Справа № 2-517/11
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"08" липня 2011 р. Апостолівський районний суд Дніпропетровської області у складі:

- головуючого судді Марченко Н.В.,

при секретарі Диченко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, в її інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_3, третя особа Апостолівський районний відділ опіки та піклування про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 12.04.2011 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням у звязку з вибуттям на інше постійне місце проживання. Свої вимоги обґрунтовував тим, що по договору дарування йому належить будинок по вул. Рекордні, 36 м. Апостолове Дніпропетровської області. У 2003 році він уклав шлюб з відповідачкою. Від спільного шлюбу вони мають неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. У відповідачки є син від першого шлюбу ОСОБА_3 Після реєстрації шлюбу він зареєстрував відповідачку та її сина від першого шлюбу в своєму будинку. Сімейні відносини не склалися, тому вони з відповідачкою розірвали шлюб 9 вересня 2010 року. Відповідачка виїхала з будинку з речами та двома дітьми. На даний час відповідачка залишається зареєстрована в будинку, він неодноразово просив добровільно знятися з реєстрації з будинку, однак вона категорично відмовляється. Він змушений постійно платити комунальні послуги за відповідачку та її сина, хоча фактично вони не проживають в його будинку. Оскільки відповідачка не бажає знятися з реєстрації він змушений був звернутися до суду. Просить позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 свої вимоги підтримав та пояснив, що він згідно договору дарування має будинок по вул. Рекордній, 36 м. Апостолове. В 2003 році він зареєстрував в даному будинку відповідачку та її сина від першого шлюбу. В 2010 році він розірвав шлюб з відповідачкою та вона виїхала з його будинку, має інше житло. До теперішнього часу він сплачує комунальні послуги в будинку за відповідачку та її сина. На його пропозицію знятися добровільно з реєстрації в будинку відповідачка відповіла категоричною відмовою, тому він вимушений звернутися до суду.

Відповідачка до судового засідання не зявилася, про день та час слухання справи повідомлена належним чином про причини неявки суду не повідомила, однак у судовому засідання 05.07.2011 року позов не визнала та пояснила, що вона та її син від першого шлюбу ОСОБА_3 дійсно зареєстровані в будинку відповідача по вул. Рекордній, 36, м. Апостолове Дніпропетровської області. В 2010 році шлюб з позивачем був розірваний та вона виїхала з його будинку, однак питання про поділ майна не вирішено, значна частина майна, що залишилось у будинку та різні господарські побудови вони здійснювали з позивачем сумісно, оскільки проживали вони спільно 8 років. Крім того, вона не забезпечена житлом, оскільки грошей на придбання житла у неї не має, чи зможе вона сплатити вартість будинку вона не знає, оскільки самостійно виховує двох дітей. Вона не бажає знятися з реєстрації в даному будинку, оскільки іншого житла у неї немає. Просила у задоволенні позову відмовити з цих підстав.

Представник органу опіки та піклування служби у справах дітей Апостолівської РДА в судовому засідання ОСОБА_5 пояснила, що ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом щодо визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням в звязку з вибуттям на інше постійне місце проживання до ОСОБА_2. Від спільного шлюбу позивача та відповідача народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, також від першого шлюбу відповідачки є син ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_3. Всі члени сімї зареєстровані за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4. В 2010 року сторони шлюб розірвали та відповідачка разом з дітьми виїхала на інше місце проживання. Протягом року позивач сплачує комунальні послуги за всіх членів сімї, хоча фактично вони там не проживають. Вважає за доцільне відповідачку ОСОБА_2Ю та її сина ОСОБА_3 визнати такими, що втратили право на користування житловим приміщенням в звязку з вибуттям на інше місце проживання, так як малолітній не є рідним сином позивача.

Суд, вислухавши сторони, представника органу опіки та піклування Апостолівської районної державної адміністрації, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

З договору дарування жилого будинку від 24.07.2000 року встановлено, що ОСОБА_6 подарувала ОСОБА_1 будинок № 36 по вул. Рекордній м. Апостолове.

З довідки про склад сімї встановлено, що в будинку № 36 по вул. Рекордній м. Апостолове зареєстровані ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_6.

З рішення Апостолівського районного суду від 09. 09.2010 року встановлено, що шлюб між позивачем та відповідачем розірвано.

Дані обставини не оспорюють ся сторонами.

При вирішенні спору, суд враховує, що відповідно до ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст. 107 ЖК України на яку, як на правову підставу, у позові посилається позивач, наймач житлового приміщення вправі за згодою членів сімї в будь-який час розірвати договір найму житлового приміщення. У разі вибуття наймача або членів його сімї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення договір найму вважається розірваним з дня вибуття.

Ст. 10 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 11 ЦПК України - суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Однак, позивач достатніх доказів факту вибуття відповідача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в інше жиле приміщення суду не надав.

Те, що у акті депутатського обстеження від 23.02.2011 року вказано, що громадянин ОСОБА_1, який мешкає в будинку № 36 по вул. Рекордній м. Апостолове був у шлюбі з ОСОБА_2, однак вона з 01.09.2010 року за зазначеною адресою не проживає, не спростовує пояснень відповідача ОСОБА_2 що вона не має іншого житла.

Окрім того, що позивачем не надано доказів на підтвердження своїх позовних вимог, він у позові послався на норму права, яка не регулює спірні правовідносини, що виникли між сторонами.

Так підтверджено матеріалами справи і не оспорюється сторонами, що позивач є власником житлового будинку по вул.. Рекордній, 36 у м. Апостолове. Між сторонами було укладено шлюб і відповідач з дитиною вселилась до будинку по вул.. Рекордній, 36 у м. Апостолове як член сімї позивача.

Користування жилими приміщеннями в будинках (квартира) приватного житлового фонду врегульовано главою 6 ЖК України і член сім'ї власника житла має інші права ніж наймач житла.

Так ст. 167 ЖК України встановлено правові наслідки вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання в інше жиле приміщення - договір найму вважається розірваним з дня вибуття.

Для членів сім'ї власника житла такі правові наслідки ЖК України не встановлені.

Так, ст. 156 ЖК України визначено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. … Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Таким чином після припинення сімейних відносин та розірвання шлюбу відповідач ОСОБА_2 не втратила право користування житлом нарівні із його власником.

Правові наслідки відсутності члена сім'ї власника житла визначені ст. 405 ч. 2 ЦК України, де вказано, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, відсутні встановлені законом підстави для визнання відповідача та її сина ОСОБА_3 такими, що втратили право на користування житлом.

Щодо того, що позивач звертаючись до суду з позовом вказує, що порушення його права полягає у тому, що оскільки позивач та її син зареєстровані у його квартирі, він змушений оплачувати комунальні послуги за неї та її сина.

Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України, у разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Тому у задоволенні позову про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням на підставі ст. 9, 107, 156, 162, 167, ЖК України, слід відмовити, розяснивши позивачу право на звернення до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю на підставі ч.2 ст. 405 ЦК України.

Керуючись ст. 10,11, 60, 209, 212, 213, 214, 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, і її інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відмовити.

Повний текст рішення виготовити до 09-00 години 11.07.2011 року.

На рішення може бути подана апеляція в апеляційний суд Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд. Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя:ОСОБА_8