справа № 2-1722/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

2011 року березня 16 дня
Бабушкінський районний суд м.
Дніпропетровська,

одноособово, під головуванням судді
Чулініна Д. Г.

за секретаря -

Юрченка О. О.,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні у місті Дніпропетровськ в
залі суду цивільну справу за позовом
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «Приватбанк» до
ОСОБА_1 про звернення стягнення на
предмет застави, -

встановив:

Відповідач проти позову заперечень не
надав, і будучи належним чином
повідомленим про час і місце розгляду
справи, в судове засідання не з'явився,
причин не повідомив, свого
представника до суду не направив, на
підставі чого з урахуванням письмової
згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦГЖ
України справа підлягає розглядові
судом з ухваленням цього рішення
заочно.

Позивач в судове засідання не з'явився,
від його представника до суду подана
заява про розгляд справи в їх
відсутність з підтриманням повністю
своїх вимог, пред'явлених у червні 2009
року, на предмет звернення стягнення на
заставлене відповідачем рухоме майно в
рахунок дострокового погашення боргу
перед позивачем, як кредитором, в сумі 8
963 доларів США 75 центів з підстав
прострочення відповідачем виконання
основного зобов'язання з договору
кредиту, у зв'язку з чим просив звернути
стягнення на заставлене майно шляхом
безпосереднього продажу конкретному
покупцю з правом укладення позивачем
договору купівлі-продажу.

На підставі неявки осіб, які беруть
участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197
ЦІІК України фіксування судового
процесу за допомогою
звукозаписувального технічного засобу
не здійснюється, і журнал судового
засідання не ведеться.

Суд, дослідивши наявні письмові докази,
дійшов висновку про часткове
задоволення позову, виходячи з
встановлених у судовому засіданні
наступних обставин.

Позивач передав 09.04.2008 відповідачу
ОСОБА_1 у власність 7 139,66 доларів США на
умовах укладеного з ним відповідно до
ст. 1054 ЦК України кредитно-заставного
договору № DNU0A800002750 від 09.04.2008,
долученого до справи в копії (а.с. 5
зворот - 14), за якими кошти отримані в
кредит для придбання автомобіля з
поверненням частинами у визначені
узгодженим графіком строки з кінцевим
терміном 08.04.2013 зі сплатою процентів за
користування в розмірі 11,04 % річних, що
обов'язкове для сторін згідно з ст. 629 ЦК
України.

Цим договором в пункті 12.2.6 та ст. 13
обумовлене право позивача на свій
розсуд достроково вимагати повернення
боргу на випадок порушення
відповідачем своїх обов'язків з
повернення кредиту, про що направити
відповідачу повідомлення. Відповідач
же взяв на себе зобов'язання повернути
позивачу кредит з виплатою процентів,
дотримуючись умов п.п. 6.2.1 - 6.2.4 цього
договору про розміри та строки виплати,
валюту виконання, що мав виконувати
згідно з ст. 526 ЦК України.

Зобов'язання відповідача за укладеним
договором забезпечувалися неустойкою
(пенею) в розмірі 0,15 % від суми
простроченого платежу, але не менше
однієї гривні за кожний день
прострочення, а також майновим
поручительством з наданням відповідно
до ст.ст. 574, 585 ЦК України у заставу
позивачу автомобіля "ВМW 730", 1992 року
випуску, кузов НОМЕР_3 з д/н НОМЕР_1
вартістю на суму 44 187,50 гривень на
умовах укладеного 09.04.2008 між ними
кредитно-заставного договору №
DNU0A800002750. Долученого до справи в копії
(а.с. 5зворот-14). На цих умовах згідно з
ст. 584 ЦК України заставою забезпечені
вимоги позивача до відповідача на суму
11 925,60 доларів США, в тому числі, про
сплату кредиту, процентів за
користування ним і пені за час
прострочення з правом достроково
звернути стягнення на предмет застави
відповідно до ч. 2 ст. 590 цього Кодексу, у
випадку прострочення ОСОБА_1 як
боржника і порушення ним будь-якого зі
своїх обов'язків за кредитним
договором.

Суд відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України
за браком доказів підтвердження
виконання відповідачем свого
зобов'язання згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 545 ЦК
України дійшов висновку про його
порушення. Оскільки відповідачем
іншого не доведено, з 14.07.2008 відповідач
під різними приводами в порушення
ст.ст. 529, 530 ЦК України не виконував
взяте перед позивачем зобов'язання,
відступивши від частин, виконуваного
обов'язку, і строків їх виконання за
графіком, а останній платіж вніс у
червні 2008 року, на підставі чого згідно
з ст. 611 цього Кодексу позивач з 14.07.2008
набув право достроково звернути
стягнення на предмет застави для
дострокового задоволення своїх вимог
до відповідача, який на цей час винен
позивачу основний борг в сумі 6 960,66
доларів США з нарахованими процентами
на суму 661,79 доларів США, а так само
непогашеної ним пені в сумі 464,99 долари
США за час прострочення.

Відповідач не оспорював розрахунки
суми боргу, шо виконані позивачем і не
викликають у суду сумнівів в їх
істинності.

Як вбачається з договору застави, її
предмети не перебували у заставі
третіх осіб, а за браком доказів суд
відповідно до ст.ст. 27, 60 ЦПК України
відкидає як не встановлені факти
реєстрації цієї застави у Державному
реєстрі обтяжень рухомого майна,
передання речей у наступну заставу та
можливість їх відчуження відповідачем
на момент звернення на них стягнення.

Таким чином, права позивача як
кредитодавця згідно з ст.ст. 15, 611 ЦК
України підлягають захисту зі
зверненням стягнення в рахунок
погашення боргу за пенею, процентами і
основним боргом в сумі 64 219 грн. 93 коп.,
еквівалентну 8 087.44 доларам США за
офіційним курсом НБУ на час ухвалення
рішення, на предмет застави відповідно
до ст. 591 ЦК України передбаченим ст.ст.
25, 26, З0 Закону України «Про
забезпечення вимог кредиторів та
реєстрацію обтяжень» способом, на
підставі чого за позивачем згідно з
ст.ст. 11, 658 ЦК України визнається право
продати предмет застави, належний на
праві власності відповідачу ОСОБА_1

В той же час, зі змісту поданого
позивачем до суду договору не
вбачається будь- яких істотних умов,
які б вказували відповідно до ст.ст. 628.
638 ЦК України на укладання змішаного
договору з елементами комісії за
визначенням ст. 1011 цього Кодексу, окрім
як комісійної плати. Згідно ст.ст. 202, 203,
509 ЦК України за загальним правилом не
допускається зобов'язання без
відповідної правової підстави його
виникнення, через що недоведеність
позивачем факту надання послуг комісії
виключає нарахування комісійної плати,
яка кредитними відносинами не
передбачена бо єдиною платою за
надання коштів в кредит згідно зі ст. 1048
ЦК України визнаються проценти, а тому
в позові в частині цих вимог належить
відмовити за відсутності згідно ст. 11
ЦК України підстав виникнення права у
позивача.

Крім того, суд відхиляє вимоги про
сплату штрафу за прострочення
виконання дострокового повернення
кредиту з наступних міркувань. Штраф та
пеня за ст. 549 ЦК України визначаються
формами неустойки, маючи характер
забезпечення і природу акцесорного
зобов'язання, і за згодою сторін
відповідно до п. З ст. 611 ЦК України
встановлюються на засадах свободи
договору як вид договірної цивільної
відповідальності. Згідно з ст.ст. 4, 627 ЦК
України свобода договору, у всякому
випадку, обмежується вимогами ст. 61
Конституції України про
неприпустимість притягнення двічі до
цивільної відповідальності за одне й
те саме порушення. Відповідно, за
триваюче порушення Дострокового
повернення кредиту на відповідача не
може покладатися тягар майнових втрат
одночасно і у формі пені, і у формі
штрафу.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові
витрати відносяться на рахунок
відповідача пропорційно частині
задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 217-218, 226 ЦПК України,
суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного
товариства комерційного банку
«Приватбанк» задовільнити частково.

Звернути стягнення на користь
Публічного акціонерною товариства
комерційного банку «Приватбанк» (, м. Дніпропетровськ) на
автомобіль «ВМW 730», 1992 року випуску,
кузов № НОМЕР_3 з державним номерним
знаком НОМЕР_4 в рахунок сплати боргу
ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2) з кредитно-
заставного договору № DNU0A800002750 від
09.04.2008 на суму 64 219 гривні 93 коп.,
еквівалентну 8 087,44 доларів США, шляхом
його продажу без проведення публічних
торгів.

Визнати за Публічним акціонерним
товариством комерційним банком
«Приватбанк» (, м.
Дніпропетровськ) право продажу
автомобілю «ВМW 730», 1992 року випуску,
кузов № НОМЕР_3 з державним номерним
знаком НОМЕР_4 з укладенням договору
купівлі-продажу від імені ОСОБА_1 (ІПН
НОМЕР_2).

Забезпечити виконання цього рішення
передачею автомобіля «ВМW 730», 1992 року
випуску, кузов № НОМЕР_3 з державним
номерним знаком НОМЕР_4 в управління
Публічного акціонерного товариства
комерційного банку «Приватбанк» (, м. Дніпропетровськ) на
період до його реалізації.

Публічному акціонерному товариству
комерційному банку «ПриватБанк» в
іншій частині вимог відмовити.

Стягнути на користь Публічного
акціонерного товариства комерційного
банку «Приватбанк» (, м.
Дніпропетровськ) з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2)
642,20 гривні відшкодування справленого
судового збору та 250 гривень
відшкодування оплачених витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи.

ОСОБА_1 має право подати до
Бабушкінського районного суду м.
Дніпропетровська письмову заяву про
перегляд цього заочного рішення
протягом десяти днів, починаючи з
наступного за днем отримання його
копії

Рішення може бути оскаржене до Судової
палати у цивільних справах
апеляційного суду Дніпропетровської
області шляхом подання через
Бабушкінський районний суд м.
Дніпропетровська апеляційної скарги
протягом десяти днів, починаючи з
наступного за днем його проголошення, а
така само відповідачами - з наступного
за днем постановлення ухвали про
залишення без задоволення заяви про
перегляд заочного рішення.

Суддя: