Справа № 2-572/11
УХВАЛА

16.09.2011 м.Корсунь-Шевченківський

Корсунь Шевченківський районний суд Черкаської області

в складі: головуючої судді Побережної Н.П.

при секретарі Могильної І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду позовну заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про звернення стягнення , суд

встановив:

Позивач предявив у суд даний позов і просить стягнути заборгованість за кредитним договором №CSK0GК00000219 від 03.12.2007 року.

Свій позов позивач обґрунтовує тим, що відповідач порушив умови кредитного договору, згідно якого банк надав йому кредит в розмірі 5197,50 доларів США строком до 03 грудня 2012 року зі сплатою відсотків за користування кредитом. Але позичальник порушив умови договору, в результаті чого виникла заборгованість, яку він добровільно погашати не бажає. Тому, позивач і предявив даний позов.

З метою забезпечення позову позивач обмежити відповідача у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов'язань шляхом заборонити відділу паспортної, реєстраційної та міграційної служби при Корсунь-Шевченківському РВ ГУМВС України в Черкаській області видачу відповідачу паспорта/проїзного документа та адміністрації Державної прикордонної служби України вжити заходів щодо тимчасового затримання та вилучення наявних у відповідача паспортів/проїзних документів, обмежити його у праві виїзду за межі України до виконання зобовязань.

Згідно вимог ст. 151-153 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити відповідні заходи забезпечення позову при наявності підстав у тому разі, коли невжиття заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду в справі.

Вимога позивача про обмеження відповідачки у праві виїзду за межі України шляхом тимчасового обмеження права виїзду за кордон є безпідставною.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21 січня 1994 року "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Зазначеним Законом не передбачено за ухвалою суду тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника в порядку способу забезпечення заявленого до нього позову, а тому правових підстав для задоволення заяви банку про забезпечення позову шляхом обмеження відповідачки відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" у праві виїзду за межі України немає.

Суд вважає, що такі підстави відсутні, оскільки позивач їх не обґрунтував.

Керуючись ст.ст.151, ч.1 ст.152, ст.153, 291, п.2 ч.1 ст.293, ч.2 ст. 294 ЦПК України, суд

ухвалив:

Відмовити в заяві про забезпечення позову.

Копію ухвали направити позивачу.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя ОСОБА_3