Справа № 2-3883/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2011 року Рівненський міський суд

під головуванням судді - Ковальова І.М.

при секретарі - Гоменюк О.А.

з участю адвоката - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Комунального підприємства «Рівненське Обласне Бюро технічної інвентаризації» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та витрат на оплату адвокатських послуг,-

встановив:

В судовому засіданні позивач та представник позивача заявлені позовні вимоги повністю підтримали з підстав, викладених у позові. Просять суд позовні вимоги задоволити, поновити ОСОБА_2 на роботі на посаді реєстратора II категорії правового відділу Комунального підприємства «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації»; стягнути з Комунального підприємства «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 31 березня 2011 року по день поновлення на роботі; стягнути з Комунального підприємства «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» на користь ОСОБА_2 понесені витрати на оплату послуг адвоката в розмірі 2000,00 грн. (дві тисячі гривень нуль копійок). Свої вимоги аргументують тим, що звільнення позивача відповідачем проведено всупереч вимогам, які передбачені п.2 ст.40 КЗпП України.

В судовому засіданні представник відповідача заявлені позовні вимоги не визнав, просить суд відмовити у їх задоволенні з підстав, викладених у запереченнях, поданих на позов, покликаючись на ті обставини, що позивача звільнено з роботи у відповідності до вимог п.2 ст.40 КЗпП України у звязку з виявленою невідповідністю працівника виконуваній роботі (неякісне виконання робіт). Позивач не має відповідної юридичної освіти. Крім того, відповідачем направлені заяви до СБУ України та листи до правоохоронних органів для здійснення перевірки з приводу виявлених порушень позивачем по справі. Дані підстави були враховані під час винесення наказу про звільнення позивача з займаної посади.

Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до повного задоволення.

Судом встановлено, що згідно наказу №31-к від 05 березня 2001 року ОСОБА_2 прийнята на посаду інженера І категорії в відділ правової реєстрації майна Рівненського обласного бюро технічної інвентаризації, яке було 29 листопада 2007 року перейменоване в Комунальне підприємство «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації».

26 вересня 2001 року згідно наказу №115-к від 26 вересня 2001 року ОСОБА_2 переведена на посаду завідувача виробничого відділу №5.

01 червня 2004 року згідно наказу №67-к від 01 червня 2004 року ОСОБА_2 переведена на посаду реєстратора в відділ реєстрації прав власності на обєкти нерухомого майна.

Згідно наказу №38-к від 06 квітня 2007 року з 02 квітня 2007 року ОСОБА_2 присвоєна кваліфікація реєстратор II категорії.

Згідно наказу №49-к від ЗО березня 2011 року ОСОБА_2, реєстратора II категорії правового відділу звільнено з ЗО березня 2011 року у звязку з виявленою невідповідністю працівника виконуваній роботі (неякісне виконання робіт) на підставі гі.2 ст.40 КЗпП України.

Підставою для розірвання трудового договору з ОСОБА_2 слугував акт службового розслідування від 30 березня 2011 року та пояснення самої ОСОБА_2

З актом службового розслідування, який став підставою для звільнення ОСОБА_2 не ознайомлена.

Пояснення ж самої ОСОБА_2, які стали підставою для звільнення не містять в собі жодних вказівок чи підтверджень її недостатньої кваліфікації.

Позивачу не пропонувалась відповідачем інша робота та не повідомляв відповідач позивача про те, що на момент її звільнення відсутні будь-які вакантні посади.

Всупереч ст.43 КЗпП України розірвання трудового договору з ОСОБА_2В було здійснене без отримання попередньої згоди профспілкової організації КП Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації.

Ухвалою Рівненського міського суду від 25 червня 2011 року провадження по цивільній справі було зупинено та даний запит на згоду виборчого органу первинної профспілкової організації КП Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації на звільнення ОСОБА_3 з займаної посади.

Рішенням профспілкового комітету №5 від 05 липня 2011 року надано згоду на звільнення позивача з займаної посади.

Суд вважає, що наказ №49-к від ЗО березня 2011 року про звільнення позивача з займаної посади прийнятий з порушенням норм трудового законодавства України, оскільки підстав для звільнення ОСОБА_2, передбачених п.2 ст.40 КЗпП України у відповідача не було, виходячи з наступного.

Відповідно до п.2 ч. 1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: виявленої

невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої, кваліфікації або стану здоров»я, які перешкоджають продовженню даної роботи, а так само в разі відмови у наданні допуску до державної таємниці або скасування допуску до державної таємниці, якщо виконання покладених на нього обовязків вимагає доступу до державної таємниці.

Відповідно до ч.2 ст.40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1,2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Відповідно до п.21 Постанови Верховного Суду України №9 від 06 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді справ про звільнення за п.2 ст.40 КЗпП України суд може визнати правильним припинення трудового договору в тому разі, якщо встановить, що воно проведено на підставі фактичних даних, які підтверджують, що внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров»я (стійкого зниження працездатності) працівник не може належно виконувати покладених на нього трудових обовязків чи їх виконання протипоказано за станом здоров»я або небезпечне для членів трудового колективу чи громадян, яких він обслуговує, і неможливо перевести, за його згодою, на іншу роботу. З цих підстав, зокрема, може бути розірваний трудовий договір з керівником підприємства, установи, організації або підрозділу у звязку з нездатністю забезпечити належну дисципліну праці у відповідній структурі.

Не можна визнати законним звільнення з цих підстав лише з мотивів відсутності спеціальної освіти (диплома), якщо відповідно до чинного законодавства наявність її не є обовязковою умовою виконання роботи, обумовленої трудовим договором. Проте, у випадках, коли згідно з законодавством виконання певної роботи допускається після надання в установленому порядку спеціального права (водій автомобільного та електротранспорту тощо), позбавлення цього права може бути підставою для звільнення працівника з мотивів невідповідності займаній посаді або виконуваній роботі з додержанням ч.2 ст.40 КЗпП.

Висновки атестаційної комісії щодо кваліфікації працівника підлягають оцінці у сукупності з іншими доказами по справі.

Аналізуючи вищевказані норми, по-перше: кожна із цих причин, як підстава для звільнення повинна бути наскільки вагомою, щоб саме вона перешкоджала працівнику належним чином виконувати покладені на неї трудові обовязки; по-друге: не відповідність працівника займаній посаді або виконуваній роботі повинно бути доведено адміністрацією, оскільки вона являється ініціатором звільнення.

Невідповідність займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації може бути підставою для звільнення певного працівника лише тоді, коли адміністрація має фактичні докази того, що саме з цих підстав він не може належним чином виконувати покладені на нього трудові обовязки, і якщо даного працівника не можливо за його згодою перевести на іншу роботу.

Невідповідність займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації може бути визначено за результатами атестації працівника.

Відповідно до ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

В ст.40 КЗпП України дається загальний перелік підстав для звільнення працівників з ініціативи власника або уповноваженого ним органу, які стосуються всіх категорій робітників і службовців, причому цей перелік розширеному тлумаченню не підлягає, оскільки адміністрація може розірвати трудовий договір тільки на підставах передбачених законом.

Що стосується покликання представника відповідача на підставу звільнення позивача, ІНФОРМАЦІЯ_1, що є необхідним для роботи на посаді державного реєстратора, згідно закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» на думку суду не заслуговує на увагу, оскільки як вбачається з досліджених

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеної» прогулу.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника прийняте органом, який розглядає трудовий спір підлягає негайному виконанню.

Як вбачається з дослідженої в судовому засіданні довідки №2072 від 14 липня 2011 року, станом на ЗО березня 2011 року середньомісячна заробітна плата позивача по справі ОСОБА_2 складала 3420,02 грн.

З моменту звільнення позивача по справі по день винесення рішення судом пройшло 3 (три) місяці 15 (п'ятнадцять) днів, судом визнано незаконним звільнення позивача, тому розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 31 березня 2011 року по день поновлення на роботі становить 11970,07 грн. і дана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст.84 ЦПК України витрати повязані з правовою допомогою адвоката або іншого фахівця в галузі права несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється Законом.

Як вбачається з наданої позивачем довідки, за надання правової допомоги нею було сплачено 2000,00 грн.

Оскільки рішення прийнято на користь позивача, адвокат приймав участь у справі, тому позовні вимоги в частині відшкодування витрат за надану правову допомогу підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки позивач при подачі позову до суду звільнена від сплати судового збору, рішення прийнято на її користь, тому судові витрати по справі слід стягнути з відповідача в дохід держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10,60,84,88,212,213,215, 294, 367 ЦПК України, ст.ст.40,43,235 КЗпП України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Комунального підприємства Рівненське Обласне Бюро технічної інвентаризації про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та витрат на правову допомогу задоволити.

Поновити ОСОБА_2 на роботі на посаді реєстратора II категорії правового відділу Комунального підприємства «Рівненське обласне бюро технічної

інвентаризації».

Стягнути з Комунального підприємства «Рівненське обласне бюро технічної

інвентаризації» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 31 березня 2011 року по день поновлення на роботі в розмірі 11970,07 грн. (одинадцять тисяч девятсот сімдесят гривень нуль сім копійок).

В частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць рішення суду допустити до негайного виконання.

Стягнути з Комунального підприємства «Рівненське обласне бюро технічної

інвентаризації» на користь ОСОБА_2 понесені витрати на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн. (дві тисячі гривень нуль копійок).

Стягнути з Комунального підприємства «Рівненське обласне бюро технічної

інвентаризації» судові витрати по справі, а саме державне мито в розмірі 119,70 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в суді в розмірі 120,00 грн. в прибуток держави.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: