Справа №2-30/11
Татарбунарський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2011 року. Татарбунарський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Сивоконь Т.І.

при секретарі Комерзан Л.І.

розглянувши у судовому засіданні в залі суду в м. Татарбунари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Лиманської сільської ради, третя особа ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення Лиманської сільської ради №101 від 10 жовтня 2008 року ,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Лиманської сільської ради, третя особа ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення Лиманської сільської ради №101 від 10 жовтня 2008 року, посилаючись на наступні обставини.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 13 листопада 1962 року позивачка є власницею житлового будинку з господарськими спорудами за адресою в с.Лиман Татарбунарського району Одеської області по вул.Миру,101. Згідно рішення Татарбунарського районного суду від 29 липня 1993 року ОСОБА_2 зобовязана не чинити перешкод у користуванні та володінні ОСОБА_1 зазначеним майном. Однак, 10 жовтня 2008 року виконавчим комітетом Лиманської сільської ради було прийняте рішення №101, п.2 якого передбачено: видати згідно рішення суду та плану забудови свідоцтво про право приватної власності на домоволодіння з надвірними спорудами в с.Лиман - по вул.Миру,101 на приміщення та надвірні споруди: житловий будинок А, сарай В, веранда а, веранда в, літня кухня Г, сарай Д, уборна Е,споруди №1,2,3,4 і 8 в таких частках: ОСОБА_1 - 60%, ОСОБА_2 40 %. Позивачка вважає вказане рішення незаконним та просить скасувати п.2 вказаного акту, оскільки він порушує її право встановлене судом та договором купівлі-продажу.

Позивачка у судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі.

Представник Лиманської сільської ради Татарбунарського району в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив заслухати справу за його відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечував, вказавши, що дане питання приймалося згідно добровільних заяв громадян ОСОБА_1 та ОСОБА_3В.(представником ОСОБА_2В.), які були на особистому прийомі у голови виконавчого комітету з метою владнання конфлікту. В результаті переговорів заявники прийшли до порозуміння, оформили спільну заяву та схеми розподілу земельних ділянок, всі вказані документи були підписані гр.ОСОБА_1 власноруч.

Третя особа ОСОБА_2 до судового засідання не зявилася, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи, заяви про причину неявки та можливість слухання справи у її відсутності не надіслала.

Заслухавши пояснення і доводи позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 13 листопада 1962 року (а.с.7) ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_4 зі згоди його дружини ОСОБА_2, домоволодіння, яке складається із двох кімнат, сіней, комірки, веранди, розташованих в с.Лиман Татарбунарського району Одеської області.

Згідно рішення Татарбунарського районного суду від 29 липня 1993 року(а.с.9-11) ОСОБА_2 зобовязана не чинити перешкод у користуванні та володінні ОСОБА_1 житловим будинком по вул.Миру,101 в с.Лиман Татарбунарського району Одеської області шляхом звільнення вказаного домоволодіння.

Із заяви громадянок ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на адресу виконкому Лиманської сільської ради Татарбунарського району (а.с.38-39) вбачається, що вони просили внести зміни до рішення сільради від 26.12.2007 року «Про видачу свідоцтв на право власності» та викласти його у наступній редакції: - видати свідоцтво про право власності на будинок за №103 по вул.Миру в с.Лиман Татарбунарського району Одеської області і віднести до нього житловий будинок -Б, веранду, навіс б-1,сарай - Ж,навіс - Ж, та споруди 5,6,7 на імя ОСОБА_2; та видати свідоцтво про право спільної приватної власності на житловий будинок по вул..Миру,101, а саме: житловий будинок А, сарай В, веранда а, веранда в, літня кухня Г, сарай Д, уборна Е, споруди №1,2,3,4 і 8 в таких частках: ОСОБА_1 - 60%, ОСОБА_2 40 %. Однак, відповідно до заяви від 08.09.2008 р. адресованої голові виконкому Лиманської сільської ради, гр.ОСОБА_1 просила не приймати ніяких рішень стосовно вищезазначеної заяви та не змінювати раніше прийнятого рішення виконкому Лиманської сільської ради від 26.12.2007 року у звязку із тим, що вона не згодна із її змістом та бажає звернутись до суду за захистом своїх прав.

Відповідно до витягу із рішення №101 від 10.10.2008 року про видачу (оформлення) свідоцтв про право власності на житлові будинки, виданого виконкомом Лиманської сільської ради (а.с.4,12,36), було скасовано рішення виконкому від 26.12.2007 року в частині рішення про видачу свідоцтва про право власності на домоволодіння на імя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та вирішено видати згідно рішення суду та плану забудови свідоцтво про право приватної власності на домоволодіння з надвірними спорудами в с.Лиман - по вул.Миру,101 на приміщення та надвірні споруди: житловий будинок А, сарай В, веранда а, веранда в, літня кухня Г, сарай Д, уборна Е, споруди №1,2,3,4 і 8 в таких частках: ОСОБА_1 - 60%, ОСОБА_2 40 %. - по вул.Миру, 103 в с.Лиман Татарбунарського району Одеської області і віднести до нього житловий будинок -Б, веранду, навіс б-1,сарай - Ж,навіс - Ж, та споруди 5,6,7 на імя ОСОБА_2.

У відповідності з вимогами ст. 328 ЦК України право власності на майно набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Підстав для визнання реєстрації власності незаконною за ОСОБА_1 на будинок по вул.Миру,101 в с.Лиман Татарбунарського району Одеської області не має, так як право власності на вказаний будинок було набуто згідно договору купівлі продажу посвідченого головою та секретарем Лиманської сільської ради від 13.11.1962 року, який на сьогоднішній день ніким не оскаржувався, тобто чинний, тому є набутим на законних підставах.

Відповідно до ст.386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону чинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно ст.393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Оглянувши вищезазначені документи, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача про скасування рішення №101 виконавчого комітету Лиманської сільської ради від 10.10.2008 року в частині поділу по вул.Миру,101 на такі приміщення та надвірні споруди: житловий будинок А, сарай В, веранда а, веранда в, літня кухня Г,сарай Д,уборна Е,споруди №1,2,3,4 і 8 в частках ОСОБА_1 - 60%, ОСОБА_2 40 % та видачі відповідних свідоцтв про право власності.

Керуючись Конституцією України, ст.ст.386,393 ЦК України, ст.ст.58-60,61, 213-215, ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Лиманської сільської ради, третя особа ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення Лиманської сільської ради №101 від 10 жовтня 2008 року - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати п.2 рішення Лиманської сільської ради №101 від 10.10.2008 року «Про видачу (оформлення) свідоцтв про право власності на житлові будинки» в наступній частині: - видати згідно рішення суду та плану забудови свідоцтво про право приватної власності на домоволодіння з надвірними спорудами в с.Лиман - по вул.Миру,101 на приміщення та надвірні споруди: житловий будинок А, сарай В, веранда а, веранда в, літня кухня Г, сарай Д, уборна Е,споруди №1,2,3,4 і 8 в таких частках: ОСОБА_1 - 60%, ОСОБА_2 40 %.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Татарбунарський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Сивоконь