АПЕЛЛЯЦИОННЫЙ СУД ДНЕПРОПЕТРОВСКОЙ ОБЛАСТИ

Категорія 51 ( 1) ОСОБА_1
Доповідач Барильська А.П.

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Барильської А.П.,

суддів Ляховської І.Є., Братіщевої Л.А.

при секретарі Євтодій К.С.,

за участю : позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 20 квітня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «ЄВРАЗ ОСОБА_4» про зобовязання укласти трудовий договір, стягнення матеріальної та моральної шкоди, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_5, -

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2010 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до публічного акціонерного товариства «ЄВРАЗ ОСОБА_4» ( надалі- ПАТ «ЄВРАЗ ОСОБА_4»), про зобовязання укласти трудовий договір, стягнення матеріальної та моральної шкоди.

В подальшому позивач змінював, уточнював позовні вимоги та остаточно просив суд визнати неправомірним прийняття на роботу ОСОБА_5 на посаду заступника директора з правових питань; визнати неправомірною бездіяльність відповідача щодо не пропонування позивачу ОСОБА_2 роботи на посаді заступника директора з правових питань; зобовязати відповідача укласти з позивачем трудовий договір на його роботу на посаді заступника директора з правових питань; зобовязати відповідача припинити трудовий договір з ОСОБА_5 на його роботі на посаді заступника директора з правових питань; стягнути з відповідача на користь ОСОБА_2 заподіяну йому матеріальну шкоду у розмірі не отриманої заробітної плати на посаді заступника директора з правових питань в сумі 96 840.84 грн. за період з 11 травня 2010 року по 19.04.2011 року та моральну шкоду у розмірі 100 000 грн.; стягнути з відповідача компенсацію за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять за грудень 2010р. квітень 2011р. в сумі 150.94 грн.; допустити негайне виконання рішення суду щодо укладення з ОСОБА_2 трудового договору на його роботу на посаді заступника директорам з правових питань та щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 20 квітня 2011 року в задоволені позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та невідповідності висновків суду обставинам справи.

Зокрема, суд не ухвалив рішення в частині позовних вимог про визнання неправомірним прийняття на роботу ОСОБА_5 на посаду заступника директора з правових питань; визнання неправомірною бездіяльність відповідача щодо не пропонування позивачу роботи на посаді заступника директора з правових питань відповідача; зобовязання відповідача припинити трудовий договір з ОСОБА_5; стягнення з відповідача компенсації за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять.

Суд не взяв до уваги, що третя особа ОСОБА_5, який прийнятий на роботу на посаду заступника директора з правових питань після звільнення позивача, має аналогічну позивача кваліфікацію, однак, відповідачем зазначена посада позивачу не запропонована, чим порушено його право поворотного прийому на роботу протягом року після звільнення за п.1 ст. 40 КЗпП України; суд не взяв до уваги, що позивач 09.12.2010 року звернувся до відповідача з заявою про наявність вакантних посад після його звільнення з 23.04.2010 року, однак, 14.01.2011 року отримав відмову в прийнятті на роботу у разі поворотного прийняття на роботу. Суд дійшов хибного висновку про те, що позивач може бути прийнятий на роботу тільки на посаду, яку він займав до звільнення.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_4 встановлено, що наказом № 76-ОС від 23.04.2010 року позивач ОСОБА_2 був звільнений з посади начальника юридичного відділу ВАТ «Суха Балка» по п.1 ст. 40 КЗпП України у звязку з скороченням штатів працівників.

15.06.2010 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання неправомірним прийняття на роботу ОСОБА_5 на посаду заступника директора з правових питань; визнання неправомірною бездіяльність відповідача щодо не пропонування позивачу ОСОБА_2 роботи на посаді заступника директора з правових питань; зобовязання відповідача укласти з позивачем трудовий договір на його роботу на посаді заступника директора з правових питань; зобовязання відповідача припинити трудовий договір з ОСОБА_5 на його роботі на посаді заступника директора з правових питань; стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 заподіяну йому матеріальну шкоду та моральну шкоду; стягнення з відповідача компенсації за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, дав їм належну правову оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволені позову з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 42-1 КЗпП України, працівник, з яким розірвано трудовий договір з підстав, передбачених пунктом 1 статті 40 цього Кодексу (крім випадків ліквідації підприємства, установи, організації), протягом одного року має право на укладання трудового договору у разі поворотного прийняття на роботу, якщо власник або уповноважений ним орган провадять прийняття на роботу працівників аналогічної кваліфікації.

Виходячи з положень зазначеної норми, закон надає право зазначеним у ній працівникам на укладення трудового договору у випадках, якщо власник після раніше проведеного ним скорочення чисельності або штату та звільнення працівників, знову здійснює прийняття працівників на роботу. Зазначена норма передбачає переважне право працівника, що працював раніше, бути прийнятим на старе місце роботи, насамперед перед іншими працівниками, які такого права не мають. Водночас, вона не містить обовязку власника або уповноваженого ним органу попереджати працівників, звільнених за п.1 ст. 40 КЗпП України про те, що він знову здійснює прийняття на роботу працівників аналогічної кваліфікації.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 на підтвердження позовних вимог зазначив, що третя особа ОСОБА_5 неправомірно прийнятий на роботу на посаду заступника директора з правових питань, оскільки позивач має право поворотного прийняття на роботу саме на зазначену посаду, так як має аналогічну третій особі ОСОБА_5, кваліфікацію.

Таким чином, із зазначених позивачем предмету та підстав позову вбачається, що ОСОБА_2 оспорюється правомірність прийняття на роботу відповідачем на посаду заступника директора з правових питань ОСОБА_5 та не запропонування зазначеної посади позивачу, як особі, що має право поворотного прийняття на роботу на підставі ст. 42-1 КЗпП України.

Згідно ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів зазначений у ст. 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права.

На момент звернення позивача до суду з зазначеним позовом, він не звертався до відповідача із заявою про поворотне прийняття його на роботу та не отримував відмову у прийнятті на роботу. З заявою про поворотне прийняття на роботу на посаду заступника директора з правових питань позивач звернувся до відповідача тільки 09.12.2010 року, тобто під час розгляду справи в суді.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що на момент звернення позивача до суду з зазначеним позовом його право відповідачем порушено не було.

Крім того, як вбачається із матеріалів справи, посада заступника директора з правових питань введена у штатний розклад підприємства, згідно протоколу засідання Наглядової ради від 24 листопада 2009 року. Зазначену посаду обіймав ОСОБА_6. Наказом № 84-ОС від 11.05.2010 року на посаду заступника директора з правових питань прийнятий ОСОБА_5 у звязку зі звільненням з посади ОСОБА_6

Згідно посадової інструкції заступника директора з правових питань, (а.с.62) та посадової інструкції начальника юридичного відділу ( а.с. 91), від претендента на посаду заступника директора з правових питань, додатково вимагається стаж правової роботи у сфері корпоративних відношень і ринку цінних паперів, застосування антимонопольного законодавства.

У звязку з чим висновок суду першої інстанції про те, що посада заступника директора з правових питань та посада начальника юридичного відділу вимагають різного рівня кваліфікації є правильним.

Доводи апеляційної скарги в цій частині колегія суддів не бере до уваги, оскільки вони не спростовують висновків суду.

Факт не повідомлення позивача про наявність вакансії заступника директора з правових питань не є підставою для задоволення позову, оскільки ця вакансія відкрилася не на посаду начальника юридичного відділу, яка була скорочена на підприємстві, у звязку з чим, позивача було звільнено з роботи по п.1 ст. 40 КЗпП України. Посада начальника юридичного відділу, згідно витягу з штатного розкладу, з моменту звільнення позивача на підприємстві не вводилася. Посада заступника директора з правових питань була введена та існувала на підприємстві до звільнення позивача.

Крім того, положення ст. 42-1 КЗпП України не передбачають обовязку відповідача попереджати працівників, звільнених за п.1 ст. 40 КЗпП України про те, що він знову здійснює прийняття на роботу працівників аналогічної кваліфікації.

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про правомірність дій відповідача по відмові позивачу у прийнятті на роботу, згідно його заяви від 09.12.2010 року у звязку з відсутністю вакансій, на які міг би претендувати позивач після 24.04.2010 року, та неможливістю запропонування позивачу посади заступника директора з правових питань у звязку з різним рівнем кваліфікації зазначеної посади та посади начальника юридичного відділу підприємства відповідача, яку обіймав позивач до звільнення.

За таких обставин. колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність підстав для задоволення позову про визнання неправомірним прийняття на роботу ОСОБА_5 на посаду заступника директора з правових питань; зобовязання відповідача припинити трудовий договір з ОСОБА_5 на його роботі на посаді заступника директора з правових питань; про визнання неправомірною бездіяльність відповідача щодо не пропонування позивачу ОСОБА_2 роботи на посаді заступника директора з правових питань; зобовязання відповідача укласти з позивачем трудовий договір на його роботу на посаді заступника директора з правових питань; стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 заподіяну йому матеріальну шкоду у розмірі не отриманої заробітної плати на посаді заступника директора з правових питань та моральної шкоди; стягненні з відповідача компенсації за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять.

Доводи апеляційної скарги щодо не ухвалення судом рішення в частині позовних вимог про визнання неправомірним прийняття на роботу ОСОБА_5 на посаду заступника директора з правових питань; визнання неправомірною бездіяльність відповідача щодо не пропонування позивачу роботи на посаді заступника директора з правових питань відповідача; зобовязання відповідача припинити трудовий договір з ОСОБА_5; стягнення з відповідача компенсації за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять, є безпідставними і спростовуються висновками суду.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, висновки суду відповідають фактичним обставинам по справі, у зв'язку з чим, рішення суду повинне бути залишене без змін, а апеляційна скарга без задоволення.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 20 квітня 2011 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: І.Є. Ляховська

ОСОБА_7