Справа № 2-787/2011
Провадження № 2/1007/787/2011
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 квітня 2011 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого - судді Шинкаря А.О.
при секретарі - Брейкіній Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бровари цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю „Світлиця ЛТД до ОСОБА_1 про розірвання договору купівлі-продажу майнових прав, стягнення неустойки за невиконання умов договору, визнання права власності на квартиру,
У січні 2011 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про розірвання договору купівлі-продажу майнових прав та стягнення неустойки за невиконання умов договору. До початку розгляду справи по суті шляхом подання письмової заяви позов було доповнено вимогою про визнання права власності на квартиру, майнові права щодо якої були предметом договору купівлі-продажу між позивачем та відповідачем.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 01 лютого 2005 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Броварський заводобудівельний комбінат», як забудовником, і позивачем, як пайовиком, було укладено договір пайової участі у будівництві житлового будинку № 7 по вул. Грушевського в м. Бровари, за яким, забудовник будує житловий будинок, здає його в експлуатацію і передає пайовику по акту прийому-передачі визначену кількість квартир. Пайовик згідно договору має право передавати конкретну квартиру третій особі після її 100% оплати.
В процесі будівництва будинку пайовик, сплативши забудовнику кошти за квартири згідно договору від 01 лютого 2005 року, 28 вересня 2005 року уклав з ОСОБА_1 нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру АДРЕСА_1. Ціна договору становила 228224 грн., які покупець перерахувала продавцю у безготівковому порядку на банківський рахунок.
Далі позивач вказав, що після завершення будівництва будинку і здачі його в експлуатацію забудовник ТОВ «Броварський заводобудівельний комбінат» передав 15 січня 2008 року пайовику ТОВ «Світлиця ЛТД» по акту квартири у зазначеному будинку, зокрема, квартиру, яка за проектом, і в тому числі в договорі від 28 вересня 2005 року мала номер «143», а після завершення будівництва фактичний номер «158». Як було передбачено договором купівлі-продажу майнових прав, ОСОБА_1 мала прийняти від ТОВ „Світлиця ЛТД квартиру, але для підписання акту прийому-передачі не зявилася, намагання звязатися з нею за допомогою відомого позивачу номеру мобільного телефону позитивних наслідків не дали, відповідей на прості листи, направлені за адресою м. Київ, вул. Стальського, 30, гуртожиток та АДРЕСА_2, не надійшло.
У квітні, грудні 2008 року, у червні 2009 року позивач направляв відповідачу рекомендовані листи за адресами, зазначеними у договорі з вимогою прийняти квартиру, але ОСОБА_1 листи не отримувала, до цього часу квартиру не прийняла, тим самим не виконала умови договору. Посилаючись на істотне порушення умов договору відповідачем, позивач просив розірвати договір купівлі-продажу майнових прав, стягнути з відповідача неустойку у сумі 1700 грн. за невиконання умов договору та визнати за ТОВ „Світлиця ЛТД право власності на квартиру АДРЕСА_3.
У судовому засіданні представники позивача ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підтримали позовні вимоги і надали пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві від 16 березня 2011 року.
Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася. Згідно повідомлення адресного бюро м. Києва, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, 31 жовтня 2006 року знята з реєстраційного обліку за місцем проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2, гуртожиток.
Згідно ч.9 ст. 74 ЦПК України відповідач викликалася в суд через оголошення в газеті „Урядовий курєр від 03 березня 2011 року № 40. У звязку з повторною неявкою відповідача, повідомленого належним чином, суд вважає за можливе за згодою позивача ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Вислухавши пояснення представників позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини:
Як вбачається з договору № 09/1-33 від 01 лютого 2005 року, ТОВ «Броварський заводобудівельний комбінат», як забудовник, і ТОВ «Світлиця ЛТД», як пайовик, домовились про пайову участь у будівництві житлового будинку № 7 по вул. Грушевського в м. Бровари.
Згідно п. 1.1. договору, забудовник за рахунок залучених від пайовика коштів мав збудувати житловий будинок, здати його в експлуатацію і передати пайовику по акту прийому-передачі певні квартири. За договором пайовик має право передавати конкретну квартиру третій особі після її 100-відсоткової оплати забудовнику.
28 вересня 2005 року між ТОВ «Світлиця ЛТД» і ОСОБА_1 було укладено договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за №3179, за яким, позивач продав, а відповідач купила майнові права на отримання у власність двокімнатної квартири № 143 площею 71,32 кв.м., що будується в м. Бровари по вул. Грушевського,7.
На виконання умов договору ОСОБА_1 сплатила ТОВ «Світлиця ЛТД» повну вартість квартири у сумі 228224 грн. на рахунок товариства в Соломянській філії АКБ «Мрія».
Судом встановлено, що 15 січня 2008 року після завершення будівництва будинку №7 по вул. Грушевського і здачі його в експлуатацію, забудовник ТОВ «Броварський заводобудівельний комбінат» та пайовик ТОВ «Світлиця ЛТД» підписали ОСОБА_3 передавання-приймання обєктів інвестування у 360-ти квартирному будинку за адресою: м.Бровари, Київська область, вул. Грушевського, 7. З акту вбачається, що в процесі будівництва будинку відбулася зміна номерів квартир. Згідно п. 1 акту забудовник передав, а пайовик прийняв майнові права на отримання у власність квартир у зазначеному будинку, в тому числі квартиру, яка за проектом і в договорі від 28 вересня 2005 року мала номер «143», а після завершення будівництва номер «158».
Згідно акту № 81 від 15 січня 2008 року позивач мав передати відповідачу квартиру №158 (проектний номер 143) в будинку № 7 по вул. Грушевського, але, як видно з акту, ОСОБА_1 його не підписала.
Доказом неприйняття ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_5, на думку суду, є також відсутність державної реєстрації права власності на вказану квартиру за будь-якою особою, що посвідчується листом КП «Броварське БТІ» від 23.03.2011р. № 171, наданим на запит суду.
На підставі наведеного суд приходить до висновку, що відповідачем ОСОБА_1 не виконано свій обовязок, передбачений п. 3.2.4 договору від 28 вересня 2011 року, згідно якого, вона протягом пяти днів з моменту отримання рекомендованого письмового повідомлення позивача повинна прийняти завершену будівництвом квартиру, а у разі повернення поштового повідомлення з відміткою про неотримання датою отримання вважається дата, вказана на поштовому штемпелі. Окрім того, відповідач не виконала передбачений пунктом 6.4 договору обовязок інформувати позивача про зміну свого місця проживання та місця реєстрації, чим унеможливила виконання договору в частині прийняття- передачі квартири.
За вимогами ст.ст. 526, 629 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, і договір є обовязковим до виконання.
Відповідно до ст. 177 ЦК України обєктами цивільних прав є зокрема майнові права.
Як передбачено ч.2 ст. 656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права, до договорів купівлі-продажу яких застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає зі змісту або характеру цих прав.
Згідно зі ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати у майбутньому майно (товар) у власність другій стороні, а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і оплатити за нього певну грошову суму.
Статтею 689 ЦК України передбачено, що покупець зобовязаний прийняти товар, і що покупець зобовязаний вчинити дії, які відповідно до вимог, що звичайно ставляться, необхідні з його боку для забезпечення передання та одержання товару.
За вимогами ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобовязання внаслідок розірвання договору, оплата неустойки, відшкодування збитків.
Суд приймає до уваги, що позивач, прийнявши від забудовника квартиру згідно акту від 15 січня 2008 року, і не маючи змоги передати її відповідачу, зобовязаний нести витрати щодо оплати комунальних послуг, забезпечувати належний стан квартири і її обладнання з метою недопущення його псування, залиття інших квартир. З огляду на це, неприйняття відповідачем квартири є істотним порушенням умов договору від 28 вересня 2005 року.
Згідно ч.2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Беручи до уваги наведене суд задовольняє позовні вимоги про розірвання договору купівлі-продажу від 28.09.2005 року, укладеного між позивачем та відповідачем.
Пунктом 3.2.4.договору передбачено, що за затримку приймання закінченої будівництвом квартири більше ніж на 10 календарних днів з моменту одержання повідомлення позивача про готовність до передавання квартири, відповідач сплачує штраф у розмірі 0,05% вартості квартири за кожен день прострочення, але не більше 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тому суд задовольняє вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Світлиця ЛТД» штрафу у розмірі 1700,00 грн.
З акту передавання-приймання обєктів інвестування у 360-ти квартирному будинку за адресою: м. Бровари Київська область, вул. Грушевського,7 від 15 січня 2008 року, підписаного забудовником ТОВ «Броварський заводобудівельний комбінат» та пайовиком- ТОВ «Світлиця ЛТД» на підставі договору про пайову участь у будівництві № 09/1-33 від 01 лютого 2005 року та додаткової угоди від 31.10.2007р. № 17 (пункт 4 акту) судом встановлено, що ТОВ „Світлиця ЛТД у повному обсязі сплатило вартість квартир відповідно до договору, в тому числі і квартири № 158, і прийняло майнові права на отримання у власність вказаної квартири згідно акту, що свідчить про набуття позивачем права власності.
Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про визнання права власності на квартиру.
На підставі викладеного та керуючись ст..ст. 177, 328, 526, 611, 629, 651, 655, 656, 689 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 224-226 ЦПК України, -
Розірвати договір купівлі-продажу від 28 вересня 2005 року, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю „Світлиця ЛТД та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за № 3179.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайсуд протягом десяти днів з дня його проголошення.
Суддя: А. О. Шинкар