АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22ц-2115/11 Номер провадження 22-ц/77/11Головуючий у 1-й інстанції Логвінова О.В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2011 року м. Полтава

Колегія судців судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: Чічіля В.А.

Суддів: Антонова В.М., Мартєва С.Ю.

при секретарі: Ренкевич М.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на заочне рішення Київського районного суду м. Полтави від 4 листопада 2010

року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 та Кредит» до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрполімір» про розірвання кредитного договору, стягнення заборгованості по кредитному договору, процентів та пені, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 фінанси та кредит», Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрполімір» про припинення зобовязання,-

В С Т А Н О В И Л А :

Публічне акціонерне товариство «Банк «ОСОБА_3 та Кредит» звернулися до суду з позовом до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрполімір» про розірвання кредитного договору, стягнення заборгованості по кредитному договору, процентів та пені, посилаючись на те, що 29.02.2008 року між банком та ТОВ «Укрполімір» було укладено договір про відновлювальну кредитну лінію К-28-2008, редакція якого викладена Додатковою угодою від 05.05.2008 року, відповідно до якої банком було відкрито ТОВ «Укрполімір» мультивалютну кредитну лінію на суму 1 870 000,00 грн., тоді як останні зобовязуються повернути отримані грошові кошти до

19.02.2010року в тій валюті, у якій був виданий кредит.

Але відповідачем умови договору належним чином виконані не були, в звязку з чим станом на 08.01.2009 року заборгованість включає в себе: - заборгованість за кредитом 1 870 000,00 грн., заборгованість за простроченими процентами -140 748,04 грн., заборгованість за нарахованими процентами - 16477,67 грн.

Просили стягнути з відповідачів в солідарному порядку суму заборгованості в розмірі 2 032 844,17 грн., сплачений судовий збір в розмірі 1 700 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в розмірі 30 грн.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Полтави від 4 листопада 2010 року прийнято відмову Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_3 та Кредит»

від позовної вимоги про розірвання договору про відновлювальну кредитну лінію К-28- 2008, редакція якого викладена Додатковою угодою від 05.05.2008 року.

Стягнуто з ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрполімір» на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_3 та Кредит» заборгованість по договору про відновлювальну кредитну лінію К-28-2008, редакція якого викладена Додатковою угодою від 05.05.2008 року в розмірі 2 721 137,52 грн., суму сплаченого державного мита у розмірі 1 700 грн. та суму витрат з інформаційно- технічного забезпечення розгляду цивільної справи у розмірі 30 грн., а всього 2 722 867, 52 грн.

Позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «ОСОБА_3 та Кредит», Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрполімір» про припинення зобовязання залишено без розгляду.

У апеляційній скарзі відповідача ОСОБА_2 порушено питання про скасування рішення з підстав невірного застосування місцевим судом норм матеріального та процесуального права.

Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що остання підлягає частковому задоволенню.

Згідно ч. З ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ч.І ст.310 ЦПК України, рішення суду підлягає скасуванню в апеляційному порядку із закриттям провадження у справі або залишенням заяви без розгляду з підстав, визначених статтями 205 і 207 цього Кодексу.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що 29.02.2008 року між банком та ТОВ «Укрполімір» було укладено договір про відновлювальну кредитну лінію К-28-2008, редакція якого викладена Додатковою угодою від 05.05.2008 року, відповідно до якої банком було відкрито ТОВ «Укрполімір» мультивалютну кредитну лінію на суму

1870000,0грн., тоді як останні зобовязуються повернути отримані грошові кошти до

19.02.2010року в тій валюті, у якій був виданий кредит. Умовами договору визначено сплату процентів за користування кредитними коштами за процентними ставками по кредиту в національній валюті України - 23 % річних за період з дня видачі до терміну повернення кредиту, по кредиту в доларах СІЛА - 18% річних за період з дня видачі до * терміну повернення кредиту, по кредиту в національній валюті - 46% річних з дати визначеної договором До дня фактичного погашення позичкової заборгованості.

Сплата процентів обумовлена умовами договору щомісячно в строк з 26 числа по останній робочий день кожного місяця.

Відповідачем умови договору належним чином виконанні не були, в звязку з чим заборгованість становить за нарахованими відсотками - 58 917,81 гри., за

простроченими відсотками в сумі - 540 901,86 грн., прострочена заборгованість по кредиту - 1870000,00 грн., пеня до сплати в сумі 251 317,85 грн. Загальна сума заборгованості становить 2 721 137,52 грн.

Встановивши зазначені обставини, місцевий суд прийшов до помилкового висновку щодо розгляду позовних вимог банку до ТОВ «Укрполімір» та до ОСОБА_2 в одному провадженні.

Так, згідно п. 1 ч. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

З матеріалів справи вбачається, що позовні вимоги ПАТ «ОСОБА_3 фінанси та кредит» до ТОВ «Укрполімір» випливають з господарської діяльності останнього.

Відповідно до ст. 16 ЦПК України, не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення місцевого суду в частині задоволення позовних вимог до ТОВ «Укрполімір» необхідно скасувати, а провадження у справі в цій частині закрити, оскільки дані позовні вимоги не підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що з метою забезпечення виконання умов договору між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки № П-28-2008, із змінами, внесеними додатковою угодою від 05.05.2008 року, яким передбачено що і боржник і поручитель відповідають перед банком як солідарні боржники.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Як вірно встановлено судом першої інстанції, банк, взяті на себе зобовязання за кредитним договором виконав належним чином, проте відповідач ТОВ «Укрполімір» за вищевказаним договором зобовязання не виконує, загальна сума заборгованості станом на 08.01.2009 року перед банком складала 2 032 844,17 грн.

Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Статтею 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що місцевим судом безпідставно стягнуто кошти з нього як солідарного боржника.

Зокрема вказує, що додаткова угода від 05.05.2008 року до договору про відновлювальну кредитну лінію №К-28-2008 від 29.02.2008 року є недійсною, оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач надав відповідачу кредитні кошти в іноземній валюті на підставі додаткової угоди.

Але, зазначені твердження не заслуговують на увагу суду, виходячи з наступного.

Статтею 215 ЦК України, чітко визначені підстави визнання правочину недійсним, натомість, підстави, вказані апелянтом, не тягнуть за собою недійсність правочину.

Також, в апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що він ніколи не поручався за зобовязання ТОВ «Укрполімір» за договором про відновлювальну кредитну лінію, а виступав поручителем за іншим саме кредитним договором № К-28-2008 року від

29.02.2008року.

Зазначені доводи є необгрунтованими, оскільки п. 2 Додаткової угоди до договору поруки № П-28-2008 від 29.02.2008 р., укладеної між банком поручителем ОСОБА_2 та боржником ТОВ «Укрполімір», визначено, що вказана додаткова угода є невідємною частиною Договору поруки № П-28-2008 від 29.02.2008 року, згідно якої поручитель зобовязаний перед банком відповідати у повному обсязі за повне І своєчасне виконання боржником зобовязань за кредитним договором № К-28-2008 від 28.02.2008 року.

Не заслуговують на увагу суду також доводи апелянта про те, що згідно додаткової угоди збільшився обсяг зобовязань боржника перед банком без згоди на те поручителя, оскільки п. 1.1 Додаткової угоди до договору поруки № П-28-2008 від 29.02.2008 р. передбачена відповідна зміна умов кредитного договору.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 був стороною даної додаткової угоди, про що свідчить його підпис, а отже доводи про неповідомлення його як поручителя про зміну умов договору, та відсутність його згоди на таку зміну, є безпідставними.

Згідно ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 310, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 4 листопада 2010 року скасувати частково.

Провадження в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 та Кредит» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Укрполімір» закрити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_3 фінанси та кредит» витрати по сплаті судового збору 1700 грн. та 30 грн. по сплаті витрат на інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду.

В решті рішення місцевого суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий:

Судді: