Справа № 2-192/11
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.09.2011 року. Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області у складі:

головуючого судді Середа А.В.

при секретарі - Махлай С.М.

з участю представника позивача-відповідача ПАТ УкрСиббанк- ОСОБА_1, відповідача позивача ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Кременчуці цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства УкрСиббанкдо ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства УкрСиббанкпро визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту,-

В С Т А Н О В И В:

В липні 2009 року публічне акціонерне товариство УкрСиббанкзвернулось до суду із вказаним позовом до публічного акціонерного товариства УкрСиббанкдо ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором .

В позові вказували, що між акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" та громадянином України ОСОБА_2, що проживає за адресою: 39600, АДРЕСА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту №0 від 27 вересня 2006 року . Згідно з Кредитним договором позивач надав відповідачу кредит (грошові кошти) у розмірі 3200,00 (три тисячі двісті) доларів США 00 центів. (надалі - Кредит), на строк користування з 27 вересня 2006 року до 26 вересня 2008 року із сплатою процентів за користування Кредитом, з розрахунку 24,00 % річних. Згідно з умовами Кредитного договору (п.п. 1.2.2., 4.1., 4.2.), Відповідач 1 взяв на себе зобов'язання своєчасного повернення Кредиту, та сплати процентів за його користування, у встановлені Кредитним договором терміни. З метою забезпечення зобов'язань за Кредитним договором, між позивачем та відповідачем 2 було укладено договір поруки б/н від 27.09.2006 року (надалі - Договір поруки). Пунктом 1.1. Договору поруки передбачено, що Відповідач 2 зобов'язався перед Позивачем відповідати за виконання Відповідачем 1 усіх його зобов'язань перед Позивачем в повному обсязі, що виникли з Кредитного договору, як існуючих в теперішній час так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Згідно п. 1.3. Договору поруки, Відповідач 2 відповідає перед Позивачем у тому ж обсязі, що і Відповідач 1, в тому числі, за повернення основної суми боргу, відсотків, за використання кредитних коштів, відшкодування можливих збитків, за сплату пені і інших штрафних санкцій, передбачених кредитним договором. Відповідно до п. 1.4. Договору поруки відповідальність Відповідача 1 та Відповідача 2 є солідарною. В зв'язку з порушенням Відповідачем 1 умов п. 1.2.2. Кредитного договору щодо повернення кредиту термін, встановлений графіком погашення кредиту, Акціонерний комерційний інноваційний банк УкрСиббанкзвернувся у березні 2007 року до Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з Відповідача 1, та Відповідача 2 заборгованості згідно Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 27 вересня 2006 року у розмірі 16427,09 (шістнадцять тисяч чотириста двадцять сім) гривень 09 копійок у національній валюті, еквівалентна по курсу НБУ станом на момент подачі заяви про видачу судового наказу (відповідно до якого 1 долар США = 5,05 гривень), та складала 3252,89 (три тисячі двісті п'ятдесят два) долари США 89 фунтів. В подальшому 02.04.2007 року Автозаводським районним судом міста Кременчука Полтавської ласті було видано судовий наказ № 2н-964/2007, який набрав законної сили 07.04.2007 року, та був направлений до Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції для примусового виконання. 13 лютого 2009 року Відповідачем 1 було погашено заборгованість згідно судового наказу № 2н-4/2007 виданого 02.04.2007 року Автозаводським районним судом міста Кременчука Полтавської області в мі 16524,37 (шістнадцять тисяч п'ятсот двадцять чотири) грн. 37 коп., що на дату сплати фактично склало 1998,11 (одна тисяча дев'ятсот дев'яносто вісім) Доларів США 11 центів. Таким чином боржником було погашено заборгованість згідно судового наказу та частково повернуто Банку суму позики, разом з тим залишилась частина непогашеної заборгованості за кредитним зговором. Відповідно до п. 1.1. Договору про надання споживчого кредиту №0 від 27 вересня 2006 року банк зобов'язався надати ОСОБА_2, а ОСОБА_2 зобов'язавсь прийняти, належним чином, використовувати і повернути банку кредитні кошти (кредит) в сумі 3200,00 (три тисячі двісті) доларів США !) центів та сплатити плату за кредит в порядку та на умовах, зазначених договором. Таким чином, боржником було погашено заборгованість згідно судового наказу та частково повернуто Банку суму позики, разом з тим залишилась частина непогашеної заборгованості за кредитним договором. Згідно розрахунку позовних вимог, станом на 09.07.2009 року заборгованість становить:

- заборгованість за простроченим кредитом - 1225,55 (Одна тисяча двісті двадцять п'ять) Доларів США 55 центів (еквівалент в гривні по курсу НБУ (1 долар США по курсу НБУ станом на 09.07.2009 року = 7,6245 грн.)- 9344,21 (Дев'ять тисяч триста сорок чотири) гривні 21 копійка;

- заборгованість по процентам за користування кредитом - 1454,99 (Одна тисяча п'ятдесят чотири) Долара США 99 центів (еквівалент в гривні по курсу НБУ (1 долар США по курсу НБУ станом на 09.07.2009 року = 7,6245 грн.) - 11093,57 (Одинадцять тисяч дев'яносто три) гривні 57 копійок.

Всього заборгованість станом на 09.07.2009 року становить 2680,54 (Дві тисячі шісот вісімдесят) Доларів США 54 центів (еквівалент в гривні по курсу НБУ (1 долар США по курсу НБУ станом на 09.07.2009 року = 7,6245 грн.) - 20437,78 (Двадцять тисяч чотириста тридцять сім) гривень 78 копійок. Крім того, за несвоєчасне погашення простроченої заборгованості за кредитом та процентів за користування кредитом нарахована пеня:

- сума пені за несвоєчасне погашення простроченої заборгованості за кредитом - 1098,61 (Одна тисяча дев'яносто вісім) Доларів США 61 цент (еквівалент в гривні по курсу НБУ (1 долар США по курсу НБУ станом на 09.07.2009 року = 7,6245 грн.) - 8376,33 (Вісім тисяч триста сімдесят шість) гривень 33 копійки;

- сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за користування Кредитом - 451,80 (чотириста п'ятдесят один) Долар СІЛА 80 центів (еквівалент в гривні по курсу НБУ (1 долар США по курсу НБУ станом на 09.07.2009 року = 7,6245 грн.) - 3444,41 (Три тисячі чотириста сорок чотири) гривні 41 копійка.

Загальна сума заборгованості станом на 09.07.2009 року становить: 4230,95 (Чотири тисячі двісті тридцять) Доларів США 95 центів (еквівалент в гривні по курсу НБУ (1 долар США по курсу НБУ станом на 09.07.2009 року = 7,6245 грн.) - 32258,52 (Тридцять дві тисячі двісті п'ятдесят вісім) гривень 52 копійок.

Посилаючись на обставини і підстави викладені в тексті позовної заяви позивач просив суд стягнути солідарно на користь Акціонерного комерційного інноваційного банку "УкрСиббанк" (який знаходиться за адресою: 61050, м. Харків, проспект Московський, 60, код за , рахунок 0000 в АКІБ "УкрСиббанк", МФО 351005 ) з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: 39600, АДРЕСА_2, ідентифікаційний код № НОМЕР_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який мешкає за адресою: 39600, АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 27 вересня 2006 року у сумі 4230,95 (Чотири тисячі двісті тридцять) Доларів США 95 центів (еквівалент в гривні по курсу НБУ (1 долар США по курсу НБУ станом на 09.07.2009 року = 7,6245 грн.) - 32258,52 (Тридцять дві тисячі двісті п'ятдесят вісім) гривень 52 копійок. А також покласти всі судові витрати на відповідачів.

02.11.2011 року позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, оскільки за час розгляду справи розмір заборгованості відповідачів перед банком змінився та станом на 05.10.2010 року відповідно складає: заборгованість за кредитом - 1225 доларів США 55 центів, що по курсу НБУ станом на 05.10.2010 складає 9693,98 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 1828 доларів США 99 центів, що по курсу НБУ станом на 05.10.2010 року складає 14462,38 грн., сума пені за несвоєчасне погашення простроченої заборгованості за кредитом -239 доларів США 56 центів, що по курсу НБУ станом на 05.10.2010 складає 1894,89 грн., сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за користування кредитом - 318 доларів США 58 центів, що по курсу НБУ станом на 5.10.2010 складає - 2519, 95 грн. Всього заборгованість складає 3612,68 доларів США, що по курсу НБУ станом на 05.10.2010 складає 28582,08 грн.

Посилаючись на обставини і підстави викладені в заяві позивач просив суд стягнути солідарно на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 27 вересня 2006 року у 3612,68 доларів США, що по курсу НБУ станом на 05.10.2010 складає 28582,08 грн., а також стягнути всі судові витрати з відповідачів на користь позивача.

В грудні 2010 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства УкрСиббанкпро визнання недійсним Договору про надання споживчого кредиту №0 від 27 вересня 2006 року.

В позові вказував, що 27.09.2006 року між ОСОБА_2 та відповідачем було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0 згідно умов якого відповідач зобов'язувався надати мені кредит в сумі 3200 дол. США на умовах, передбачених даним Договором. Вважає, що вказаний договір суперечить Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства, а тому є таким, що має бути визнаний судом недійсним, виходячи з наступного. Так, ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Крім того ст. 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Крім того, встановлювалось, що банк згідно умов пункту 9.2. договору може змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення при настанні наступних обставин: порушення Позичальником кредитної дисципліни та/або погіршення фінансового стану Позичальника, документально підтвердженого в результаті щорічного моніторингу, що проводиться банком та/або здійснення поточних коливань процентних ставок за вкладами та/або кредитами, або зміни у грошово-кредитній політиці НБУ. Укладаючи даний договір, відповідач умисно нав'язав умови, знаючи про те,що вони значно погіршать моє становище та завдадуть значної шкоди. Умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. Таким чином, всупереч умовам чинного законодавства, умовами договорів передбачена зміна процентної ставки за користування кредитами в односторонньому порядку, чим порушуються мої права, як споживача зазначених послуг. Враховуючи цю обставину, вказаний договір не відповідає вимогам чинного законодавства, а відтак повинен бути визнаний судом недійсним на підставі ст. 215 ЦК України. Крім того, ч. 2 ст. 11 Закону України Про захист прав споживачіввстановлено, що перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми кредитного забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; г) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту; його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); є) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги: ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Однак, всупереч вказаній нормі з боку відповідача зазначені дії вчинено не було, а відтак в розумінні ст.. 203 ЦК України, зазначений договір суперечить ЦК України та іншим актам цивільного законодавства, а тому є ще одна підстава для визнання його недійсним в порядку ст.. 215 ЦК України. У відповідності зі ст.. 99 Конституції України, грошовою одиницею України є гривня, у зв'язку з чим грошове зобов'язання у договорі повинно бути виражене в національній валюті України. Дане положення в цілому кореспондується з ч.1 ст. 192 ЦК України відповідно якої законним платіжним засобом на території України є грошова одиниця - України. Відповідно до ч.1 ст. 524 ЦК України, зобов'язання повинно бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Згідно ч.2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Іноземна валюта, як засіб платежу зокрема за зобов'язаннями відповідно до ч.2 ст. 192 ЦК України може використовуватися в Україні лише у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Згідно ч.3 ст. 533 ЦК України, використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Відповідно до ч.2 ст. 198 ГК України, виконання грошових зобов'язань учасників господарських відносин повинні бути виражені і підлягають оплаті у гривнях. Згідно цієї ж статті грошові зобов'язання можуть бути виражені в іноземній валюті лише у випадках, якщо суб'єкти господарювання мають право проводити розрахунки між собою в іноземній валюті відповідно до законодавства. Виконання зобов'язань, виражених в іноземній валюті, здійснюється відповідно до закону. Відповідно до ст.. З Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Українігривня, як грошова одиниця ( національна валюта) є єдиним законним платіжним засобом в Україні приймається усіма фізичними та юридичними особами без будь-яких обмежень на всій території Україні. Згідно Декрету Кабінету Міністрів Про систему валютного регулювання і валютного контролюю який встановлює режим здійснення валютних операцій на території України, визначає загальні принципи валютного регулювання повноваження державних органів і функції банків та інших фінансових установ України в регулюванні валютних операцій, права і обов'язки суб'єктів валютних відносин, порядок здійснення валютного контролю, відповідальність за порушення валютного законодавства, а саме п.1 с. З, валюта України єдиним законним засобом платежу на території України, який приймається без обмежень для оплати будь-яких вимог та зобов'язань, якщо інше не передбачено цим Декретом, іншими актами валютного законодавства України. У відповідності з підпунктами а, вта єпідпункту 6.1 та 6.2 Правил НБУ використання готівкової іноземної валюти на території України від ЗО травня 2007р. №200, - фізичні особи - резиденти можуть використовувати на території України готівку іноземну валюту, як засіб платежу у наступних випадках: сплати мита, інших податків і зборів ( обов'язкових платежів), митних зборів та фінансових санкцій відповідно до митного законодавства України; сплати платежів за охорону та супроводження підакцизних і транзитних товарів митними органами; оплати товарів і послуг у зоні, що звільнена від сплати мита та податків. Згідно підпункту 6.3, пункту 6 зазначених Правил фізичні особи, а також юридичні особи-резиденти можуть використовувати на території України готівку іноземну валюту, як засіб платежу в разі оплати дипломатичним представництвам, консульським установам іноземних держав дозволів на в'їзд ( вивіз) до цих країн фізичним особам, які виїжджають у приватних справах та в службові відрядження. Відповідно до підпункту 7.1 пункту 7 визначених Правил НБУ використання готівкової іноземної валюти на території України, резиденти-суб'єкти підприємницької діяльності можуть використовувати готівку іноземну валюту, як засіб платежу під час здійснення торгівлі та надання послуг за межами України, а саме на транспортних засобах, що їм належать (орендовані, зафрахтовані або ті, що формуються в Україні), у разі здійснення міжнародних пасажирських перевезень, та на міжнародних виставках, що проходять за кордоном, у разі реалізації товарів. Таким чином, використання готівкової іноземної валюти на території України дозволяється за умови отримання індивідуальної ліцензії, яка надається виключно на підставі окремої постанови Правління Національного банку України. Відповідно до п.1 ст.5 . Декрету КМУ Про систему валютного регулювання і валютного контролюНаціональний банк України видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, які підпадають під режим ліцензування згідно з цим Декретом. Згідно п.2 та 3 ст. 5 зазначеного Декрету генеральні ліцензії видаються комерційним банкам та іншим фінансовим установам України, національному оператору поштового зв'язку на здійснення валютних операцій, що не потребують індивідуальної ліцензії, на весь період дії режиму валютного регулювання, а саме на здійснення операцій, пов'язаних з торгівлею іноземною валютою з правом відкривати на території України пункти обміну -валют, у тому числі на підставі агентських угод з іншими юридичними особами-резидентами. Підпунктами (В), (Г) пункту 4 ст. 5 Декрету встановлено, що для проведення резидентами валютних операцій, а саме надання і одержання резидентами в іноземній валюті: використання іноземної валюти на території України як засобу платежу потребує отримання індивідуальної ліцензії на здійснення операції на період, необхідний для здійснення такої операції. Згідно п.5 ст.5 Декрету НБУ індивідуальної ліцензії однієї із сторін валютної операції означає також дозвіл на її здійснення іншою стороною або третьою особою, яка має відношення до цієї операції, якщо інше не передбачено умовами індивідуальної ліцензії. Відповідачем не надано доказів, що підтверджують отримання останнім відповідної індивідуальної ліцензії для надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті та використання іноземної валюти на території України як засобу платежу. Надана ліцензія у банку не передбачає видачу кредитів в іноземній валюті фізичним та юридичним особам. Таким чином, можна прийти до висновку, що при наданні відповідачем за зустрічним позовом та отриманні мною кредиту у доларах США, а також здійснення платежів по погашенню кредиту та сплати відсотків за користування кредитом у доларах США були порушені наступні норми закону: статтю 99 Конституції України; статтю 524 Цивільного кодексу України; статтю 3 Закону України №2346-Ш Про платіжні системи та переказ коштів в Україні; статті 6,7 Постанови Національного банку України №200 від 30.05.2007р. Про затвердження Правил використання готівкової іноземної валюти на території України, які чітко встановлюють випадки використання фізичними та юридичними особами (резидентами України) іноземної валюти, як засобу платежу, у розрахунках на території України та статтю 3 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993р. Про системи валютного регулювання і валютного контролю. Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Посилаючись на обставини і підстави викладені в тексті зустрічної позовної заяви відповідач-позивач ОСОБА_2 просив суд винести рішення яким визнати недійсним договір про надання споживчого кредиту № 0 від 27.09.2006 р., укладений між ним та відповідачем., а також витрати по справі покласти на відповідача.

Ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 01.02.2011 року було об'єднано в одне провадження позов публічного акціонерного товариства УкрСиббанкдо ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором (справа № 2-192/2011 р.) та позово ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства УкрСиббанкпро про визнання недійсним Договору про надання споживчого кредиту №0 від 27 вересня 2006 року (справа № 2-1016/2011 р.).

Ухвалою Автозаводського районного суду м.Кременчука від 06.04.2011 року була призначена комплексна судово-економічна та бухгалтерська експертиза.

30.06.2011 року Харківський науково-дослідний інститут судових експертиз направив на адресу суду висновок експерта, в якому сума заборгованості повністю співпала з висновками експертів, тобто заборгованість по договору за надання споживчого кредиту № 0 від 27 вересня 2006 року складає 28582,08 грн.

Представник позивача-відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив суд первісний позов задовольнити посилаючись на обставини і підстави викладені в позовній заяві, проти задоволення зустрічного позову заперечував в повному обсязі, просив суд в зустрічному позові відмовити в повному обсязі.

Відповідач-позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні зустрічний позов підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити посилаючись на обставини і підстави викладені в позовній заяві, проти задоволення первісного позову заперечував в повному обсязі, просив суд в первісному позові відмовити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не прибув, про день, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомляв.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача-відповідача, відповідача-позивача, давши аналіз та оцінку наданим доказам знаходить, що позов публічного акціонерного товариства УкрСиббанкдо ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню. В позові ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства УкрСиббанкпро визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Ч. 1 ст. 530 цього ж Кодексу визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Ст. 572 ЦК України встановлено, що в силу застави кредитор має право в разі невиконання боржником, зобов'язання забезпеченого заставою, одержати за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ч. 1 ст. 589 цього ж Кодексу зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до ч. 2 ст. 589 ЦК України за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 611 цього ж Кодексу у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Ст. 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Ч. 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами ( з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець, має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України Про іпотекуза рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобовязанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобовязання.

Ч.2 ст.39 цього ж Закону визначає, що одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Ч.1 ст.33 Закону України Про іпотекувизначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, в т.ч., і на підставі рішення суду.

Судом в ході розгляду даної справи було достовірно встановлено, що 27.08.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком УкрСиббанкправонаступником прав та обовязків якого являється ПАТ УкрСиббанкта ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0. Згідно з п.1.1 Кредитного договору Банк надав ОСОБА_2 кредит в розмірі 3200 доларів США строком користування до 26 вересня 2008 року. Відповідно до умов Кредитного договору ОСОБА_2 взяв на себе зобовязання щодо своєчасного повернення кредиту та сплати процентів за його користування у встановлені кредитним договором терміни. Однак відповідач взятих на себе зобовязань у встановлені кредитним договором строки не виконав, заборгованість за кредитним договором не сплатив.

З метою забезпечення зобов'язань за Кредитним договором, між позивачем та ОСОБА_3 було укладено договір поруки б/н від 27.09.2006 року. Пунктом 1.1. Договору поруки передбачено, що ОСОБА_3 зобов'язався перед Позивачем відповідати за виконання ОСОБА_2 усіх його зобов'язань перед Позивачем в повному обсязі, що виникли з Кредитного договору, як існуючих в теперішній час так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

В зв'язку з порушенням Відповідачем1 умов п. 1.2.2. Кредитного договору щодо повернення кредиту термін, встановлений графіком погашення кредиту, Акціонерний комерційний інноваційний банк УкрСиббанкзвернувся у березні 2007 року до Автозаводського районного суду міста Кременчука Полтавської області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з Відповідача 1, та Відповідача 2 заборгованості згідно Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 27 вересня 2006 року у розмірі 16427,09 (шістнадцять тисяч чотириста двадцять сім) гривень 09 копійок у національній валюті, еквівалентна по курсу НБУ станом на момент подачі заяви про видачу судового наказу (відповідно до якого 1 долар США = 5,05 гривень), та складала 3252,89 (три тисячі двісті п'ятдесят два) долари США 89 фунтів. В подальшому 02.04.2007 року Автозаводським районним судом міста Кременчука Полтавської ласті було видано судовий наказ № 2н-964/2007, який набрав законної сили 07.04.2007 року, та був направлений до Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції для примусового виконання. 13 лютого 2009 року Відповідачем 1 було погашено заборгованість згідно судового наказу № 2н-4/2007 виданого 02.04.2007 року Автозаводським районним судом міста Кременчука Полтавської області в мі 16524,37 (шістнадцять тисяч п'ятсот двадцять чотири) грн. 37 коп., що на дату сплати фактично склало 1998,11 (одна тисяча дев'ятсот дев'яносто вісім) Доларів США 11 центів. Таким чином боржником було погашено заборгованість згідно судового наказу та частково повернуто Банку суму позики, разом з тим залишилась частина непогашеної заборгованості за кредитним зговором. Відповідно до п. 1.1. Договору про надання споживчого кредиту №0 від 27 вересня 2006 року банк зобов'язався надати ОСОБА_2, а ОСОБА_2 зобов'язавсь прийняти, належним чином, використовувати і повернути банку кредитні кошти (кредит) в сумі 3200,00 (три тисячі двісті) доларів США) центів та сплатити плату за кредит в порядку та на умовах, зазначених договором. Таким чином, боржником було погашено заборгованість згідно судового наказу та частково повернуто Банку суму позики, разом з тим залишилась частина непогашеної заборгованості за кредитним договором.

В березні 2007 року ПАТ УкрСиббанкзвернувся до Автозаводського районного суду м. Кременчука з заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 заборгованості згідно договору про надання споживчого кредиту № 0 від 27.09.2006 року у розмірі 16 427 грн. 09 коп. у національній валюті, що еквівалентна по курсу НБУ 3252,89 доларам США. 02.04.2007 року Автозаводським районним судом м. Кременчука було видано наказ № 2-Н-964/2007 року, який набрав законної сили 25.04.2007 року та був направлений до Автозаводського відділу державної виконавчої служби КМУЮ для примусового виконання. 13.02.2009 року ОСОБА_2 було погашено заборгованість згідно судового наказу №2н-964/2007 року виданого 02.04.2007 року Автозаводським районним судом м. Кременчука 16 524 грн. 37 коп., що підтверджується постановою Автозаводського ВДВС Кременчуцького міського управління юстиції від 05.02.2009 року про закриття виконавчого примусового виконання судового наказу № 2-Н-964/2007 року виданого 02.04.2007 Автозаводським районним судом про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ УкрСиббанкборгу в розмірі 16 524 грн. 37 грн. звязку з повним фактичним виконанням виконавчого документу.

Станом на 05.10.2010 р. заборгованість відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перед ПАТ УкрСиббанкза договором про надання споживчого кредиту № 0 від 27.09.2006 року заборгованість за кредитом - 1225 доларів США 55 центів, що по курсу НБУ станом на 05.10.2010 складає 9693,98 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 1828 доларів США 99 центів, що по курсу НБУ станом на 05.10.2010 року складає 14462,38 грн., сума пені за несвоєчасне погашення простроченої заборгованості за кредитом -239 доларів США 56 центів, що по курсу НБУ станом на 05.10.2010 складає 1894,89 грн., сума пені за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за користування кредитом - 318 доларів США 58 центів, що по курсу НБУ станом на 5.10.2010 складає - 2519, 95 грн. Всього заборгованість складає 3612,68 доларів США, що по курсу НБУ станом на 05.10.2010 складає 28582,08 грн.

Суд критично оцінює доводи відповідача-позивача ОСОБА_2 про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту № 0 від 27.06.2006 року. Відповідач-позивач вважає, що вказаний договір суперечить Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства, а тому є таким, що має бути визнаний судом недійсним, виходячи з наступного. Так, ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити Цивільному кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Крім того ст. 215 ЦК України встановлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Крім того, встановлювалось, що банк згідно умов пункту 9.2. договору може змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення при настанні наступних обставин: порушення Позичальником кредитної дисципліни та/або погіршення фінансового стану Позичальника, документально підтвердженого в результаті щорічного моніторингу, що проводиться банком та/або здійснення поточних коливань процентних ставок за вкладами та/або кредитами, або зміни у грошово-кредитній політиці НБУ. Укладаючи даний договір, відповідач умисно нав'язав умови, знаючи про те,що вони значно погіршать моє становище та завдадуть значної шкоди. Умова договору щодо права банку змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. Таким чином, всупереч умовам чинного законодавства, умовами договорів передбачена зміна процентної ставки за користування кредитами в односторонньому порядку, чим порушуються мої права, як споживача зазначених послуг.

Суд при постановленні рішення не може виходити з припущень та доводів сторони по справі, які не мають під собою документального обґрунтування, а тому приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_2 про про визнання недійсними окремих пунктів договору про надання споживчого кредиту № 0 від 27.06.2006 року не підлягають до задоволення.

Враховуючи вищевикладені обставини, а також невиконання відповідачами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 умов Договору про надання споживчого кредиту № 0 від 27.06.2006 року суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Необхідно стягнути солідарно на користь публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" (який знаходиться за адресою: 61050, м. Харків, проспект Московський, 60, код за , рахунок 0000 в АКІБ "УкрСиббанк", МФО 351005) з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: 39600, АДРЕСА_2, ідентифікаційний код № НОМЕР_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який мешкає за адресою: 39600, АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту № 0 від 27 вересня 2006 року у сумі 3612,68 (три тисячі шістсот дванадцять) Доларів США 68 центів (еквівалент в гривні по курсу НБУ (1 долар США по курсу НБУ станом на 05.10.2010 року складає 28582 (двадцять вісім тисяч пятсот вісімдесят дві) гривень 08 копійок. А також солідарно стягнути з відповідачів судовий збір у сумі 322 грн. 58 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи 30 грн.

Керуючись 14, 57 59, 88, 174, 208, 209, 212 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 526, 530, 572, 589, 610, 611, 629, 1050 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов публічного акціонерного товариства УкрСиббанкзадовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: 39600, АДРЕСА_2, ідентифікаційний код № НОМЕР_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який мешкає за адресою: 39600, АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 в солідарному порядку на користь публічного акціонерного товариства УкрСиббанк(яке знаходиться за адресою: 61050, м.Харків, проспект Московський, 60 код за , рахунок 0113 в АТ УкрСиббанк, МФО 351005) заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 27 вересня 2006 року в сумі 28582 (двадцять вісім тисяч пятсот вісімдесят дві) гривень 08 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: 39600, АДРЕСА_2, ідентифікаційний код № НОМЕР_1, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, який мешкає за адресою: 39600, АДРЕСА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 на користь Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк(, розрахунковий рахунок 0113, МФО 351005) понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 322 (триста двадцять дві) грн. 58 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 (тридцять) грн., а всього стягнути 352 (триста пятдесят) грн. 58 коп.

В задоволенні позову ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства УкрСибббанкпро визнання недійсним договору № 0 від 27 вересня 2006 рокувідмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного Суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: підпис

Копія вірна:

Суддя: