справа № 24/2011 р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2011 року смт.Краснопілля

Краснопільський районний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - Басової В.І.,

з участю секретарів: - ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Краснопілля цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 сільської ради, ОСОБА_6 районної ради Сумської області, відділу Держкомзему у ОСОБА_6 районі Сумської області, ОСОБА_6 районної державної адміністрації Сумської області, треті особи: Сумська обласна організація Українського товариства мисливців та рибалок, Сумське мисливсько-рибальське виробниче підприємство Сумської обласної організації Українського товариства мисливців та рибалок про визнання права користування земельною ділянкою, визнання недійсними договорів оренди земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2000 року позивач звернувся до Краснопільського районного суду з позовною заявою до ОСОБА_5 сільської ради про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки від 8 вересня 2000 року та визнання за ним права користування земельною ділянкою поля №2 х. Марченки на землях запасу ОСОБА_5 сільської ради, за результатами розгляду якої, рішенням Краснопільського районного суду від 3 грудня 2001 року відмовлено в задоволенні позову за безпідставністю вимог. Не погоджуючись з зазначеним рішенням позивач звертався до апеляційної та касаційної інстанцій, якими вищезазначене рішення визнане законним і обґрунтованим та залишене в силі.

Ухвалою Краснопільського районного суду від 12 грудня 2008 року про перегляд рішення у звязку з нововиявленими обставинами рішення Краснопільського районного суду від 3 грудня 2001 року скасоване.

За результатами нового розгляду 21 грудня 2009 року рішенням Краснопільського районного суду відмовлено в задоволенні позовних вимог за необґрунтованістю. Не погодившись з цим рішенням, позивач звернувся до Апеляційного суду Сумської області, який ухвалою від 16 лютого 2010 року скасував його, у звязку з порушенням норм процесуального права та направив справу на новий судовий розгляд.

Позивач мотивував свої вимоги обставинами, викладеними у заявах, зокрема зазначав, що рішенням ОСОБА_6 районної ради від 14 липня 2000 року №12 для створення селянського (фермерського) господарства йому була надана в постійне користування земельна ділянка площею 50 га поля №2 пятої сівозміни хутора Марченки із земель запасу ОСОБА_5 сільської ради. Після виконання польових робіт голові ОСОБА_5 сільської ради ОСОБА_7 14 листопада 2000 року було подано на підписання Акт про погодження (встановлення) та закріплення меж земельної ділянки в натурі гр.ОСОБА_4 на території ОСОБА_5 сільської ради. Але ОСОБА_7 відмовилась від підписання акту, оскільки ділянка поля №2 площею 26,1 га передана Сумській обласній організації УТМР згідно договору оренди від 8 вересня 2000 року на підставі рішення ОСОБА_6 районної ради від 30 березня 2000 року. Рішенням Арбітражного суду Сумської області по справі № 258-11/ 5 від 16 травня 2001 року рішення ОСОБА_6 районної ради №б/н від 30 березня 2000 року «Про виділення земель запасу для Сумської обласної організації УТМР»визнано недійсним. Але на підставі рішення 12 сесії 23 скликання ОСОБА_5 сільської ради від 24 квітня 2000 року між ОСОБА_5 сільською радою та мисливсько-рибальським виробничим підприємством Сумської обласної організації УТМР 15 травня 2001 року було укладено новий договір оренди землі. З метою захисту свого права він неодноразово звертався в суд, у звязку з чим рішення, на підставі, яких було укладено договори оренди землі з Сумською обласною організацією УТМР та мисливсько-рибальським виробничим підприємством Сумської обласної організації УТМР- визнані недійсними, зазначив, що підстави для набуття права на оренду землі були відсутні, а всі угоди, укладені власниками землі з порушенням установленого для них порядку придбання або відчуження земельних ділянок, є недійсними. Ці договори не відповідають закону і порушують його права.

В процесі судового розгляду ОСОБА_4 неодноразово доповнював, змінював та уточнював позовні вимоги, і в остаточному, прийнятому до розгляду судом варіанті 22 червня 2010 року (т.5 а.с.72-76, 139, 214, 242, т.6 а.с.96, 107) просив: визнати недійсним договір оренди землі від 08 вересня 2000 року, укладений між ОСОБА_5 сільською радою Краснопільського району Сумської області та Сумською обласною організацією УТМР та від 15 травня 2001 року, укладений між ОСОБА_5 сільською радою Краснопільського району Сумської області та мисливсько-рибальським виробничим підприємством Сумської обласної організації УТМР; визнати за ним право користування земельною ділянкою площею 50 га (поле №2 пятої сівозміни) в районі хутора Марченки ОСОБА_5 сільської ради Краснопільського району Сумської області, наданою рішенням сесії ОСОБА_6 районної ради від 14 липня 2000 року №12 «Про надання земельної ділянки площею 50 га ріллі ОСОБА_4 для створення селянського (фермерського) господарства», усунути перешкоди з боку ОСОБА_5 сільської ради щодо оформлення ОСОБА_4 документів, що посвідчують право користування земельною ділянкою поля №2 пятої сівозміни.

Позивач та його представник ОСОБА_8 позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник позивача наголошував щодо набуття права постійного користування землею.

Представник відповідача- Осоївської сільської ради- заперечував проти задоволення позову у повному обсязі, підтримав раніше надані письмові заперечення, посилався на безпідставність і необґрунтованість позовних вимог, зокрема, зазначав, що позивач стороною по договору не являється, не є власником або користувачем земельної ділянки, орендованої мисливсько-рибальським виробничим підприємством Сумської обласної організації УТМР, яким не допущено істотного порушення умов договору оренди земельної ділянки, тому вважає, що немає не тільки підстав для задоволення його позову, але у нього не було підстав і для звернення до суду з предявленими позовними вимогами, які не містять в собі суті порушеного його права (права сторони по договору, права власності, користування, володіння, розпорядження земельною ділянкою). Просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Відповідач- Відділ Держкомзему у ОСОБА_6 районі Сумської області- про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив, будучи присутньою в судових засіданнях представник заперечувала проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, надала письмові заперечення (т.5 а.с.207-208), вважаючи, що Відділ Держкомзему не являється належним відповідачем за заявленими позовними вимогами, оскільки за змістом Земельного кодексу України та ЗУ «Про фермерське господарство» не наділений повноваженнями стосовно розпорядження землями будь-якої форми власності і не може відповідати за прийняті раніше колегіальні рішення, просила відмовити в задоволенні позову.

Відповідач- Краснопільська районна державна адміністрація Сумської області- про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, явку свого представника в судові засідання не забезпечив, про причини неявки суд не повідомив. Надіслав письмові заперечення (т.5 а.с.226-227) зазначивши, що не являється належним відповідачем за заявленими позовними вимогами, оскільки в порядку ст.118 Земельного кодексу України з клопотанням про виділення йому земельної ділянки для ведення фермерського господарства позивач не звертався, а повноваженнями стосовно скасування прийнятих рішень сільської, районної ради райдержадміністрація не наділена і не може відповідати за прийняті раніше колегіальні рішення, просив відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача- Краснопільської районної ради Сумської області- у якості третьої особи, до переведення його в статус відповідача (т.5, а.с.213), вважав рішення ОСОБА_6 районної ради від 14.07.2000 року №12 прийнятим у відповідності до закону, а позовні вимоги стосовно визнання за позивачем права користування земельною ділянкою та визнання недійсними договорів оренди обґрунтованими. 27 грудня 2010 року надав відгук з викладенням правової позиції, як відповідача і підтримав в судовому засіданні, ввважаючи рішення ОСОБА_6 районної ради від 14.07.2000 року №12 прийнятим у відповідності до закону. Позовні вимоги заперечував, зазначивши, що не є належним відповідачем у спорі, оскільки не допускав дій чи бездіяльності, які порушили права позивача щодо набуття прав на земельну ділянку, а на даний час не наділений повноваженнями стосовно розпорядження землями будь-якої форми власності.

Представник третіх осіб- Сумської обласної організації УТМР та Сумського мисливсько-рибальського виробничого підприємства Сумської обласної організації УТМР- заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилався на їх безпідставність і необґрунтованість, надав письмові заперечення, підтримавши заперечення ОСОБА_5 сільської ради та раніше заявлені, зазначив, що намагаючись показати правове відношення до поля №2 пятої сівозміни хутора Марченки на землях запасу ОСОБА_5 сільської ради позивач посилається на сусідство суміжних земельних ділянок, зазначене у матеріалах технічного звіту, який не є правовстановлюючим документом. На момент укладення договорів оренди вимоги, встановлені Земельним кодексом України, ЗУ «Про оренду землі», постановами КМУ «Про форму договору на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди та «Про затвердження порядку державної реєстрації договорів оренди землі»при укладенні договорів оренди від 08.09.2000 року та 15.05.2001 року були дотримані повністю. З моменту укладення договорів оренди землі між сторонами виникли правовідносини, які продовжують існувати до теперішнього часу. Договір може бути розірваний або визнаний недійсним на вимогу лише сторони договору, а позивач такою особою не являється, заявлені позовні вимоги не містять в собі суті порушеного права (сторони по договору, права власності, користування, володіння, розпорядження земельною ділянкою). Просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

03 квітня 2000 року позивач звернувся з заявою до ОСОБА_6 районної ради, згідно якої просив виділити землю площею 50 га ріллі і 25 га пасовища для створення селянського (фермерського) господарства в районі хутора Марченки на землях запасу сільської ради (т.1 а.с.99).

Рішенням 12 сесії 23 скликання від 14 липня 2000 року ОСОБА_4 надано земельну ділянку 50 га ріллі із земель запасу на території ОСОБА_5 с/р для створення селянського (фермерського) господарства. (т.1 а.с. 5, 11).

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Земельним Кодексом України від 18.12.1990 року (№561-12), Законом України «Про селянське (фермерське) господарство»(№2010-ХІІ)

В обґрунтування факту набуття права постійного користування позивач посилається на ситуаційний план в матеріалах технічного звіту ОСОБА_8 (т.6 а.с.40) і стверджує, що земельна ділянка, яка надана в постійне користування ОСОБА_8 межує з землями ОСОБА_6 держлісгоспа, полем №2 та землями ОСОБА_5 сільської ради, а зважаючи на те, що серед земельних ділянок, які межують з полем №1 (користувач- Таран Ю.П.) земельна ділянка, придатна для сільськогосподарського виробництва це лише поле №2. При цьому, беручи до уваги те, що суміжним землевласником ОСОБА_8 в акті погодження меж (т.6 а.с.30) вказано ОСОБА_4, то це за думкою позивача, підтверджує фактичне надання ОСОБА_6 районною радою ОСОБА_4 поля №2 на території хутора Марченки ОСОБА_5 сільської ради.

Посилався також на матеріали технічного звіту (т.6 а.с.41-55), зазначивши, що акт про погодження (встановлення) та закріплення меж земельної ділянки ОСОБА_4, який там міститься, підписаний ще у 2000 році, оскільки станом на 17 липня 2003 року ОСОБА_7 вже не була Головою ОСОБА_5 сільської ради та не могла його підписати.

ОСОБА_4 твердження позивача не є доказом надання йому в користування земельної ділянки саме поля №2 на території хутора Марченки ОСОБА_5 сільської ради, оскільки з рішення 12 сесії 23 скликання ОСОБА_6 районної ради від 14 липня 2000 року вбачається, що ОСОБА_4 надано земельну ділянку 50 га ріллі земель запасу на території ОСОБА_5 сільської ради для створення селянського (фермерського) господарства. В рішенні зазначено, що громадянам до освоєння земельних ділянок приступити тільки після виділення в натурі, одержання відповідних документів на право користування землею. В акті про погодження (встановлення) та закріплення меж земельної ділянки ОСОБА_4 (т.1 а.с.6) інформація про місцезнаходження земельної ділянки відсутня. Договір №329 на виробництво проектно-вишукувальних робіт від 5 жовтня 2000 року (т.1 а.с.97), укладений між Сумською філією інституту землеустрою- виконавцем та ОСОБА_4- замовником також не містить посилання на місцезнаходження земельної ділянки.

Сам по собі факт складання Сумською філією інституту землеустрою на підставі цього договору технічного звіту ОСОБА_4 (т.6 а.с.41) не є доказом набуття ним права користування спірною земельною ділянкою. В матеріалах технічного звіту (т.6 а.с.52) підставою для його складання зазначене розпорядження ОСОБА_6 районної державної адміністрації №208 «Про затвердження проекту відведення»від 10 липня 2003 року (т.6 а.с.45), згідно якого затверджено проект відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства на території ОСОБА_5 сільської ради ОСОБА_4 загальною площею 20,91 га., з них 3,00 га- передано у приватну власність (т.5 а.с.137), а 17,91 га.- в короткострокове користування на умовах оренди (т.5 а.с.103-104, 131). Посилання представника позивача на статистичний звіт (т.1 а.с.204-207) також не підтверджують місцезнаходження земельної ділянки.

Суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача ОСОБА_5 сільської ради стосовно того, що рішенням ОСОБА_6 районної ради від 18.10.2001 року змінено рішення від 14.07.2000 року і надано позивачу не 50 га, а 24 га землі (т.1 а.с.138), оскільки таке твердження спростовується іншими матеріалами справи, зокрема представник відповідача ОСОБА_6 районної ради у своєму відгуку зазначив, що на 18 сесії 23 скликання ОСОБА_6 райради, яка відбулась 18 жовтня 2001 року це питання не розглядалось, та таке рішення не приймалось (т.2 а.с.64-66, т.6 а.с.63-67).

З пояснень представника відповідача ОСОБА_5 сільської ради вбачається, що позивачу пропонувались вільні землі запасу, однак, він отримувати їх відмовлявся у звязку з чим технічна документація вчасно не виготовлена і земля не була виділена в натурі.

Те, що земельна ділянка рішенням ОСОБА_6 районної ради від 14 липня 2000 року була йому виділена саме на полі №2 пятої сівозміни хутора Марченки, крім пояснень позивача та його представника ОСОБА_8 іншими доказами не підтверджено.

За положеннями ст.ст.7, 19, 22-23, 50 ЗК України, п.6 ч.2 ст.4, ст.5 ЗУ «Про селянське (фермерське) господарство»саме по собі рішення уповноваженого органу про надання земельної ділянки, без виділення в натурі, без державної реєстрації прав на земельну ділянку не підтверджує факту набуття на законних підставах права користування спірною земельною ділянкою ОСОБА_4 тому відсутні правові підстави для задоволення позовної вимоги про визнання за позивачем права користування земельною ділянкою площею 50 га поля №2 пятої сівозміни в районі хутора Марченки ОСОБА_5 сільської ради Краснопільського району Сумської області.

В судовому засіданні також встановлено, що земельна ділянка загальною площею 34,8 га, в.т.ч. ріллі 26,1 га та 8,7 га пасовищ з земель запасу ОСОБА_5 сільської ради (поля №2 пятої сівозміни хутора Марченки) передана в оренду Сумській обласній організації УТМР відповідно до договору оренди землі від 08 вересня 2000 року (т.1 а.с.13-15), укладеного на підставі рішення ОСОБА_6 районної ради від 30 березня 2000 року (т.1 а.с.21).

Рішенням Арбітражного суду Сумської області по справі № 258-11/ 5 від 16 травня 2001 року (т.2 а.с.36, 76,) рішення ОСОБА_6 районної ради №б/н від 30 березня 2000 року «Про виділення земель запасу для Сумської обласної організації УТМР»визнано недійсним.

Рішенням 18-ї сесії 23-го скликання ОСОБА_6 районної ради від 18 жовтня 2001 року скасоване рішення ОСОБА_6 райради від 30 березня 2000 року «Про виділення земельної ділянки СОО УТМР»(т.2 а.с.63-66).

На підставі рішення 12 сесії 23 скликання ОСОБА_5 сільської ради від 24 квітня 2000 року (т.1 а.с.84) 15 травня 2001 року між ОСОБА_5 сільською радою та Сумським обласним мисливсько-рибальським виробничим підприємством Сумської обласної організації УТМР було укладено новий договір оренди землі (т.1 а.с.77-80).

Постановою Краснопільського районного суду по справі №2а-1/2008 від 23 жовтня 2008 року було визнано недійсними: рішення 12 сесії 23 скликання ОСОБА_5 сільської ради від 24 квітня 2000 року, згідно якого мисливсько-рибальському виробничому підприємству Сумської обласної організації УТМР надано в оренду 24, 75 га ріллі та 4,44 га пасовищ на 15 років та рішення 12 сесії 23 скликання ОСОБА_5 сільської ради від 24 квітня 2000 року, згідно якого Сумській обласній організації УТМР надано в оренду 26, 1 га ріллі та 8,7 га пасовищ строком на 15 років.

Ухвалою Краснопільського районного суду від 12 грудня 2008 року (т.4 а.с.48-49) задоволено заяву позивача про перегляд рішення цього ж суду від 03 грудня 2001 року за нововиявленими обставинами, а саме у звязку з тим, що в мотивувальній частині рішення від 3 грудня 2001 року є посилання на рішення 12 сесії 23 скликання ОСОБА_5 сільської ради від 24 квітня 2000 року, фальшивість яких встановлена постановою Сумського районного суду від 13 серпня 2008 року по кримінальній справі №1-208/08.

Позивач вважає, що таким чином, укладаючи договори оренди земельної ділянки від 08 вересня 2000 року та 15 травня 2001 року сторонами було порушено порядок укладення, передбачений Законом України «Про оренду землі»та Земельним кодексом України. В обґрунтування цієї заяви Позивач зазначив, що згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про оренду землі»орендарі набувають права на оренду земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України. Відповідно до ст.17 Земельного кодексу України підставою для виникнення права оренди земельної ділянки державної власності є відповідне рішення ради народних депутатів. Зважаючи на вищевикладені факти скасування судами рішень ОСОБА_5 сільської ради та ОСОБА_6 районної ради, позивач вважає, що підстави для виникнення права на оренду землі у Сумської обласної організації УТМР були відсутні. У своїй заяві посилається також на оглядовий лист Вищого господарського суду України від 30 листопада 2007 року № 01-8/918, п.1 якого визначено, що рішення компетентного органу про надання землі в оренду та відповідний договір оренди земельної ділянки є повязаними юридичними фактами.

До спірних правовідносин суд застосовує норми законів, які діяли на час їх виникнення, а до тих, що продовжують існувати відповідно до п.4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України. Поряд із Цивільним та Земельним кодексом, як спеціальні переважному застосуванню підлягають норми Закону України "Про оренду землі" від 06.10.1998р. № 161-ХІУ.

Відповідають вимогам закону твердження позивача, що підставою для укладення договору оренди і набуття права на оренду земельної ділянки, що перебуває у комунальній або державній власності, є рішення орендодавця.

Відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених ст.14, а також порушення вимог статей 4, 5, 6, 7, 9, 13, 15 Закону № 161-ХІУ є підставою для відмови у державній реєстрації договору оренди згідно зі статтею 18 цього Закону, а також для визнання договору недійсним відповідно до законів України.

З пояснень представників ОСОБА_5 сільської ради та третіх осіб вбачається, що на день розгляду справи в суді договір оренди, укладений 08 вересня 2000 року не створює цивільних прав та обовязків для його сторін, з травня 2001 року сторони відмовились від виконання його умов, хоча питання про його припинення чи розірвання не ставилось, що не суперечить принципу свободи договору.

Третя особа- Сумське обласне мисливсько-рибальське виробниче підприємство Сумської обласної організації УТМР на даний час користується земельною ділянкою площею 29,19 га, розташованою на землях ОСОБА_5 сільської ради Краснопільського району Сумської області на підставі договору оренди від 15 травня 2001 року (т.1 а.с.77-80), цей договір укладений на підставі рішення 12 сесії 23 скликання ОСОБА_5 сільської ради від 24 квітня 2000 року (т.1 а.с.84), нотаріально посвідчений, пройшов державну реєстрацію у виконкомі ОСОБА_5 сільської ради за р.№776 від 15 травня 2001 року, відповідно до ст.16 Закону України «Про оренду землі», в порядку, визначеному Інструкцією про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженою наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.99 року N43 (зі змінами та доповненнями, внесеними наказами Державного комітету України по земельних ресурсах від 29.02.2000 року N 27).

З постанови Сумського районного суду Сумської області від 13 серпня 2008 року (т.4 а.с.10) вбачається, що колишня голова ОСОБА_5 сільської ради ОСОБА_7 була звільнена від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.1 ст.366 КК України у звязку з закінченням строків давності. Встановлено, що вона особисто, будучи службовою особою, підробила рішення 12-ї сесії 23 скликання ОСОБА_5 сільської ради від 24 квітня 2000 року, а 15 травня 2001 року це підроблене рішення було предявлене разом з іншими документами до ОСОБА_6 районної державної нотаріальної контори і на їх підставі було укладено та посвідчено нотаріально договір оренди земельної ділянки між ОСОБА_5 сільською радою та Сумським мисливсько-рибальським підприємством Сумської обласної організації УТМР, який того ж дня був зареєстрований у виконкомі ОСОБА_5 сільської ради за №776.

Згідно ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Враховуючи, що рішення, на підставі яких між ОСОБА_5 сільською ОСОБА_3 та Сумським обласним мисливсько-рибальським виробничим підприємством Сумської обласної організації УТМР 15 травня 2001 року був укладений договір оренди визнані протиправними, слід прийти до висновку, що укладений договір оренди не відповідає вимогам закону. Суперечність актам цивільного законодавства є підставою недійсності правочину.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Договори оренди, які позивач просить визнати недійсними, є двосторонніми правочинами, вони не стосуються прав та обовязків позивача, а зобовязують лише ОСОБА_5 сільську ОСОБА_3, Сумську обласну організацію УТМР та Сумське обласне мисливсько-рибальське виробниче підприємство Сумської обласної організації УТМР до виконання їх умов, оскільки лише вони є сторонами договорів.

У відповідності до вимог ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з вимогами ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України право вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю має власник земельної ділянки або землекористувач.

Крім того, з аналізу п.3 ст.215 ЦК України випливає, що вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути пред'явлена тільки особами, зазначеними в нормах ЦК України і інших законодавчих актах, що встановлюють оспорюваність правочинів - а саме, одна із сторін, або заінтересована особа, права та законні інтереси якої порушено на момент звернення до суду.

Договір оренди, укладений 08 вересня 2000 року між ОСОБА_5 сільською радою та Сумською обласною організацією УТМР не створює цивільних прав та обовязків для сторін. Умови ж договору оренди, укладеного 15 травня 2001 року між ОСОБА_5 сільською ОСОБА_3 та Сумським обласним мисливсько-рибальським виробничим підприємством Сумської обласної організації УТМР на час розгляду справи в суді виконуються: надана в оренду земельна ділянка, виділена в натурі, використовується за цільовим призначенням, систематично, у строки, визначені договором, сплачується земельний податок та орендна плата, питання про його припинення, зміну, розірвання чи визнання недійсним сторонами правочину не ставилось, строк дії договору не закінчився. За таких обставин суд вважає, що правочин відповідає справжній волі осіб, які його вчинили. Орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону.

Виходячи з встановленого та враховуючи ту обставину, що ОСОБА_4 не є стороною в договорах оренди, власником чи користувачем спірної земельної ділянки, ним не наведено достатніх підстав та не надано на їх підтвердження доказів того, що оспорювані правочини порушують його права чи охоронювані законом інтереси, інших мотивів щодо порушення його прав укладенням договорів суду не навів, у нього відсутнє право вимоги про визнання цих правочинів недійсними. Нововиявлені обставини, на які посилався позивач, не змінили правовідносин між учасниками процесу, суттєво не вплинули на обсяг їх прав та обовязків, у звязку з чим суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог.

На підставі ст.13, 14, 41, 55 Конституції України (№254/96-ВР), п.1 резолютивної частини Рішення Конституційного суду України №18-рп/2004 від 1 грудня 2004 року у справі № 1-10/2004, Рішення Конституційного суду України №5-рп/2005 від 22 вересня 2005 року у справі № 1-17/2005, ст.ст.2, 7-9, 19, 22-24, 50-52, 80-81, 114 ЗК України (№561-12), ст.118, ст.123, ч. 1 ст. 124, ст.125, ч. 2 ст. 152 ЗК України (N 2768-III), ст. 5, 6, 15, 203, ч. 1 ст. 210, ст.215, ч.1,3 ст. 626, ст.ст.627, 629, ч. 3 ст. 640, 651 ЦК України (№435-IV), п.6 ч.2 ст.4, ст.ст.5, 9 ЗУ «Про селянське (фермерське) господарство»(№2009-ХІІ), ст.ст.3-7, 13-20, 27 Закону України "Про оренду землі"(№ 161-ХІУ), Постанов КМУ «Про форму договору на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди)»№197 від 17.03.1993 року та «Про затвердження порядку державної реєстрації договорів оренди землі»№2073 від 25.12.1998 року, Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженою наказом Державного комітету України по земельних ресурсах від 04.05.99 року N43, керуючись ст. ст. 3-11, 15, 57-60, ч.4 ст.61, 64, 88, 212- 216, 218, ч.3 ст.365 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 сільської ради, ОСОБА_6 районної ради Сумської області, відділу Держкомзему у ОСОБА_6 районі Сумської області, ОСОБА_6 районної державної адміністрації Сумської області про визнання недійсними договорів оренди земельної ділянки та визнання за ним права користування земельною ділянкою відмовити.

Судові витрати залишити за позивачем.

Рішення може бути оскаржене до Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області через Краснопільський районний суд Сумської області протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення - протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу і рішення за цією скаргою не скасоване, воно набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлений 25 січня 2011 року.

Суддя В.І. Басова