.

Згідно Порядку оплати витрат з інформаційно-технічного забезпечення судових процесів, пов'язаних з розглядом цивільних та господарських справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.12.2005 року № 1258 в редакції постанови Кабінету Міністрів України № 825 від 05.08.2009 року, по справі з розгляду позовної заяви про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи, розмір витрат становить 15 грн., які підлягали сплаті на момент ухвалення рішення.

Однак, стягуючи з відповідача на користь держави судові витрати, суд першої інстанції вказаних вимог закону не врахував й стягнув судовий збір в розмірі 300 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - зміні в частині визначення розміру моральної шкоди та судових витрат.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п.3 ч.1 ст. 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ЄВРАЗ Суха Балка» задовольнити частково.

Заочне рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 25 листопада 2010 року змінити, зменшити розмір моральної шкоди, стягнутої з Публічного акціонерного товариства «ЄВРАЗ Суха Балка» на користь ОСОБА_2, з 30000 грн. до 20000 грн. (двадцяти тисяч грн.), а також розмір судових витрат, стягнутих з Публічного акціонерного товариства «ЄВРАЗ Суха Балка» на користь держави: судового збору з 300 грн. до 8,50 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи - зі 120 грн. до 15 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: