Справа № 2-547/11
УХВАЛА

11 липня 2011 року м. Городище

Городищенський районний суд Черкаської області у складі: головуючого - судді Подороги Л. В. при секретарі судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засідання заяву позивача ОСОБА_2 акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 акціонерного товариства комерційний банк «ПриватЬанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в :

11.07.2011 року, позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості.

Цього ж дня, при подачі позовної заяви, позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить, з метою забезпечення позову, накласти арешт на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_3, шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження; обмежити відповідача у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобовязань; заборонити відділу у справах громадянства, міграції та реєстрації фізичних осіб УМВС України в Черкаській області, видачу відповідачу паспорта (проїзного документу); Адміністрації Державної прикордонної служби України, вжити заходів щодо тимчасового затримання та вилучення наявних у відповідача паспортів (проїзних документів), обмежити особу (боржника) у праві виїзду за межі України до виконання нею своїх зобовязань. Приймаючи до уваги великий розмір заборгованості відповідача та його можливість у будь-який момент виїхати за межі України, що може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду, позивач просить задовольнити заяву про забезпечення позову.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову, може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Суд, дослідивши заяву та матеріали забезпечення позову, вважає, що вищенаведені доводи позивача, дають підстави вважати, що невжиття заходів, які гарантують виконання судового рішення, прийнятого за його позовом, у разі несумлінних дій відповідача, може ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду, у звязку з чим, заява позивача про забезпечення позову підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ст.1 Закону України «Про порядок виїзду з України вїзду в Україну громадян України», громадянин України, має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та вїхати в Україну. В той же час, відповідно до ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року, №3857-ХІІ, постанови Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року, №231 «Про затвердження Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і прохідного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», громадянинові України, може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, проїзного документа, або якщо громадянин вже має паспорт, йому може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», зокрема у разі, коли: діють договірні чи інші невиконані зобовязання до виконання зобовязань, або розвязання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках; або забезпечення зобовязань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України; якщо щодо нього подано цивільний позов до суду до закінчення провадження у справі. Частиною ч.4 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» передбачено, що виїзд з України іноземця та особи без громадянства, може буди відкладено до виконання ним майнових зобовязань перед фізичними та юридичними особами в Україні. Тимчасове обмеження у праві виїзду громадян України за кордон, встановлюється на підставі рішення (ухвали) суду. Щодо вимог про зобовязання Адміністрації Державної прикордонної служби України вжити заходів щодо тимчасового затримання та вилучення наявних у відповідача паспортів (проїзних документів), суд вважає їх не обґрунтованими та не вбачає підстав для їх задоволення. Щодо заявлених вимог забезпечення позову у частині накладення арешту на грошові кошти, рухоме та нерухоме майно, яке належить ОСОБА_3, шляхом заборони будь-яким особам укладати угоди стосовно цього майна, проводити реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження, заявник не вказує, на яке саме майно та грошові кошти відповідача потрібно накласти арешт, його вартість, та де саме воно знаходиться. Всупереч вимогам ч.3 ст.152 ЦПК України, заявником не надано доказів, які б вказували на те, що вид забезпечення позову, який вони просять застосувати є співмірним із заявленими позовними вимогами, у зв'язку з чим, у задоволенні вказаної вимоги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Заяву позивача ОСОБА_2 акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Тимчасово обмежити громадянці України ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженці ІНФОРМАЦІЯ_2, Приморського краю, яка проживає ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН №, паспорт серії НС №029971, виданий 05.01.1996 року Придніпровським РВ УМВС України в Черкаській області, право виїзду за межі України без вилучення паспорта (проїзного документа) до моменту виконання нею своїх зобовязань за кредитним договором №CSХRRХ07160047 від 10.11.2007 року, укладеного з ПАТ КБ «ПриватБанк», шляхом сплати цієї заборгованості в сумі 27317 грн. 24 коп..

Копію ухвали, для виконання, направити Адміністрації Державної прикордонної служби України: вул. Володимирська, 26, м. Київ, інд. 01034.

Виконання ухвали доручити Адміністрації Державної прикордонної служби України: вул. Володимирська, 26, м. Київ, інд. 01034.

У іншій частині, заяву про забезпечення позову - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції, шляхом подачі в 5-ти денний строк, з дня проголошення ухвали, заяви про апеляційне оскарження і, поданням після цього протягом десяти днів, апеляційної скарги, з подачею її копії до апеляційної інстанції, або в порядку ч.4 ст. 295 ЦПК України.

Суддя: ОСОБА_4