Справа № 2-1024/11
У Х В А Л А

"06" липня 2011 р.

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючого - судді МихайловськоїМухайловської А. В. ,

розглянувши заяву про забезпечення позову ОСОБА_1, представник - ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики , -

в с т а н о в и в :

22.06.2011 року ОСОБА_1 - позивач по справі, інтереси якого представляє ОСОБА_2, звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_3 - відповідача по справі, на користь позивача 24 340 грн. 00 коп. Крім того, позивачем було подано заяву про забезпечення даного позову, в якій він просить: 1. ) накласти арешт на майно ( кошти ), що належать відповідачу та знаходиться у нього або в інших осіб : нерухоме майно, що знаходить за адресою АДРЕСА_1 ; інше рухоме майно, що знаходить за місце реєстрації відповідача; грошові кошти, що обліковуються на рахунках відповідача ; 2.) обмежити відповідача у праві виїзду за межі України до виконання ним зобов"язань.

Розглянувши заяву, дослідивши матеріали справи, суд у відповідності до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»від 22.12.2006 року № 9, урахувавши докази, надані позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчившись у тому чи є між сторонами дійсно спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при задоволення позову, з»ясувавши обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також, відповідність виду забезпечення позову, який просить забезпечити позивач, позовним вимогам, прийшов до наступного висновку, що подана заява про забезпечення позову не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України з наступних підстав :

- в заяві відсутні причини, за наявності яких неприйняття заходів забезпечення позову може зробити неможливим виконання рішення суду, а також, відсутнє обґрунтування необхідності застосування таких видів забезпечення позову як арешт та обмеження у праві виїзду за межі території України. Крім того, вимога про обмеження пресування через кордон не може бути іншим видом забезпечення позову, що передбачено ст. 152 ЦПК України, оскільки мається спеціальна процедура таких дій;

- разом з тим, із заяви про забезпечення позову незрозуміло, на які саме грошові кошти та рухоме і нерухоме майно відповідача та інших осіб необхідно накласти арешт, місце його знаходження, на яких правових підставах, належить дане майно відповідачу та іншим особам.

Крім того, ч. 3 ст. 152 ЦПК України зазначає, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Ч. 8 ст. 153 ЦПК України передбачає, що суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Враховуючи вище викладене, суд рахує за необхідне заяву про забезпечення позову повернути заявнику, оскільки вона не відповідає вимогам ст. 151 ЦПК України.

Керуючись ст. 151, ч. 8 ст. 153 ЦПК України,-

у х в а л и в :

Заяву про забезпечення позову ОСОБА_1, представник - ОСОБА_2, до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за договором позики повернути заявнику.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом п»яти днів з дня отриманні її копії.

Головуюча : А. В.Михайловська