РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 2-2002/11

18.02.2011 р. Московський районний суд міста Харкова

в складі: головуючого - судді Погасій О.Ф.,

при секретарі Щегульній Г.А.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом:

ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, приватного нотаріуса ОСОБА_6 міського нотаріального округу ОСОБА_7, ОСОБА_6 міської ради про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку дійсним, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовною заявою, в якій зазначив, що 27 березня 2006 року між ним та ОСОБА_5 був укладений договір купівлі-продажу житлового будинку № 25 по вул.Ак.Павлова, в м.Харкові, який був посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_7 та зареєстрований у КП «ОСОБА_6 міське БТІ». Позивач ОСОБА_3 прийняв у володіння і користування житловий будинок, зареєструвався в ньому і постійно там проживає. Далі позивач зазначив, що належний йому будинок до укладення вказаного договору купівлі-продажу належав на праві власності відповідачу ОСОБА_5 на підставі рішення Московського районного суду м.Харкова від 01.09.2005 року. За заявою ОСОБА_4 це рішення було скасоване за ново виявленими обставинами і позовні вимоги ОСОБА_5 були залишені без розгляду. Після скасування судового рішення, на підтвердження своїх прав як спадкоємця ОСОБА_4 надав до КП «ОСОБА_6 міське БТІ» рішення Третейського суду Харківської області від 26 квітня 2006 року, але в КП «Харк.міськ.БТІ» йому було відмовлено в реєстрації за ним права власності на спірний житловий будинок. Позивач, будучи не згоден з вказаним рішенням третейського суду, а також з вимогами ОСОБА_4, який вважав себе належним спадкоємцем житлового будинку, оскаржив рішення третейського суду до Дзержинського районного суду м.Харкова, де в подальшому ОСОБА_4 відмовився від своїх вимог про видачу виконавчого документа за судовим рішенням. ОСОБА_3 і ОСОБА_4 звертались до правоохоронних органів із заявами про проведення розшукових заходів щодо невідомих осіб, які фактично привласнили буд.25 по вул.Ак.Павлова в м.Харкові, подавши до суду позов про визнання права власності на спірний будинок від імені ОСОБА_5

Позивач вказує, що на час укладання ним договору купівлі-продажу спірного будинку з ОСОБА_5, останній був законним власником цього будинку, так як рішення суду від 01.09.2005 року, на підставі якого він володів будинком, було чинне, ніким не оспорювалося та було зареєстроване в установленому порядку в КП «ОСОБА_6 міське БТІ». Таким чином, ОСОБА_3 вважає себе законним власником будинку, бо уклав договір з ОСОБА_5 з дотриманням вимог чинного законодавства , будь-яких дій щодо вибуття житлового будинку з власності співвласників ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 не вчиняв, тому на підставі наведеного просить визнати договір купівлі-продажу від 27.03.2006 року, укладений між ним і ОСОБА_5, чинним, а його - добросовісним набувачем. У судовому засіданні заявлені позовні вимоги ОСОБА_3 підтримали його представники ОСОБА_2 і ОСОБА_1

Відповідач ОСОБА_4 позов ОСОБА_3 визнав повністю, підтримав та просив його задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_6 міської ради в судове засідання не зявився, надав суду відгук на позов та заяву про можливість розгляду справи за його відсутністю, просив суд ухвалити рішення на підставі належних доказів у справі і у відповідності до норм законодавства.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, про причини неявки суд не повідомив, письмових пояснень чи заперечень щодо предмету спору не надав. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутністю.

Відповідач приватний нотаріус ХМНО ОСОБА_7 в судове засідання не зявилася, звернулась до суду із заявою про можливість розгляду справи за її відсутністю, при вирішенні справи покладається на думку суду.

Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані сторонами докази приходить до висновку, що позов ОСОБА_3 обґрунтований і підлягає задоволенню в повному обсязі.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Спірним є житловий будинок № 25 з надвірними спорудами, що розташований по вул.Ак.Павлова в м.Харкові. Цей житловий будинок позивач ОСОБА_3 придбав у власність за договором купівлі-продажу у відповідача ОСОБА_5 На момент укладення між ними договору купівлі-продажу, тобто станом на 27.03.2006 року, спірний будинок належав ОСОБА_5 на праві власності на підставі рішення Московського районного суду м.Харкова від 01.09.2005 року, яке було належним чином зареєстроване в КП «ОСОБА_6 міське БТІ» та на той час ніким не оспорювалось. Зазначений договір купівлі-продажу 27.03.2006 року був посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_7 у реєстрі нотаріальних дій за р./№ 2346. Відразу після придбання житлового будинку, ОСОБА_3 вселився в цей будинок та зареєстрував там своє місце проживання.

Ухвалою Московського районного суду м.Харкова від 08.11.2006 року було задоволено заяву відповідача ОСОБА_4 і рішення того ж суду від 01.09.2005 року було скасоване за ново виявленими обставинами, а в подальшому суд закрив провадження по справі. На підтвердження своїх майнових вимог на частину житлового будинку № 25 по вул.Ак.Павлова в м.Харкові в порядку спадкування після смерті своєї бабусі ОСОБА_8 ОСОБА_4 надав суду рішення Третейського суду Харківської області від 26.04.2006 року. Це рішення третейського суду було оскаржене позивачем ОСОБА_3 до Дзержинського районного суду м.Харкова, в результаті чого ОСОБА_4 в подальшому відмовився від отримання виконавчого документу , оскільки не звертався з відповідною заявою до нотконтори у про прийняття спадщини після смерті своєї бабусі - ОСОБА_8 у передбачений законом строк і в інший спосіб також спадщину не приймав. Таким чином, ОСОБА_4 визнав, що ніяких претензій щодо спірного житлового будинку ОСОБА_4 до ОСОБА_3 не має.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 набув право власності на спірний житловий будинок на підставі правочину договору купівлі-продажу будинку, укладеного в письмовій формі і нотаріально посвідченого, як того вимагає закон. На момент укладення цього договору продавець будинку ОСОБА_5 був його власником на підставі судового рішення і за законом вправі був розпоряджатися ним на свій розсуд. Колишні власники цього будинку: ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 померли, їх право власності на будинок було припинено у звязку зі смертю у відповідності до п.2 ч.1 ст.346 ЦК України, відповідач ОСОБА_4 права власності на спірне нерухоме майно на час укладання договору між ОСОБА_3 і ОСОБА_5 - не набув.

Відповідно до ст.388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має права витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або в особи, якій він передав майно у володіння не з їхньої волі, іншим шляхом.

Виходячи з вищенаведеного, на підставі наданих сторонами доказів, суд вважає доведеним, що на час укладання договору купівлі-продажу житлового будинку між позивачем і відповідачем ОСОБА_5, ОСОБА_3 не знав і не міг знати про права інших осіб на спірне нерухоме майно, оскільки з ОСОБА_4 він ніколи не був знайомий та ніяких неправомірних дій щодо вибуття житлового будинку з власності попередніх власників не вчиняв. Будь-які явні перешкоди для укладення договору купівлі-продажу будинку станом на 27.03.2006 року були відсутні, і ніякого відношення до обставин, які стали підставою для прийняття судом рішення від 01.09.2005 року про визнання за ОСОБА_5 права власності на спірний будинок, ОСОБА_3 не мав та про ці обставини йому взагалі відомо не було.

Також суд вважає доведеною і ту обставину, що на час укладання договору купівлі-продажу від 27.03.2006 року інших законних власників будинку крім ОСОБА_5 не існувало, ОСОБА_4 не був спадкоємцем, тому не міг набути права власності на цей будинок.

Таким чином, суд приходить до висновку, що спірне нерухоме майно було придбане у власність позивачем ОСОБА_3 за відплатним договором у особи, яка мала право його відчужувати, і тому ОСОБА_3 є добросовісним набувачем спірного майна, а укладений ним 27.03.2006 року з ОСОБА_5 договір купівлі-продажу цього майна є дійсним.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.10, 11, 15, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст.328, 388 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу житлового будинку № 25 по вул. Ак. Павлова в м. Харкові від 27 березня 2006 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_5, посвідченого приватним нотаріусом ОСОБА_6 міського нотаріального округу ОСОБА_7 за реєстровим № 2346.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ О.Ф.Погасій