Справа № 2034/2-4672/11
РІШЕННЯ

Іменем України

23 грудня 2011 року сел. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області в складі:

головуючого - Ільїної Г.І.,

за участю секретаря - Андросової Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Покотилівка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Південноміської ради Харківського району Харківської області, третя особа: Комунальне підприємство «Харківське районне бюро технічної інвентаризації», про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку набувальної давності та зобовязати КП ХРБТІ зареєструвати його.

В обґрунтування позову зазначає, що зазначена квартира належала на праві власності ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності, виданого відділом приватизації ХМБТІ. З кінця 2000 року ОСОБА_1 переїхала жити до свого дядька ОСОБА_3, який на той час проживав з ОСОБА_2 у спірній квартирі. 16.12.2001 року помер ОСОБА_3, а 21.02.2001 року ОСОБА_2 У звязку з похилим віком, слабким здоровям ОСОБА_3 та ОСОБА_2 та необхідністю сторонньої допомоги, ОСОБА_1 допомагала їм та доглядала за ними до самої смерті, за власний кошт організувала їх похорон. ОСОБА_2 згідно заповіту від 07.10.1994 року заповідала все своє майно ОСОБА_3, однак останній помер раніше за неї. Інших спадкоємців після ОСОБА_2 не має. Після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_2 ОСОБА_1 продовжує проживати в ІНФОРМАЦІЯ_1 і на цей час. Ніхто з родичів ОСОБА_2 до нотаріальної контори за місцезнаходженням квартири з заявою про прийняття спадщини на спірну квартиру не звертався та не предявляв до позивача жодної вимоги про звільнення помешкання. Згідно листа Південної міської ради на день смерті ОСОБА_2 у своїй квартирі була прописана одна, даних про склад її сімї рада не має.

Таким чином позивач вважає, що вона відкрито та безперервно володіє квартирою № 8 у будинку № 43 по вул. Петровського у м. Південне Харківського району Харківської області з 2000 року, тобто більше десяти років.

Позивач в судове засідання не зявилась, від її представника до суду надійшла заява, згідно якої він позовні вимоги підтримує та просить розглянути справу за його відсутності.

Відповідач в судове засідання не зявився, до суду подали заяву про розгляд справи в відсутність їх представника та про визнання позову в повному обсязі.

Третя особа в судове засідання не зявилась, надали до суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника та прийняття рішення на розсуд суду згідно чинного законодавства.

Виходячи з наведеного, та з того, що в матеріалах справи є достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити рішення в справі.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Визнання відповідачем пред′явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Матеріалами справи встановлені такі факти та відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 21 лютого 1994 року відділом приватизації Харківського міжміського бюро технічної інвентаризації, право власності на квартиру АДРЕСА_1, належить ОСОБА_2 (а.с. 7). Вказане також підтверджується витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно КП «ХРБТІ» (а.с. 6).

21.12.2001 року ОСОБА_2 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 321883, виданого Південноміською радою Харківського району Харківської області 24 грудня 2001 року (а.с. 14).

Згідно листа Південної міської ради Харківського району Харківської області вих. № 689 від 12.12.2003 року в АДРЕСА_2 дійсно мешкала ОСОБА_2 (померла 21.12.2001 року). В справах виконкому зберігається заповіт, зроблений нею 07 жовтня 1994 року на гр. ОСОБА_3 та зареєстрований в Книзі нотаріальних дій за № 125. На день смерті ОСОБА_2 в своїй квартирі була прописана одна. Даних про склад сімї ОСОБА_2 на день її смерті в Південній міській раді не має (а.с. 29).

Як вбачається з копії домової книги на квартиру АДРЕСА_1 у вказаній квартирі була приписана лише ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 8, 9).

На випадок своєї смерті ОСОБА_2 07.10.1994 року склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Південної міської ради, та зареєстрований в книзі нотаріальних дій за № 125, згідно якого вона заповіла все своє майно ОСОБА_3 (а.с. 28).

ОСОБА_3 помер 16.12.2001 року, про що свідчить довідка, видана виконкомом Південної міської ради 08.01.2002 року за № 7 (а.с. 30), тобто раніше за спадкодавиці.

Відповідно до ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Таким чином, ОСОБА_3 спадщину після ОСОБА_2 не прийняв.

До смерті ОСОБА_2 позивач з 2000 року проживала разом з нею та своїм дядьком ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1, доглядала за ними до самої смерті, за власний кошт організувала їх похорон, та продовжує проживати там і на цей час, що підтверджується довідками, наданими виконавчим комітетом Південної міської ради Харківського району Харківської області № 7 від 08.01.2002 року, № 2268 від 23.09.2002 року, № 1823 від 05.08.2011 року, № 1834 від 09.08.2011 року, № 1835 від 09.08.2011 року (а.с. 30-34).

Згідно відповіді Першої державної нотаріальної контори Харківського району харківської області № 3085 від 11.11.2011 року на запит суду, після померлої 21.12.2001 року ОСОБА_2, яка проживала в ІНФОРМАЦІЯ_3, з заявами про прийняття, про відмову від прийняття спадщини та про видачу свідоцтва про право на спадщину ніхто із спадкоємців не звертався, спадкова справа не відкрита, свідоцтва про право на спадщину держнотконтора не видавала, інформація про посвідчення заповіту від імені ОСОБА_2 в держнотконторі відсутня (а.с. 43).

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом 10 років, набуває право власності на цей майно, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

У пунктах 4, 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України зазначено, що цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набуття ним чинності. Правила ст. 344 про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набуття чинності цим Кодексом.

Цивільний кодекс України набув чинності з 01 січня 2004 року, тому перебіг строку володіння майном для визначення права власності на нього за набувальною давністю слід рахувати з 01 січня 2001 року.

Згідно зі ст. 344 ЦК України право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю за рішенням суду з моменту державної реєстрації.

На підставі вище наведеного суд вважає, що ОСОБА_1 з 21.12.2001 року, тобто більше десяти років, відкрито та безперервно володіє квартирою № 8 у будинку № 43 по вул. Петровського у м. Південне Харківського району Харківської області, в звязку з чим її позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Судові витрати суд залишає за рахунок позивача.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 174, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 328, 344, п. п. 4, 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку набувальної давності.

Рішення суду є підставою для реєстрації Комунальним підприємством «Харківське районне бюро технічної інвентаризації» права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Г.І. Ільїна