Справа № 2-3605/11
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
м. Запоріжжя 21 листопада 2011 року
Шевченківський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді Зарютіна П.В.,
при секретарі Чернишовій І.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на частину житлового будинку, припинення права спільної сумісної власності та виплату грошової компенсації, -
Позивач звернувся до суду зі своїм вищевказаним позовом, за яким зазначив, що 23 вересня 2005 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з відповідачкою по справі.
07.09.2011 року рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя шлюб між сторонами розірвано.
Відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя №2-2798//05 від 11.05.2005 року на праві приватної власності відповідачці належить 61//100 частина житлового будинку АДРЕСА_1 .
На момент придбання вищевказаної частини будинку, шлюб між сторонами зареєстровано не було, проте сторони мешкали однією сім`єю у фактичних шлюбних відносинах.
Після припинення подружніх відносин між сторонами склалися неприязні відносини. Спільне проживання фактично неможливо.
Позивач просить суд визнати 61/100 частку спірного житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя, припинити право власності відповідача у ньому, визнати таке право за позивачем, стягнувши для цього з нього на користь відповідача 120 000 грн. компенсації вартості частини будинку, яка належить відповідачці на праві спільної сумісної власності подружжя.
Всебічно з`ясувавши обставини справи, вивчивши її матеріали, дослідивши надані у справі докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.
Відповідно до ст. 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Відповідно до ст.. 62 СК України - якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Якщо один із подружжя своєю працею і (або) коштами брав участь в утриманні майна, належного другому з подружжя, в управлінні цим майном чи догляді за ним, то дохід (приплід, дивіденди), одержаний від цього майна, у разі спору за рішенням суду може бути визнаний об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Статтею 63 СК України передбачено, що дружини та чоловіка мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Частина 1 статті 69 СК України передбачає, що дружина і чоловік мають право на поділ мана, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ч.1 ст. 70 СК України).
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 23 вересня 2005 року ОСОБА_1 зареєстрував шлюб з відповідачкою по справі . Шлюб зареєстрований відділом РАЦС Шевченківського районного управління юстиції м. Запоріжжя, актовий запис 465.
07.09.2011 року рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя шлюб між сторонами розірвано. Рішення набрало законної чинності.
Відповідно рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя №2-2798//05 від 11.05.2005 року на праві приватної власності відповідачці належить 61//100 частина житлового будинку АДРЕСА_1 . Право власності зареєстровано Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, номер Витягу 7319614 24.05.2005 року.
Сторони визнали ту обставину, що на момент придбання вищевказаної частини будинку шлюб між сторонами зареєстровано не було, проте сторони мешкали однією сім`єю у фактичних шлюбних відносинах, та набули спірну частину будинку у спільну власність за спільні кошти подружжя.
Таким чином, кожний із подружжя має право на полову із придбаного, тобто на 61/200 частку будинку, вартість якої складає 120 000 гривень.
Статтею 71 СК України передбачено присудження одному із подружжя неподільної речі, якщо інше не визначено домовленістю між ними.
Також частиною 4 ст. 71 СК України передбачено, що присудження одному із подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України
Відповідно до ст.365 ЦК України, право особи на частку в спільному майні може бути припинено за рішенням суду, якщо частка є незначною та не може бути виділена в натурі або річ є неподільною, або якщо спільне володіння та користування майном є неможливим, або коли таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї, за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.6 ч.5 Постанови № 7 від 04.04.1991 р.(із змінами та доповненнями) «Про судову практику застосування судами законодавства, яке регулює право власності на жилий будинок»,в окремих випадках суд може, враховуючи конкретні обставини справи і за відсутності згоди власника, який виділяється, зобов`язати інших учасників спільної власності виплатити йому грошову компенсацію за належну йому частину з обов`язковим приведенням відповідних мотивів. Зокрема, це можливо, якщо частка в спільній власності на жилий будинок є незначною і не може бути виділена в натурі або внаслідок особливих обставин спільне користування будинком неможливе, а власник в будинку не проживає і забезпечений іншою житловою площею.
Як встановлено судом, після припинення подружніх відносин між сторонами по справі склалися неприязні відносини. Спільне проживання фактично неможливо.
Враховуючи, що спільне проживання не можливе, у зв`язку з вищевикладеними обставинами, суд вважає за можливе припинити право власності відповідачки на частку майна у спільній сумісній власності подружжя та визначити право власності на 61//100 частку спірного житлового будинку за ОСОБА_1 , в свою чергу, у відповідності до вимог законодавства, стягнувши з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію за 61//200 частину будинку у розмірі 120000 гривень.
На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 10,11.212-215 ЦПК України, ст.ст. 60,69,70,71 СК України , суд, -
В И Р І Ш И В:
Позов задовольнити.
Визнати 61/100 частку житлового будинку АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя - ОСОБА_2 і ОСОБА_1 .
Припинити право власності ОСОБА_2 на 61//100 частку житлового будинку АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 61//100 частку житлового будинку АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 120 000 гривен в рахунок грошової компенсації вартості 61//200 частки житлового будинку АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Запорізької області через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом 10 днів після проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя П.В Зарютін