АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Категорія із сімейних правовідносин Доповідач Пилипчук Н.П.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 жовтня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - судді: Пилипчук Н.П.

суддів: Кірсанової Л.І., Трішкової І.Ю.,

при секретарі: Козир Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Московського районного суду міста Харкова від 01.07.2011 р.

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: управління служби у справах дітей Харківської міської ради СГІРФО Московського РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області про визначення місця проживання неповнолітної дитини, усунення перешкод у виїзді за кордон;

за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: управління служби у справах дітей Харківської міської ради про визначення порядку участі у вихованні дитини, -

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що є матір*ю неповнолітньої ОСОБА_3, що з дня народження дитина проживає разом з нею, знаходиться на її утриманні, вона піклується дитиною та виховує її. Шлюб з батьком дитини розірвано внаслідок його неправомірної поведінки. Вказує, що донька часто хворіє, та є необхідність оздоровити її за межами України, для чого необхідно оформити відповідні проїзні документи, але відповідач не дає на це свою згоду. Після уточнення позовних вимог остаточно просила визначити місце проживання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 разом з нею, усунути перешкоди щодо їхнього виїзду за межі України та зобов*язати СГІРФО Московського РВ ХМУ ГУМВС в Харківській області оформити відповідний проїзний документ відносно неповнолітньої ОСОБА_3

Відповідач позов визнав частково, погодився з вимогами щодо визначення місця проживання дитини з матір*ю, заперечував проти позову в частині що стосується виїзду дитини за кордон без його згоди. Звернувся із зустрічним позовом про встановлення порядку участі у вихованні дитини просив визначити такий порядок його участі у вихованні дитини: перший та третій тиждень місяця з 17.00 годин п*ятниці до 18.00 годин неділі за місцем його проживання без присутності матері; другий та четвертий тиждень місяця в середу з 15.00 годин до 19.00 години без присутності матері, а також протягом одного місяця на рік оздоровлення доньки та відпочинок разом з нею без присутності матері; спілкування з дитиною телефоном в будь-який час з урахуванням розкладу її дня.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 01 липня 2011 року позов ОСОБА_2 задоволено, визначено місце проживання неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з її матір*ю ОСОБА_2В, вирішено усунути перешкоди до виїзду за межи України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір*ю ОСОБА_2, зобов*язати СГІРФО Московського РВ ХМУ ГУМВС в Харківській області оформити відповідний проїзний документ ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зустрічний позов задоволено частково, встановлено порядок участі батька ОСОБА_1 у вихованні дитини ОСОБА_3 в суботу з 10-00 годин до 15-00 годин.

21.07.2011 року Московським районним судом м. Харкова ухвалено додаткове рішення, яким дозволено виїзд за межі України неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з матір*ю ОСОБА_2

Додатковим рішенням Московським районним судом м. Харкова від 26.08.2011 року, встановлено порядок участі батька ОСОБА_1 у вихованні дитини ОСОБА_3: кожну суботу з 10.00 годин до 15.00 годин.

В апеляційній скарзі представник відповідача просить скасувати зазначене судове рішення, ухвалити нове, яким відмовити в задоволені позовних вимог що стосуються виїзду його дитини за межі України без його дозволу, зустрічний позов задовольнити у повному обсязі. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу посилається на неповне з*ясування судом обставин справи, на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

У відповідності до статті 303 ЦПК України апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, що зявились, обговоривши доводи апеляційної скарги, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2 в частині виїзду дитини за кордон без згоди батька ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що необхідність отримувати згоду батька кожного разу для виїзду за кордон дитини ОСОБА_3 порушує її конституційні права.

Однак з такими висновками судова колегія не погоджується, оскільки вони не ґрунтуються на Законі.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 мають неповнолітню дитину ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом із ОСОБА_2 окремо від батька.

Відповідно до вимог ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Форми та методи виховання, крім тих, які суперечать закону, моральним засадам суспільства, батьки відповідно до положень ст. 151 СК України, вправі обирати самі.

Відповідно до вимог ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Стаття 154 СК України надає батькам право звернутися до суду за захистом прав та інтересів дитини.

Відповідно до п. 2-2 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року, виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-ти річного віку, у супроводі одного з батьків, здійснюється, зокрема, за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі.

Таким чином, законодавством України не передбачається перетинання дитиною кордону України без згоди обох батьків, без зазначення країни, до якої необхідно виїхати дитині та строку, на який вона виїздить.

Матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_3 має необхідність з якоюсь конкретною ціллю виїхати до певної країни на певний час та відповідач не надав для цього дозволу.

Надання дозволу на виїзд дитини за межі України взагалі, без зазначення держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі судова колегія вважає недоцільним.

Враховуючи наведене, необхідно відмовити у задоволенні позову ОСОБА_2 в частині усунення перешкод до виїзду ОСОБА_3 за межи України, про зобов'язання СГІРФО Московського РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області оформити їй проїзний документ, про дозвіл ОСОБА_3 виїздити за межі України разом з матір*ю.

Визначивши порядок участі ОСОБА_1 у вихованні дитини лише кожної суботи з 10.00 години до 15.00 години, суд першої інстанції виходив з того, що такий порядок є найбільш прийнятним у ситуації, яка склалась на теперішній час між батьком дитини і самою дитиною.

Судова колегія вважає, що п*ять годин на тиждень для спілкування батька з дитиною є замало. Доцільно погодитись з порядком участі батька у вихованні дитини, запропонованим у висновку управління служб у справах дітей Харківської міської ради № 122 від 20.06.2011 р., а саме: кожну суботу з 10.00 години до 18.00 години, та кожні 2-й та 4-й тиждень місяця у середу з 16.00 до 20.00 год. Обставин, які б свідчили про неможливість встановлення такого порядку судовою колегією не встановлено.

Суд першої інстанції правильно роз*яснив, що спілкування по телефону батька з дитиною не потрібує встановлення порядку в розумінні положень ст. 159 СК України.

Враховуючи прихильність дитини до матері, про що йдеться й у висновку психолога від 25.06.2011 року, судова колегія на цей час не вбачає можливості дозволити оздоровлення та відпочинок дитини з батьком протягом місяця без присутності матері.

Сторони не позбавлені можливості в майбутньому за взаємною згодою змінити встановлений порядок участі батька у вихованні дитини, а у разі відсутності домовленості щодо такої зміни звернутись до суду.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України судова колегія суду апеляційної інстанції вважає за необхідне відповідно змінити рішення суду першої інстанції, підставою для чого, згідно п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права.

Керуючись ст.ст. 324 ЦК України, ст. ст. 205, 303, 304, 307, п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. ст. 313, 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду міста Харкова від 01.07.2011 р. змінити в частині встановлення порядку участі батька у вихованні дитини, встановити порядок участі батька ОСОБА_1 у вихованні дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1: кожну суботу з 10.00 год до 18.00 год., та кожні 2-й та 4-й тиждень місяця у середу з 16.00 до 20.00 год.

Рішення Московського районного суду міста Харкова від 01.07.2011 р. скасувати в частині задоволення вимог про усунення перешкод до виїзду ОСОБА_3 за межи України, про зобов'язання СГІРФО Московського РВ ХМУ ГУМВСУ в Харківській області оформити їй проїзний документ, про дозвіл ОСОБА_3 виїздити за межі України разом з матір*ю, у задоволенні цих позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

В частині визначення місця проживання неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 разом з її матер'ю ОСОБА_4 рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя :

Судді колегії :