№ 2-1287/11
04 жовтня 2011 р. Малиновський райсуд м. Одеси в складі: головуючого судді - Роїк Д.Я.
при секретарі - Гриценко А.С.
за участю адвоката - ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» в особі філії юного головного регіонального управління публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» за участю третьої особи ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки в наслідок дорожньо-транспортної пригоди і стягнення моральної шкоди, -
13.08.2009 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ПАТ КБ Приватбанк» в особі філії южного головного регіонального управління публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» за участю третьої особи ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки в наслідок дорожньо-транспортної пригоди і стягнення моральної шкоди. Уточнивши позовні вимоги просить відшкодувати матеріальні збитки в розмірі 7991,77 грн., моральну шкоду в розмірі 5000 грн. та судові витрати в розмірі 1250 грн. При цьому вона посилається на те, що ОСОБА_2 належить на підставі свідоцтва про реєстрацію автомашина марки ВАЗ 2107, державний номер НОМЕР_1, 1992 року випуску. 26.12.2008 року, в м. Одесі на вул. Філатова сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої сталося зіткнення автомобіля марки «Creat Wall», державний номер НОМЕР_2, який належить ЗАТ КБ «Приватбанк», що підтверджується довідкою РЕВ№2 при ВДАІ ГУМВС України в Одеській області, під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля НОМЕР_3 під керуванням її сина по довіреності ОСОБА_4 ОСОБА_3 порушив вимоги п.п.10.4 ПДД, при повороті ліворуч не дав перевагу в русі автомобілю «ВАЗ 2107», що рухався в зустрічному напрямку і допустив з ним зіткнення. В результаті чого автомобілі отримали механічні ушкодження, відповідно до довідки 043419 ДПС УДАЇ ГУМВС України в Одеській області та висновку експертизи. ОСОБА_3 постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 22.01.2009 року визнаний винним по ст. 124 КоАП України, на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в розмірі 340 грн. В судовому засіданні ОСОБА_3 свою вину визнав повністю. Внаслідок зіткнення автомобілю «ВАЗ 2107» заподіяно шкоду на загальну суму 7482грн., що підтверджується висновком №541 від 12.02.2009 року Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз. За проведення експертизи позивачкою було сплачено 473,09 грн., та 36,68 грн. за виклик представника Приватбанка на експертизу.
Крім того, позивачка вважає, що в звязку з порушенням її права власності і нормальних життєвих звязків, із-за неможливості продовжити активне громадське життя, а також через порушення взаємовідносин з навколишніми людьми, діями відповідача їй заподіяна моральна шкода. З урахуванням перенесених нею душевних і психічних страждань, характеру немайнових збитків і їх довго тривалості розмір заподіяної їй моральної шкоди оцінює в 5000 грн.
В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі.
Представник позивачки за ордером адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі.
Представник відповідача в судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні визнав факт скоєння ДТП з власної вини. При вирішенні справи покладався думку суду.
Вислухавши пояснення сторін та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що згідно постанови Суворовського районного суду м. Одеси № 3-515/2009 від 22.01.2009 року ОСОБА_3 було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляду штрафу, за адміністративне правопорушення від 26.12.2008 року. Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії АД № 0336912 ОСОБА_3 26.12.2008 року об 22.40 годині, рухаючись в м. Одесі, по вул. Філатова 70/1, на автомобілі «Creat Wall», державний номер НОМЕР_2, який належить ЗАТ КБ «Приватбанк», при повороті ліворуч не надав дорогу автомобілю марки «ВАЗ 2107», державний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_4. В результаті зіткнення зазначені автомобілі отримали механічні пошкодження. Вказане підтверджується копіями матеріалів адміністративної справи про адміністративне правопорушення.
З вказаної постанови вбачається, що другим учасником дружньо-транспортної пригоди є ОСОБА_6. Зазначена постанова у відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України має преюдиціальне значення при вирішенні цієї справи.
Висновком № 541 від 13.02.2009 року Одеського науково-дослідницького інституту судових експертиз Міністерства Юстиції України було встановлено суму матеріальної шкоди заподіяної автомобілю ВАЗ-2107 державний номер 670-620К станом на 12.02.2009 року, що становить 7482 грн. Відповідно до копії квитанції про сплату експертизи ОСОБА_4 сплатив за її проведення 473,09 грн. Також відповідно до фіскального чеку № 1427 від 22-01-09 ЕТ001446 наданого до копії квитанції № 26/401 приймання телеграми ОСОБА_4 сплатив 36.68 грн. за виклик представника ПАТ КБ «Приватбанк» на вищевказану експертизу.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків.
Відповідно наказу від 23.03.2007 року № Э.OD-КП-2007-112 Одеського філіалу ОСОБА_3 був прийнятий на роботу на посаду «водій-інкасатор».
Згідно до подорожнього листа службового легкового автомобіля Серії 05-ААХ № 345972 від 26.12.2008 року на час вчинення ДТП ОСОБА_3 знаходився при виконанні посадових обовязків.
В ході судового розгляду було встановлено, що третя особа виконувала службові обвязки оскільки з маршрутного листа за напрямком «Південь», де вбачається що, розрахунковий час маршруту починається з 8:30 годині та закінчується об 20:30 годині. Також згідно наданого суду маршрутного листу № 10 та згідно журналу обліку прийнятих сумок і мішків з готівкою і порожніх сумок остання інкасація була об 21:00 годині.
З акту проведення службового розслідування вбачається, що ДТП сталася коли водій ОСОБА_7 переганяв автомобіль до гаражу, тому є всі підстави вважати, що на час ДТП він виконував службові обовязки, а саме безпосередньо відвозив автомобіль до гаражу.
Пояснення третьої особи та позивача щодо того, що він завозив охорону не були належним чином доведені в судовому засіданні. Навіть якщо суду будуть надані відповідні докази та суд встановить наявність таких обставин, вони не спростовують вказані висновки суду
Суд не приймає посилання представника банку на те, що під час ДТП скінчився встановлений робочий час для водіїв і ОСОБА_3 вже не виконував свої службові обовязки.
В подорожньому листі за 26.12.2008 року не має відомостей про точний час прийняття автомобіля та його здачу водієм ОСОБА_3 Відомості про прийняття автомобілю в гараж в цей же день спростовуються протоколом огляду місця ДТП де вказано, що огляд місця ДТП було закінчено 27.12.2008 року об 00:30.
В судовому засіданні не було надано доказів того, що ОСОБА_3 не знаходився під час ДТП при виконанні своїх службових обовязків, тому суд вважає, що ПАТ КБ «Приватбанк» повинен відшкодувати шкоду завдану ОСОБА_2 як власниці автомобілю марки «ВАЗ-2107» державний номер 670-620К.
З наданої суду копії договору про матеріальну відповідальність ОСОБА_3 не можна встановити дату його підписання, тому його не можна приймати як належний доказ по справі.
Що ж до відшкодування вартості втраченої речі то позовні вимоги підлягають задоволенню в розмірі дійсної її вартості на момент заподіяння шкоди. Однак це не виключає права потерпілої особи крім вартості речі вимагати стягнення збитків, заподіяних у зв'язку з втратою речі, у тому числі з урахуванням офіційного індексу інфляції.
Позивачка просила стягнути на її користь борг з урахуванням індексу інфляції з 01.01.2009 року по 31.12.2009 року, який на її думку становить 897,47 грн.
На підставі вимоги позивачки судом був проведений розрахунок боргу з урахуванням інфляційного збільшення сум, що встановив:
- За 2009 рік 982,98 грн.
- За 2010 рік 727,25 грн.
- За 2011 рік 335,65 грн.
Проте виходячи з того, що позивачкою було зазначено конкретну суму стягнення, суд вважає, що відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України стягненню підлягає лише 897,47 грн.
Що стосується вимог позивача про стягнення на його користь моральної шкоди у сумі 5000 грн., то суд виходе з положень ч.1 ст. 1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. Щодо справи, яка розглядається, то суд вважає, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких позивач зазнав у звязку з пошкодженням її майна. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду № 5 від 25.05.01 р. (п. 3) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно з п. 5 цієї Постанови відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Згідно з п. 9 цієї Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.
Таким чином, оскільки суд визнає ОСОБА_3 винною в пошкодженні житла та майна ОСОБА_2, то тим самим визнає його винним у завданні їй моральної шкоди, внаслідок душевних страждань, які позивачка зазнала в звязку з пошкодженням її майна. З урахуванням вимог встановлених судом обставин та вимог ч. 1 ст. 1172 ЦК України вказана шкода підлягає стягненню з відповідача по справі
Суд вважає, що компенсація завданої моральної шкоди повинна становити 1000 грн., при цьому суд враховує конкретні обставини справи, а також вимоги ст. 23 ЦК України, зокрема, те, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості, а також те, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування, тому суд вважає, що завдана моральна шкода підлягає компенсації грошима позивачу, чиї життєві звязки були порушені та створили незручності в користуванні власним майном, якому була завдана шкода.
З матеріалів справи вбачається, що квитанції про сплату юридичної допомоги були підписані та видані в 2009 році проте витяг з домовленості про надання юридичної допомоги датується 2010 роком. Також з витягу вбачається відсутність вписаних в нього ордерів за якими має надаватися юридична допомога. Тому суд вважає, що позивачка не надала належних доказів стовно заявлених витрат на юридичну допомогу, отже суд вважає їх недоведеними, тому відмовляє в частині задоволення цих вимог.
Розяснити позивачці про можливість за умови подання необхідних доказів звернутися повторно з самостійними вимогами про стягнення витрат на юридичну допомогу.
Також з відповідача слід стягнути судові витрати понесені позивачкою, а саме судові витрати на сплату державного мита, послуг ІТЗ та юридичної допомоги, що разом становлять 1250 грн.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 169, 208-209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 218, 522, 526, 530, 532, 545, 549. 625, 1046-1050 ЦК України суд,
Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити частково.
Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 7991,77 грн., моральну шкоду в розмірі 1000 грн. та суму інфляційного збільшення заборгованості в розмірі 897,47 грн., а всього стягнути 9889 (девять тисяч вісімсот вісімдесят девять) гривень 24 коп.
В задоволенні інших позовних вимоги відмовити.
Рішення може бути оскаржене позивачем шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача шляхом звернення з заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії. Відповідно до статей 231, 232 ЦПК України оскарження заочного рішення відповідачем в апеляційному порядку може мати місце лише в разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення та в разі ухвалення повторного заочного рішення судом першої інстанції.

Суддя: