Справа № 2-368/11
Р І Ш Е Н НЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" травня 2011 р. Бережанський районний суд Тернопільської області

в складі:

головуючої - судді Данилів О.М.

при секретарі Уляшевій М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бережанах справу за позовом ОСОБА_1 (д.п. ОСОБА_2) ОСОБА_3 до Лапшинської сільської ради Бережанського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно,-

В С Т А Н О В И В :

Позивачка, вказуючи, що після смерті її матері ОСОБА_2 залишилось спадкове майно у вигляді майнового паю с/с Полісся, що знаходиться в селі Лапшин Бережанського району, і хоч згідно закону вона є єдиним спадкоємцем цієї спадщини, однак розпорядитись нею не може, бо нотконтора відмовила їй у видачі свідоцтва на спадщину у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу про належність спадкодавиці зазначеного майна, звернулася до суду з позовом, яким просить визнати за нею право власності на вищевказане спадкове майно.

В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити.

Представник Лапшинської сільської ради у судове засідання не з`явився, представив суду заяву, у якій просить справу розглядати у його відсутності, вважає підставними позовні вимоги позивачки, а тому заперечень щодо їх задоволення не має.

Суд, розглянувши матеріали справи і вислухавши пояснення позивачки та дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав.

У відповідності із Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування»від 30 травня 2008 року спадкові відносини регулюються правилами Цивільного кодексу, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР.

Згідно зі ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, зазначений у свідоцтві про смерть, а оскільки матір позивачки ОСОБА_2 померла 25 вересня 2002 року, тобто до 1 січня 2004 року, то даний спір слід вирішувати, керуючись чинним на той час законодавством, а саме Цивільним кодексом Української РСР.

Згідно ст. ст. 524, 529, 530, 548, 549 ЦК Української РСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти, дружина і батьки померлого; при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках брати і сестри померлого; для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв; а згідно ст. 549 ЦК Української РСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Судом встановлено, що матір позивачки ОСОБА_2 працювала в колгоспі ім. Петровського (зараз с/с «Полісся»), і їй, як колгоспному пенсіонеру, належить майновий пай с/с Полісся в розмірі 1457 грн.83коп., що становить 0,10 відсотків від загальної вартості майна пайового фонду підприємства.

Цей факт підтверджується довідкою Лапшинської сільської ради за № 358 від 19 квітня 2011 року та списком пайовиків, де поміж інших осіб, яким належаться майнові паї, під № 131 зазначена спадкодавиця ОСОБА_2.

Судом також встановлено, що позивачка є дочкою спадкодавиці про що свідчить свідоцтво про її народження, а із свідоцтва про укладення шлюбу видно, що позивачка після реєстрації шлюбу своє родове прізвище ОСОБА_2 змінила на прізвище чоловіка - ОСОБА_1.

Із свідоцтва про смерть видно, що матір позивачки ОСОБА_2 померла 25 вересня 2002 року. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді будинковолодіння, земельного та майнового паю, що знаходяться на території Лапшинської сільської ради. А так як спадкодавиця за час свого життя хоч і розпорядилася належним їй майном та склала заповіт, однак не все належне спадкодавиці майно було охоплене заповітом, а тому за законом саме позивачка, як дочка спадкодавиці, є єдиним спадкоємцем першої черги спадкового майна, що залишилося після її смерті.

Із пояснень позивачки видно, що вона хоч прийняла спадщину так як вступила в управління спадковим майном, однак через відсутність правовстановлюючого документу на імя спадкодавиці про належність останній майнового паю, не мала можливості переоформити його на себе.

Зазначений факт підтверджується довідкою Лапшинської сільської ради № 358 від 19 квітня 2011 року.

Таким чином, поскільки в судовому засіданні доведено, що позивачка, як єдиний спадкоємець належного її матері спадкового майна, фактично прийняла спадщину, але через відсутність правовстановлюючого документу про належність спадкодавиці майнового паю, не мала можливості переоформити це спадкове майно на своє імя, а тому суд вважає необхідним задоволити позовні вимоги позивачки і визнати за нею право на спадкове майно, що залишилося після смерті її матері.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 10, 14, 174, 213, 215, 292, 294 ЦПК України, ст. 524, 529, 530, 548, 549 ЦК Української РСР, суд,-

В И Р І Ш И В :

ОСОБА_4 ОСОБА_3 задоволити.

? Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно за законом, що залишилося після смерті її матері ОСОБА_2, яка померла 25 вересня 2002 року, у вигляді майнового паю селянської спілки Полісся, що знаходиться в селі Лапшин Бережанського району Тернопільської області, в розмірі 1457 (однієї тисячі чотириста п»ятдесят сім) грн. 83 коп..

?

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Бережанський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Бережанського

районного суду Тернопільської області підпис ОСОБА_5

Копія з оригіналом вірна.

Оригінал рішення знаходиться в справі № 2-368/ 2011 р.

В.о. голови Бережанського

районного суду Тернопільської області ОСОБА_6