Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.09.2011 Справа №2-6140/11

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі

головуючого Грицака Р.М.

за участю секретаря Кунець Н.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 акціонерного товариства комерційного банку Приватбанк в особі Тернопільської філії Приватбанку, третіх осіб ОСОБА_3, національного банку України в особі Управління ОСОБА_4 банку України в Тернопільській області про визнання кредитного договору та договору поруки недійсними,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства комерційного банку Приватбанк в особі Тернопільської філії Приватбанку про визнання кредитного договору та договору поруки №221795 CRED від14.04.2008 року недійсними, посилаючись на те, що йому надано кредит в іноземній валюті, а саме в ЄВРО, що є способом зловживання правом, коли є всі ризики знецінення національної валюти. Використання банком іноземної валюти значно погіршує його становище, як споживача в разі настання певних подій. Крім цього банк взяв додаткові кошти, а саме проценти за користування кредитом в іноземній валюті чим порушив ч.1 ст. 99 Конституції України та ст.ст. 524 та 533 ЦК України, оскільки грошовою одиницею України є гривня. Також в порушення ЗУ Про захист прав споживачівзаборонено встановлювати дискримінаційні, стосовно споживача, правила зміни відсоткової ставки, а також одноособово на свій розсуд змінювати умови договору. Що банк стягнув з нього не 4500 ЄВРО, як зазначено в кредитному договорі, а стягнув 4525 ЄВРО, тобто банк шляхом обману заволодів більшою сумою, а тому відповідно до ст.. 230 ЦК України такий правочин визнається недійсним.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві.

Представник відповідача з приводу заявлених позовних вимог заперечив та суду пояснив, що у ПАТ КБ Приватбанкнаявний дозвіл на право здійснення операцій з валютними цінностями, зокрема, залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України. Що відповідно до листа ОСОБА_4 банку України, вимоги або які небудь обмеження щодо граничного розміру сум і строків повернення кредитів в іноземній валюті, залучених або надаваних резидентами України, чинним законодавством не встановлене, тому здійснення резидентами операцій по одержанню або наданню кредитів в іноземній валюті не вимагає індивідуальної ліцензії НБУ. Кредитний договір погоджений між банком та позивачем, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Позивач отримав кредит в іноземній валюті та здійснив його погашення. Просить в задоволенні позову відмовити.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявилась, доказів про причини неявки та пояснень з приводу заявленого позову суду не представила.

Представник третьої особи ОСОБА_4 банку України в особі Управління ОСОБА_4 банку України в Тернопільській області з приводу заявленого позову заперечила та подала суду письмові заперечення.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги до задоволення не підлягають з наступних підстав.

14.04.2008 року між ЗАТ КБ ПриватБанк та позивачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір №221795 CRED, відповідно до якого ОСОБА_1 отримав кредит в сумі 4500 ЄВРО з терміном погашення до 14.04.2010 року.

14.04.2008 року між ОСОБА_3 та ЗАТ КБ ПриватБанк укладено договір поруки № №221795 CRED, предметом якого є надання поруки Поручителем перед Кредитором за виконання ОСОБА_1 своїх зобовязань за кредитним договором від 14.04.2008 року.

Відповідно до п. 1.2. договору кредиту, джерелом погашення кредиту, відсотків та винагород є грошові кошти, розміщені Позичальником на картрахунку.

Відповідно до п. 2.2.5. кредитного договору Позичальник доручає банку списувати грошові кошти з усіх своїх поточних рахунків, в тому числі з картрахунку, у валюті кредиту, при наявності на них необхідної суми грошових коштів, які не надані в кредит.

У додатку №1 від 14.04.2008 року до кредитного договору встановлено графік погашення кредиту та відсотків у валюті ЄВРО.

Згідно повідомлення Тернопільської філії ПАТ КБ ПрватБанк, що заборгованість по кредитному договору №221795 CRED від 14.04.2008 року відсутня, дата повного погашення 23.06.2010 року.

Частина 1 ст. 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Одним із загальних принципів цивільного законодавства є принцип свободи договору, який втілюється в положеннях статей 3 та 627 ЦК України. Свобода договору включає й вільне визначення сторонами його умов, де фіксуються взаємні права та обов'язки учасників.

В силу ст. 1046 ЦК України, яка застосовується до відносин за кредитним договором (ч. 2 ст. 1054 ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Сторонами підтверджено, що позивачем виконано умови вказаного кредитного договору, зазначена у договорі сума 4500 ЄВРО видана відповідачу ОСОБА_1, та який у відповідності з умовами договору виконав обовязок по поверненню кредиту та відсотків за користування грошовими коштами, тобто сплатив отриманий кредит.

Позивач ОСОБА_1 на підтвердження своїх доводів вказує, що банк не мав права видавати кредит в іноземній валюті, оскільки, відповідно до ст. 99 Конституції України, грошовою одиницею України є гривня та за приписами ст. 35 Закону України Про ОСОБА_4 банк Українигривня (банкноти і монети) як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України, який приймається усіма фізичними і юридичними особами без будь-яких обмежень на всій території України за всіма видами платежів, а також для зарахування на рахунки, вклади, акредитиви та для переказів, тобто національна валюта України є єдиним законним засобом платежу на території України.

Однак, з такими твердженнями суд не може погодитись виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до ч. 2 ст. 192 Цивільного кодексу України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадку і в порядку, встановлених законом.

Частинами 1 та 2 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України „Про систему валютного регулювання і валютного контролю" (надалі Декрет) встановлено, що ОСОБА_4 банк України видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, які підпадають під режим ліцензування згідно з цим Декретом. Генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам України, національному оператору поштового зв'язку на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання. Частиною 6 цієї статті визначено, що порядок і терміни видачі ліцензій, перелік документів, необхідних для одержання ліцензій, а також підстави для відмови у видачі ліцензій визначаються ОСОБА_4 банком України.

У відповідності до п. 5.3. Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, затвердженого постановою Правління ОСОБА_4 банку України від 17.07.2001 року N 275, письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, згідно з Декретом Кабінету Міністрів України "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" від 19.02.93р.

ОСОБА_4 банком України 29.07.2009 року ПАТ КБ Приватбанк видано дозвіл № 22-3 на право здійснювати банківські операції, визначені пунктами 1-4 частини другої та частиною четвертою статті 47 Закону України „Про банки і банківську діяльність", який має банківську ліцензію за №22 видану НБУ 19.03.1992 року.

Згідно з додатком до дозволу ОСОБА_4 банку України № 22-3 ПАТ КБ Приватбанк має право залучати та розміщувати іноземну валюту на валютному ринку України.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що на момент укладення кредитного договору позивач ОСОБА_1 в повному обсязі володів необхідною інформацією щодо кредитних умов, форми забезпечення кредиту, типу відсоткової ставки, строку, варіантів повернення кредиту тощо, та ним добровільно підписаний Кредитний договір.

Позивач ОСОБА_5 на підтвердження своїх доводів вказує, що банк не мав права укладати кредитний договір, оскільки відповідно до Закону України Про захист прав споживачів, банк не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими, що дає право споживачу ставити питання про визнання договору недійсним.

Разом з тим відповідно розяснення Пленуму Верховного Суду України, застосування Закону України Про захист прав споживачів до спорів, які виникають з кредитних правовідносин, можливе в тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови отримання кредиту, типи процентної ставки, валютні ризики, процедура виконання договору тощо, які передують укладенню договору. Після укладення договору між сторонами виникають кредитні правовідносини, тому до спорів щодо виконання цього договору зазначений Закон не може застосовуватись, а застосуванню підлягає спеціальне законодавство, що регулює кредитні відносини.

Як зазначено в Постанові Пленуму Верховного Суду України, Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними(п. 19, 20), відповідно до статей 229233 ЦК правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину (стаття 229 ЦК), мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Не є помилкою щодо якості речі неможливість її використання або виникнення труднощів у її використанні, що сталося після виконання хоча б однією зі сторін зобовязань, які виникли з правочину, і не повязане з поведінкою іншої сторони правочину.

А тому не заслуговують на увагу доводи позивача з приводу того, що банк стягнувши з нього 4525,03 ЄВРО, самовільно збільшивши суму кредиту на 25,03 ЄВРО під впливом обману заволодів його коштами, а тому вказаний договір на підставі ст. 229 ЦК України повинен бути визнаний недійсним, оскільки стороною, а саме позивачем ОСОБА_1 не заперечувались обставини укладення кредиту 14.04.2008 року та отримання коштів в сумі 4500 ЄВРО, а тому посилання позивача на укладення договору під впливом обману є безпідставними.

У відповідності до ст. 10 ЦПК України, позивач повинен довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст. 57-60 ЦПК України зазначені ним обставини, а такі безспірні докази позову, позивачем ОСОБА_1 не представлено.

Оскільки відсутні підстави визнавати кредитний договір недійсним, також не має підстав визнавати недійсним договір поруки №221795 CRED від 14.04.2008 року беручи до уваги і ту обставину, що позивач ОСОБА_1 не є стороною даного договору поруки.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що права позивача відповідачем не порушені, а тому в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 акціонерного товариства комерційного банку Приватбанк в особі Тернопільської філії Приватбанку, третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4 банку України в особі Управління ОСОБА_4 банку України в Тернопільській області про визнання кредитного договору та договору поруки №221795 CRED від14.04.2008 року недійсними слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215, 223, 294 ЦПК України, ст.ст. 215, 235, 526, 236, 526, 546, 548, 572, 1058, 1060, 1075 ЦК України, Законом України Про банки і банківську діяльність, Законом України Про ОСОБА_4 України, Декретом Кабінету Міністрів Про систему валютного регулювання та валютного контролю, суд, -

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 акціонерного товариства комерційного банку Приватбанк в особі Тернопільської філії Приватбанку, третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_4 банку України в особі Управління ОСОБА_4 банку України в Тернопільській області про визнання кредитного договору та договору поруки №221795 CRED від14.04.2008 року недійсними відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддяОСОБА_6