Справа № 2-1504/11
РІШЕННЯ

Іменем України

"27" жовтня 2011 р.

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючої судді Савицької Л.Й.

при секретарі Змієвській І.А.

з участю: позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому у судовому засіданні в залі суду в м. Новоград-Волинський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну місця проживання неповнолітньої дитини, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2011 року позивач звернувся до суду з цим позовом до відповідачки, вказуючи, що із ОСОБА_2 вони перебували у зареєстрованому шлюбі з 25 лютого 1995 року. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: синів -ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. Згідно рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду від 08.11.2010 року їхній шлюб було розірвано, а неповнолітніх дітей було залишено на вихованні із відповідачкою. Разом з тим, відповідно до виконавчого листа, виданого Новоград-Волинським міськрайонним судом на користь відповідачки з нього стягуються аліменти на утримання їхніх дітей. Починаючи з квітня 2011 року і по даний час неповнолітній син ОСОБА_3 фактично проживає разом з ним, оскільки у дитини та відповідачки не склалися відносини. Дитина знаходиться на повному його вихованні та повному утриманні. Відповідачка в даний час проживає з іншим чоловіком у фактичних шлюбних відносинах разом із неповнолітнім сином ОСОБА_5, та щодо проживання сина ОСОБА_3 з ним ніяких заперечень не висловлює.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов.

Відповідач в судовому засіданні позов визнала та пояснила, що її неповнолітній син ОСОБА_3 дійсно проживає разом з позивачем проти чого вона не заперечує.

Вислухавши пояснення позивача, відповідачки, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей: синів -ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. За рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 08.11.2010 року неповнолітніх дітей було залишено на вихованні з відповідачкою (а.с.3). На момент розірвання шлюбу відповідачка проживала разом з обома дітьми по місцю своєї реєстрації. Однак, у квітні 2011 року вона звернулася до відповідача із вимогою забрати їхнього неповнолітнього сина ОСОБА_3 до себе, оскільки відносини між нею та дитиною не склалися. Починаючи з квітня 2011 року неповнолітній ОСОБА_3 проживає разом із батьком, знаходиться на його вихованні та повному його утриманні, йому забезпечені належні умови для проживання, навчання та розвитку (а.с.5).

Згідно ст. 160 Сімейного кодексу України слідує, що якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до вимог ст. 161 Сімейного кодексу України вбачається, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із батьків буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місяця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Оскільки, дитині сторін -ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 на момент постановлення рішення виповнилося 15 років, він має право сам за своїм вибором, вільно визначити місце свого проживання. Як вбачається із матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, неповнолітній ОСОБА_3 вільно сам виявив бажання проживати разом із своїм батьком ОСОБА_1, проти чого не заперечувала в судовому засіданні відповідачка.

Тому, спір між батьками щодо місця проживання їхнього неповнолітнього сина є з правової точки зору безпредметним, а отже не може розглядатися судом.

Питання щодо розподілу між сторонами судових витрат у відповідності до ст.88 ЦПК України судом не вирішується, оскільки такої вимоги сторони не заявляли.

Керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 160, 161 Сімейного Кодексу України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну місця проживання неповнолітньої дитини відмовити за безпідставністю.

Згідно ст. 223 ЦПК України, рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча: Л. Й. Савицька