Справа № 1906/2-429/11
провадження № 2/1906/1993/11
РІШЕННЯ

іменем України

"26" серпня 2011 р. Збаразький районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого суду ОСОБА_1

при секретарі Шевчук Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Збаражі справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу та оплати вартості користування кредитом,

встановив:

До суду звернувся ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_3 про стягнення 880 доларів США суми боргу та 528 доларів США оплати вартості користування кредитом.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 15 грудня 2004р. відповідач позичив в нього 200 доларів США під 10 % річних з поверненням по його вимозі. Аналогічно відповідачем 25 вересня 2005р. було позичено в нього 500 доларів США під 10% річних на період до першої його вимоги повернення кредиту. Цього ж дня 25 вересня 2005р. відповідачем було позичено в нього 200 доларів США під 10% річних з терміном повернення до 25 жовтня 2005р., однак 25 жовтня 2005р. термін даної позики було продовжено до першої його вимоги під 10% річних. Таким чином всього відповідачем було позичено в нього 900 доларів США, з яких лише 20 доларів США було повернуто.

Позивач просить стягнути з відповідача 880 доларів США, що еквівалентно 7014 грн., основного боргу та 528 доларів США, що еквівалентно 4209 грн., плати за користування кредитом.

В суді позивач підтримав позовні вимоги по пояснив, відповідач позичив в нього 900 доларів США з яких повернув лише 20 доларів. Що означає вказане в розписках «з винагородою 10% від 100%» він пояснити не може, оскільки розписки писав відповідач і він не знає, що він мав на увазі. З офіційною вимогою до відповідача про повернення грошей він не звертався і будь-яких доказів в підтвердження того, що він вимагав від відповідача повернення грошей, він представити не може. Відповідач йому говорив, що поверне гроші через один-два місяці на що він і чекав.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та просив в його задоволенні відмовити в зв`язку з пропуском позивачем трьохрічного строку позовної давності та вказав, що він повернув усі гроші позивачу протягом двох місяців, а коли писав розписки, то під «найближчим часом» мав на увазі, що поверне гроші протягом одного-двох місяців, що він і зробив, про що також було відомо позивачу.

Судом встановлено наступні обставини.

Згідно розписки ОСОБА_3 15 грудня 2004р. позичив в ОСОБА_2 200 доларів США в чому зобов`язується найближчим часом повернути з винагородою 10% від 100%. ОСОБА_2 своїм підписом ствердив, що 27.01.2005р. ОСОБА_3 йому повернув 20 доларів США, що він також підтвердив в судовому засіданні (а.с.6).

Згідно розписки ОСОБА_3 25 вересня 2005р. позичив в ОСОБА_2 200 доларів США в чому зобов`язується повернути до 25 жовтня 2005р. з винагородою 10% від 100%. (а.с.7).

Згідно розписки ОСОБА_3 25 вересня 2005р. позичив в ОСОБА_2 500 доларів США в чому зобов`язується найближчим часом повернути з винагородою 10% від 100%. (а.с.8).

Будь-яких спростувань вищенаведених обставин судом не здобуто.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних і юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Згідно ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд, беручи до уваги те, що оскільки позивачем пропущено позовну давність щодо вимог по вищевказаних розписках, хоча він мав можливість раніше звернутись до суду за захистом своїх порушених прав про порушення яких йому було відомо, однак цього не зробив, приходить до висновку, що в задоволенні даного позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 256, 257, 261, 267 ЦК України, суд,

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу та оплати вартості користування кредитом відмовити в зв`язку з пропущенням позовної давності.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Збаразький районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А.І.Левків