Дата документу: 26.12.2011
Справа № 2-250/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2011 року м. Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя в складі головуючого судді Воробйова А.В., при секретарі Соловйовій О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю ВП «Електрум»про стягнення заборгованості по заробітній платі невиплаченої при звільненні, середнього заробітку за час затримки розрахунку, моральної шкоди , -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ ВП «Електрум»про стягнення заборгованості по заробітній платі невиплаченої при звільненні, середнього заробітку за час затримки розрахунку, моральної шкоди.

Під час розгляду справи, 11.11.2011 року, позивачем подано уточнену позовній заяву, в якій вказує наступне.

Наказом №02-К від 08.01.2008 року його було прийнято на посаду монтажника санітарно-технічного обладнання. Наказом №13-К від 18.01.2010 року його було звільнено за власним бажанням.

При звільненні відповідачем не було виплачено заборгованість по заробітній платі за період з 01.07.2009 року по 18.01.2010 року. Виплата усіх сум повинна проводитися у день звільнення. Отже відповідач не виплатив йому належних при звільненні сум зазначених у ст.116 КЗпП України, тому він має право на отримання середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, за період з 18.01.2010 року по 29.10.2010 року, та стягнення боргу із урахуванням встановленого індексу інфляції. У жовтні 2010 року через банківський рахунок він отримав 4 750 грн., яки були нараховані за період з 01.07.2009 року по 18.01.2010 року.

На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача: не виплачений середній заробіток за весь час затримки з 18.01.2010 року по 29.10.2010 року 7 821 грн.; не виплачений індекс інфляції за весь час затримки з 18.01.2010 року по 29.10.2010 року 2 729 грн.; моральну шкоду у розмірі 5000 грн.; витрати на правову допомогу адвоката та відпускні за 11 календарних днів.

В судовому засіданні ОСОБА_1 уточнений позов підтримав, наполягаючи на підставах та обставинах викладених у позові. Просить позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 позов не визнала. Вважає позовні вимоги необґрунтованими, не доведеними і такими що не підлягають задоволенню.

Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що наказом №02-К від 08.01.2008 року його було прийнято на посаду монтажника санітарно-технічного обладнання у ТОВ ВП «Електрум»Наказом №13-К від 18.01.2010 року його було звільнено за ст.38 КЗпП України за власним бажанням. На момент звільнення відповідач мав заборгованість перед позивачем по заробітній платі в розмірі 4 788 грн. 64 коп. (а.с.46). Вказана сума не виплаченої зарплати була виплачена позивачу у жовтні 2010 року, що сторонами не заперечується.

Згідно ст.116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювань суму.

Згідно ст.117 ч.ч.1, 2 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене у цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона повинна доказати ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Позивачем не надано доказів, які б підтверджували факт предявлення ним вимоги до відповідача про розрахунок і відмови останнього в її задоволенні, тому суд вважає що відсутні підстави для стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні.

Позовні вимоги в частині стягнення не виплаченого індекс інфляції за весь час затримки з 18.01.2010 року по 29.10.2010 року в сумі 2 729 грн. не підлягають задоволенню з наступних підстав.

В обґрунтування зазначеної вимоги, позивачем надано висновок експертного дослідження проведеного 09.11.2010 року експертом ПП «Експерт Д»(а.с.85).

Питання, яке було постановлено перед експертом викладено неправильно, оскільки, стосовно змісту питання заробітна плата ОСОБА_1 нібито складала 4788,64 грн. на місяць.

Відповідно до матеріалів справи, зазначена сума 4788,64 грн. це сума заробітної плати позивача за період 07-12. 2009 року та 01.2010 року.

Проте, як вбачається з розрахунку, виконаному експертом (графа друга таблиці розрахунків) експерт помилково приймає до розрахунку суму 4788,64 грн. не як загальну суму заробітної плати позивача за півроку, а як його заробітку плату за місяць, та відповідно до цього виконує розрахунки.

Таким чином, висновок експерта не може бути визнано належним доказом по справі, оскільки експертові було надано невідну вихідну інформацію.

Крім того, суд вважає, що вимоги законодавства України щодо індексації заробітної плати відповідач виконував своєчасно, що підтверджується розрахунково-платіжними відомостями (графа «індексація»), які надані відповідачем.

Позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди в розмірі 5000 грн. не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано жодного доказу, якій б свідчив про спричинення йому моральної шкоди.

Вимога про стягнення з відповідача на користь позивача відпускні за 11 календарних днів, не обґрунтована ніякими доказами в мотивувальній частині доказу.

Крім того, позивачу, який не працював протягом 01-18 січня 2010 року, при звільненні 18.11.2010 р. було нараховано суму компенсації «за чергову відпустку» в сумі 414,37 грн., до сплати з урахуванням обовязкових внесків призначено 341,29 грн, що підтверджується розрахунково-платіжною відомістю № НЗП-000001 за січень 2010 року (а.с.54).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 116,117 КЗпП України, ст.ст. 10, 11, 60, 62, 84, 88, 209, 213, 215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю ВП «Електрум»про стягнення заборгованості по заробітній платі невиплаченої при звільненні, середнього заробітку за час затримки розрахунку, моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя А.В. Воробйов