АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 січня 2011 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по цивільним справам апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Петренко І.О.

суддів Котушенко С.П., Романюк М.М.

при секретарі Солодовій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3. ОСОБА_4 на рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2010 року по справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_3. ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні житлом, стягнення збитків і виселення без надання іншого житлового приміщення,-

в с т а н о в и л а:

У березні 2010 року позивач звернувся до суду з позовом та просив ухвалити рішення, яким усунути перешкоди в користуванні житлом, а саме - ? частиною домоволодіння № 72 по вул. Новаторській у м. Дніпропетровську, яке складається з: житлового будинку А-1 прим. 2-2, 2-3, 2-4, в прибудові А1-1 прим. 2-1, веранда а'-1, ґанок а"', літні кухні Б, Н, погріб під Б, сараї Ж, Е, гараж Д, убиральня З, навіс П, споруди № 1,3,4,5,8,9,12,14,16,ІІ, 1/2 частина споруд № II, І., шляхом виселення відповідачів зі спірного домоволодіння без надання іншого житлового приміщення, а також зняття з реєстрації у вказаному домоволодінні ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач просив також стягнути солідарно з відповідачів на його користь 4 000 грн. за договором оренди від 01 серпня 2009 року та 420 грн. пені за даним договором.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував на те, що являється власником ? частини вище вказаного домоволодіння № 72 по вул. Новаторській у м. Дніпропетровську та постійно в ньому проживає. Вказане домоволодіння він набув у власність за заповітом, який склав на його ім'я за час свого життя батько ОСОБА_7. 08 серпня 2008 року він належним чином зареєстрував в КП ДМБТІ своє право власності. Спірний житловий будинок є одноповерховим та складається з двох квартир загальною площею 91,7 кв.м., з якої житлова площа складає 61,5 кв.м., допоміжна площа 26,4 кв.м., площа літніх приміщень складає 3,8 кв.м. Квартира №1 належала ОСОБА_8, а квартира № 2 - ОСОБА_7 (батьку позивача). Спірне домоволодіння належало ОСОБА_8 та ОСОБА_7 в рівних долях. На цей час у його частині домоволодінні проживають відповідачі (а саме дружина та діти його померлого брата ОСОБА_9), серед яких ОСОБА_3 є зареєстрованим за вказаною адресою, а інші лише являються мешканцями у цьому будинку. Позивач вважає, що відповідачі безпідставно займають квартиру та проживають у вище вказаному житловому будинку, не маючи на це ніякого права, оскільки вони не є його членами родини. Позивач, як власник майна просив відповідачів оформити з ним договірні відносини на право проживання у будинку, але останні відмовилися. Тому позивач у відповідності до ст.. 319 ЦК України розпорядився своїм правом власності та 01 серпня 2009 року уклав з ОСОБА_6 договір оренди житла, згідно якого позивач зобовязаний був передати ОСОБА_6 з 01 вересня 2009 року у тимчасове платне користування квартиру №2 у спірному будинку строком на два роки до 01 вересня 2011 року. За умовами договору орендна плата за користування житлом встановлена 2000 грн. на місяць, але наймач не зміг скористатися цим будинком для житла, через відмову відповідачів залишити будинок. Тому позивач вважає, що він не отримав від наймача орендну плату за вересень-жовтень 2009 року у сумі 4000 грн., що є його збитком.

Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2010 року позов ОСОБА_5 задоволений частково, усунено перешкоди у користуванні 1/2 частиною домоволодіння № 72 по вул. Новаторській у м. Дніпропетровську, яке складається з : житлового будинку А-1 прим. 2-2, 2-3, 2-4, в прибудові А1-1 прим. 2-1, веранда а'-1, ґанок а"', літні кухні Б, Н, погріб під Б, сараї Ж, Е, гараж Д, убиральня З, навіс П, споруди № 1,3,4,5,8,9,12,14,16,ІІ, 1/2 частина споруд № II, І, шляхом виселення ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 з належної позивачу 1/2 домоволодіння № 72 по вул. Новаторській у м. Дніпропетровську, без надання іншого приміщення.

Знято ОСОБА_3 з реєстрації за адресою вул. Новаторська, 72 у м. Дніпропетровську.

Стягнено з ОСОБА_2 - 8,50 гривень, ОСОБА_4 - 8,50 гривень, ОСОБА_3 - 17,00 гривень на користь ОСОБА_5, як сплачений ним судовий збір та стягнено солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 витрати на інформаційно - технічне забезпечення розгляду справи у розмірі 120,00 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідачі просять рішення суду скасувати посилаючись на те, що рішення суду ухвалено з порушенням норм чинного законодавства.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, рішення суду частково скасувати і постановити в даній частині нове рішення, з наступних підстав.

Відповідно до ст.. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення , яким суд , виконавши всі вимоги цивільного судочинства , вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення , ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин , на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень , підтверджених тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи домоволодіння 72 по вул.. Новаторській в м. Дніпропетровську було побудовано ОСОБА_8 та ОСОБА_7 у 1983 році та складається з двох квартир ( ар. сп. 12-13,20-24) , кожна з яких разом з господарськими будівлями складає 1/2 частину домоволодіння. Однак, реально домоволодіння , як за життя вище вказаних осіб , так і в даний час розділено не було і існування двох окремих квартир юридично не оформлено . Відповідачі по справі дружина та діти померлого ОСОБА_9, брата позивача, поселились та проживали в спірному домоволодінні ще за життя власника 1/2 частини домоволодіння ОСОБА_7, та з його дозволу ОСОБА_3 був зареєстрований в цьому домоволодінні , а не в кв.2 його , де фактично мешкала його сімя.

Як пояснювали в судовому засіданні відповідачі , вони отримавши від позивача у серпні 2009 року попередження про необхідність виселення з належної йому 1/2 частини домоволодіння ( ар. сп. 28), звільнили приміщення 2-1, 2-2,2-3,2-4 в жилому будинку домоволодіння 72 по вул.. Новаторській в м. Дніпропетровську і переселилися в кв.1 того ж домоволодіння , що належить в даний час ОСОБА_10 , підписавши з нею договір оренди від 28 грудня 2009 року , який було надано в судовому засіданні суду апеляційної інстанції. Однак , звільнивши жилі приміщення в кв. 2 , відповідачі не звільнили від своїх речей господарські споруди , які відносяться до частини домоволодіння, що належить позивачу.

При вище викладених обставинах суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в частині усунення ОСОБА_5 перешкод у користуванні 1/2 частиною домоволодіння 72 по вул.. Новаторській в м. Дніпропетровську на підставі положень ст..ст. 391,319,321,383 ЦК України шляхом виселення відповідачів з прим. 2-2, 2-3, 2-4 буд. А-1 , з прим. 2-1 прибудови А1-1, веранди а'-1, ґанку а"', літньої кухні Б, Н, погрібу під Б, сараїв Ж, Е, гаражу Д, убиральні З, навісу П, споруди № 1,3,4,5,8,9,12,14,16,ІІ, без надання іншого приміщення.

Однак, вирішуючи питання про зняття з реєстрації ОСОБА_3 в буд.. 72 по вул.. Новаторській у м. Дніпропетровську судом першої інстанції не було враховано , що житловий будинок фактично має дві окремі квартири і на даний час ОСОБА_3 проживає у відповідності з умовами договору оренди в кв.1 вище вказаного житлового будинку і ,оскільки правових підстав для знаття останнього з реєстрації в домоволодінні в цілому не має , в даній частині рішення суду слід скасувати і в задоволенні позовних вимог в цій частині слід відмовити.

Колегія суддів вважає , що вирішуючи питання , щодо відмови в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідачів збитків у розмірі 4000 грн. за договором найму ( оренди) від 1 серпня 2009 року та пені у розмірі 420 грн. за прострочку виконання умов його , суд обґрунтовано керувався положеннями ч.2 ст.. 22, ч.4 ст. 623 ЦК України і в даній частині рішення слід залишити без змін.

Виходячи з вище наведеного , колегія суддів вважає , що суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі , надані сторонами докази , правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон , який їх регулює .

Керуючись ст..ст. 303,307,п.3 ч.1 ст.309,313,314,316,317,319 ЦПК України , колегія суддів ,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3. ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 22 листопада 2010 року скасувати в частині задоволення позову ОСОБА_5 про зняття ОСОБА_3 з реєстрації в буд.. 72 по вул.. Новаторській в м. Дніпропетровську і в задоволенні позову в даній частині відмовити.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення , однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили .

Судді