Справа № 2-699/11
РІШЕННЯ

іменем України

15.06.2011 Московський районний суд міста Харкова в складі:

головуючого судді - Сиротникова Р. Є.,

при секретарі - Хмельковій О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові у приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про відшкодування витрат, понесених на утримання житлового приміщення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому просила стягнути з відповідачів на її користь 43 467,22 гривень з кожного, крім того, стягнути з відповідачів солідарно судові витрати, понесені нею при подачі позову до суду у розмірі 698 грн., обґрунтовуючи вимоги тим, що вона є власником 40/200 частин житлового будинку №7, що розташований в м. Харкові по вул. Лазо, співвласниками 23/200 частин зазначеного домоволодіння є відповідачі, які не несуть витрати по оплаті житлово-комунальних послуг та не підтримують домоволодіння у придатному для житла стані.

В судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності, підтримали свої позовні вимоги та пояснили, що у вказаному домоволодінні позивач мешкає з 1965 року, а відповідачі отримали свої частки у домоволодінні у спадщину від ОСОБА_5, який помер у 2006 році, але за життя у вказаному домоволодінні не мешкав та витрат на його утримання не ніс. До 2009 року відповідачі не цікавились своєю власністю. Домовленостей, щодо порядку користування спільним сумісним майном між позивачем та відповідачами не існувало. З моменту вступу у права власності та до теперішнього часу відповідачі витрат на утримання домоволодіння не несли та не пропонували позивачу компенсувати її витрати на утримання спільної сумісної власності. З 1986 року позивач одноосібно несе комунальні витрати по утриманню житла та за власні кошти зберігає від руйнування та підтримує домоволодіння у придатному для життя стані, у відповідності до висновків та технічних рекомендацій спеціалізованих будівельно-проектних установ. За період з квітня 1986 року до моменту подання позовної заяви, позивач фактично понесла витрати на утримання нерухомого майна в загальній сумі 121 714.5 грн. Зазначає, що з розрахунку на 23/200 частки розмір витрат на кожного відповідача складає 32 546.46 грн. Враховуючи, що з моменту понесення витрат і до теперішнього часу минув значний проміжок часу, ціни на споживчі товари та продукти харчування значно зросли, необхідно застосовувати індекси споживчих цін, таким чином розмір боргу кожного відповідача складає 43 467,22 гривень. Тому, а також з інших, наведених у позовній заяві, підстав позивач просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В судовому засіданні відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_2 та їх представник ОСОБА_6, який діє на підставі ордеру, виданого ЮК Московського району, заперечували проти позову та пояснили, що вони у вказаному домоволодінні ніколи не проживали, не мають доступу до будинку, ключів від будинку не мають, не можуть користуватись своїм майном, тому не повинні сплачувати комунальні витрати, згоди на проведення ремонтів у будівлі не надавали, позивач самовільно користується всім будинком, робить ремонти та поліпшення будинку на свій розсуд, про необхідність нести спільні витрати жодного разу відповідачі повідомлені не були, проти позовних вимог заперечують та просять відмовити у їх задоволенні.

Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що домоволодіння, розташоване у м. Харкові по вул. Лазо 7, знаходилося у спільній частковій власності ОСОБА_1 40/200 частки, ОСОБА_2-23/200 частки, ОСОБА_3 -23/200 частки та ОСОБА_7-114/200 частки. За кожною було зареєстроване право власності на відповідну частку зазначеного домоволодіння, що підтверджується витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно та не оспорюється сторонами.

Згідно ст. 322 ЦК України, власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виходячи зі змісту ст. 360 ЦК України, співвласник домоволодіння, зобов'язаний утримувати майно, що йому належить та брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, тобто нести витрати, які є об'єктивно необхідними для підтримання спільного майна у належному стані.

Кожен співвласник зобов'язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник або співвласники, які виконали солідарний обовязок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, мають право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування у рівній частці (право зворотної вимоги - регрес).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем ОСОБА_1 були понесені витрати на утримання домоволодіння, що знаходиться у спільної часткової власності сторін, а саме: проектно-будівельних досліджень, купівлі будівельних матеріалів, оплату земельного податку, встановлення опалювальної системи, сантехнічні роботи, оплата штрафів, проведенні ремонтних робіт, які є об'єктивно необхідними для підтримання спільного майна у належному стані.

Відповідачі участі в утриманні майна, що є спільною частковою власністю, не приймали, від добровільного відшкодування витрат відповідно до розміру своєї частки у спільній частковій власності ухилялися.

Факт не проживання співвласника у домоволодінні, на який посилаються відповідачі, як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог, не позбавляє їх обовязку щодо утримання спільного майна, у звязку з чим вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідачів витрат на утримання домоволодіння, фактично понесених позивачем.

Разом з тим, не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо стягнення її витрат на утримання будинку з 1986 по 2000 рік включно, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

В судовому засіданні позивач не заперечує, що знала про смерть свого дядьки ОСОБА_5 та могла знати про відкриття спадщини.

Таким чином, кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою ст. 1281 ЦК України, позбавляється права вимоги.

Згідно розрахунку від 12.09.2010 року сума витрат, що не підлягають задоволенню складає 25 905.54грн. (5 952.8 грн. безпосередніх витрат та доданої за рахунок індексу інфляції 19 952.74 грн.), з урахуванням індексу споживчих цін та частки кожного відповідача у спільному домоволодінні, не підлягає стягненню на користь позивача сума у розмірі 6 927.14 грн. з кожного відповідача відповідно.

Таким чином, з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягають стягненню вищезазначені витрати, що підтверджені документально, пропорційно частці кожного у праві спільної часткової власності, тобто по 36 540.07грн. на користь позивача ОСОБА_1, згідно розрахунку ціни позову від 12.09.2010 року.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові виотати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 257, 262, 322, 360, 1281 ЦК України суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на утримання домоволодіння, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Лазо 7, що належить їм на праві часткової власності, в розмірі 36 540 (тридцять шість тисяч пятьсот сорок) грн. 07 копійок з кожного.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 293,16 грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Сиротников Р.Є.