АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Куценко Т.Р., Повєткіна В.В.

при секретарі: Косенко І.Л.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 жовтня 2011року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за заповітом, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на ? частину квартири як на частку у спільній сумісній власності подружжя, треті особи ОСОБА_4, четверта Дніпропетровська державна нотаріальна контора, -

В с т а н о в и л а :

У листопаді 2006року ОСОБА_3 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за заповітом.

Позивачка зазначала, що з 1994року перебувала у цивільному шлюбі з ОСОБА_5, 15.07.2005року шлюб зареєстрували. Згідно договору купівлі-продажу від 20.10.2004року ОСОБА_5 на праві власності належала ? частина квартири АДРЕСА_1, інша ? частина вказаної квартири належить його дочці ОСОБА_4

30 березня 2006року ОСОБА_5 склав заповіт, яким заповідав належну йому частину квартири їй, ОСОБА_3, 09 травня 2006року ОСОБА_5 помер. Спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняла у передбаченому законом порядку, своєчасно подала відповідну заяву в нотаріальну контору.

Вказуючи на те, що у видачі свідоцтва про право власності на спірну частину квартири в порядку спадкування за заповітом їй відмовлено, оскільки її право оспорює ОСОБА_2, позивачка просила визнати за нею право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом(а.с.4-6).

У грудні 2009року ОСОБА_2 звернулася з позовом до ОСОБА_3 про визнання права власності на ? частину квартири як на частку у спільній сумісній власності подружжя, треті особи ОСОБА_4, четверта Дніпропетровська державна нотаріальна контора(а.с.123-125).

Свої вимоги ОСОБА_2 обгрунтувала тим, що спірна частина квартири придбана 20 жовтня 2004року ОСОБА_5 в період, коли вони перебували у зареєстрованому шлюбі. Вона, як дружина покупця, 20 жовтня 2004року у нотаріальній конторі давала свою згоду на придбання вказаної квартири. З зазначених підстав просила визнати за нею право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, як на частку у спільній сумісній власності подружжя.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 жовтня 2011року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину квартири в порядку спадкування за заповітом задоволені.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_5, померлого 9 травня 2006року.

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на ? частину квартири як на частку у спільній сумісній власності подружжя, відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 81,00грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення її зустрічного позову, посилаючись на неповне зясування обставин справи щодо придбання спірної квартири, порушення судом її права на частину квартири у спільній сумісній власності подружжя та на порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно ст.ст.3,4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

По справі встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 20 жовтня 2004року ОСОБА_5 на праві власності належала ? частина квартири АДРЕСА_1, інша ? частина вказаної квартири належить його дочці ОСОБА_4І.(а.с.15-17).

15.07.2005року ОСОБА_5 зареєстрував шлюб з ОСОБА_3П.(а.с.19).

Згідно заповіту від 30 березня 2006року ОСОБА_5 заповідав належну йому на праві власності ? частину квартири АДРЕСА_1 дружині ОСОБА_3П.(а.с.9).

09 травня 2006року ОСОБА_5 помер(а.с.18).

Із матеріалів спадкової справи спадкодавця ОСОБА_5 вбачається, що 13 травня 2006року ОСОБА_3 звернулася в Четверту дніпропетровську державну нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини згідно заповіту від 30 березня 2006року, яка складається з ? частина квартири АДРЕСА_1(а.с.149).

31 травня 2006року в Четверту дніпропетровську державну нотаріальну контору з заявою звернулася також ОСОБА_2, яка просила видати їй свідоцтво про право власності на ? частку спадкового майна, вказуючи на те, що спірна частина квартири АДРЕСА_1 придбана в період шлюбу(а.с.151).

Як видно із справи, ОСОБА_5 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 1971року, рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 24 вересня 2004року шлюб розірвано(а.с.96), свідоцтво про розірвання шлюбу ОСОБА_5 отримав 22 грудня 2004року(а.с.7).

Із справи вбачається, що при укладенні договору купівлі-продажу від 20 жовтня 2004року між продавцями ОСОБА_6, ОСОБА_7 та покупцями ОСОБА_5 і ОСОБА_4 квартири АДРЕСА_1, ОСОБА_2 надала нотаріально посвідчену згоду ОСОБА_5, як чоловіку, на придбання вказаної квартири, про що зазначила в заяві від 20.10.2004року(а.с.15-17,119). Саме на наявність даної згоди ОСОБА_2 посилається як на підставу придбання спірної частини квартири в період шлюбу.

Разом з тим, згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

По справі встановлено, що рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 24 вересня 2004року про розірвання шлюбу між подружжям ОСОБА_5 і ОСОБА_2 останніми не оскаржувалося, рішення суду набрало чинності згідно ч.1 ст.294 ЦПК України(в редакції станом на час ухвалення рішення) через двадцять днів з дня проголошення, тобто 14 жовтня 2004року.

Наведені обставини свідчать, що станом на час укладання договору купівлі-продажу від 20 жовтня 2004року шлюб між ОСОБА_5 і ОСОБА_2 згідно вказаних норм закону був припиненим. Крім того, рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 24 вересня 2004року встановлено, що ОСОБА_5 і ОСОБА_2 спільне господарство і сімейний бюджет не вели з 1995року, проживали окремо(а.с.96).

Таким чином, ? частини квартири АДРЕСА_1 не є спільним майном подружжя ОСОБА_5 і ОСОБА_2, у звязку з чим суд прийшов до правильного висновку про відмову ОСОБА_2 в задоволенні зустрічного позову і обгрунтовано задовольнив позов ОСОБА_3

Посилання ОСОБА_2 в апеляційній скарзі на неповне зясування обставин справи щодо придбання спірної квартири, порушення судом її права на частину квартири у спільній сумісній власності подружжя не можуть бути взяті до уваги, оскільки спростовуються фактичними обставинами справи. При встановлених обставинах заява ОСОБА_2 від 20.10.2004року є формальною і не може свідчити, що зазначена частина квартири є спільним майном подружжя ОСОБА_5 і ОСОБА_2

Рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи та вимогам закону, що регулює зазначені правовідносини, підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 19 жовтня 2011року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий-

Судді-