РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2011 року

Личаківський районний суд м.
Львова

в складі: головуючого
судді
Леньо С.І

при секретарі
Станько Р.О.

з участю представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові
цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_2, ОСОБА_4 про відшкодування
майнової шкоди, -

в с т а н
о в и в:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з
позовом, в якому просить стягнути з
відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4 майнову
шкоду, а саме вартість демонтованих
ними металевих сходів, в розмірі 17 550
грн.

В обгрунтування своїх вимог позивач
покликається на те, що з 2001 року на
підставі договору дарування він є
власником 63/100 частин житлового будинку
№ 80 по вул. Ковельська у м. Львові, а
відповідач ОСОБА_2 є власником 37/100
частин вказаного будинку. На території
подвір»я знаходились металеві сходи,
які служили входом до приміщень
мезоніну, які у власності позивача.
29.07.2009 року відповідач ОСОБА_4 за
вказівкою своєї дружини ОСОБА_2
демонтував вказані металеві сходи. З
приводу вказаної події ОСОБА_3
звертався до правоохоронних органів,
однак в порушенні кримінальної справи
відносно відповідачів було відмовлено.
Для виготовлення нових сходів позивач
звернувся у приватну фірму, яка
визначила вартість таких в сумі 17 550
грн., яку просить стягнути солідарно з
відповідачів.

У судовому засіданні представник
позивача ОСОБА_1 підтримала позов
повністю та надала аналогічні
пояснення зазначеним в заяві.
Доповнила, що на даний час відповідачі
встановили дерев»яну драбину, через
яку вона має доступ до приміщень
мезоніну. Однак, позивач настоює щоб
сім»я ОСОБА_2 сплатила їм 17 550 грн. для
влаштування нових металевих сходів.
Просить позов задовольнити в повному
обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні
проти позову заперечила та пояснила,
що вона є власником 37/100 частин
житлового будинку № 80 по вул.
Ковельська у м. Львові, а позивач
–власник 63/100 частин цього будинку.
Вхід до приміщень мезоніну будинку
здійснювався через металеві сходи, які
були у користуванні обох сторін,
оскільки вхід здійснювався до
приміщення коридору під літ.2-7, яке є у
їх спільному користуванні. Однак, ці
сходи були в аварійному стані,
розвалювалися, тому її чоловік ОСОБА_4
демонтував сходи, а натомість
відповідачі встановили нові дерев»яні
сходи хорошої якості, якими і надалі
користуються дві сторони і жодних
перешкод у доступі до приміщень
мезоніну позивач немає. Окрім цього,
зазначила, що металеві сходи не
передавалися у власність ОСОБА_3, такі
не зазначені в договорі дарування, тому
відповідачі не порушили майнових прав
позивача і підстави для відшкодування
шкоди відсутні.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання
не з»явився, хоча неодноразово
належним чином повідомлявся судом про
час та місце розгляду справи, причин
неявки не повідомив. За таких обставин
суд вважає за можливе розглянути
справу у його відсутності на підставі
наявних доказів.

Заслухавши пояснення представника
позивача, відповідача ОСОБА_2,
дослідивши матеріали справи, наявні у
справі докази, суд приходить до
висновку, що позов не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 є
власником 63/100 частини житлового
будинку № 80 по вул. Ковельська у м.
Львові на підставі договору дарування
від 21.03.2001 року, у власність позивача
перейшли певні приміщення, в тому числі
приміщення мезоніну під літ. 2-8, 2-9, 2-10,
2-11 (а.с.10,18). Відповідач ОСОБА_2 є
власником 37/100 частин вказаного будинку
на підставі договору дарування від
02.07.2003 року (а.с.19). Згідно
правовстановлюючих документів
приміщення коридору в мезоніні під літ.
2-7 площею 3,2 кв.м., через яке є доступ до
інших приміщень мезоніну, знаходиться
у спільному користуванні обох сторін.

Як вбачається з досліджених в судовому
засіданні матеріалів
інвентаризаційної справи за адресою: м.
Львів, вул. Ковельська, 80, згідно
поверхового плану (а.с.90), позначено
вхід до приміщень мезоніну і сторонами
не оспорюється той факт, що доступ до
мезоніну здійснювався по металевих
сходах встановлених в подвір»ї будинку
через приміщення 2-7.

Згідно постанови про відмову в
порушенні кримінальної справи від
05.03.10р. (а.с.41) правоохоронними органами
було встановлено факт демонтування
металевих сходів відповідачем ОСОБА_4
за погодженням з ОСОБА_2, що визнається
сторонами у справі. Крім цього, однією з
підстав для відмови у порушенні
кримінальної справи за ознаками
злочину передбаченого ст. 185 КК України
(крадіжка) стало те, що металева драбина
не знаходилась у власності сім»ї
ОСОБА_3.

У відповідності до ст. 1166 ч.1 ЦК України
майнова шкода, завдана неправомірними
рішеннями, діями чи бездіяльністю
особистим немайновим правам фізичної
або юридичної особи, а також шкода,
завдана майну фізичної або юридичної
особи, відшкодовується в повному
обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна
сторона зобов’язана довести ті
обставини, на які вона посилається як
на підставу своїх вимог і заперечень.
Докази подаються сторонами та іншими
особами, які беруть участь у справі.
Доказування не може ґрунтуватися на
припущеннях.

Як встановлено в судовому засіданні
металеві сходи, які вели до приміщень
мезоніну, згідно правовстановлюючих
документів не перебували у власності
позивача як одна із конструктивних
елементів житлового будинку. Ці сходи
вели до приміщення коридору під літ. 2-7,
що знаходиться у спільному
користуванні двох сторін. На даний час
відповідачами встановлено дерев»яні
сходи, якими користуються як їх сім»я
так і сім»я ОСОБА_3, жодних перешкод у
доступі до мезоніну у позивача немає,
що не заперечила його представник.
Відтак права ОСОБА_3 не порушені,
майнової шкоди йому не завдано. Таким
чином, у суду відсутні правові підстави
для стягнення з відповідачів вартості
сходів на користь позивача.

Окрім цього, ОСОБА_3 не поніс жодних
витрат на встановлення нових сходів, а
подана ним калькуляція (а.с.9) не є
належним та допустимим доказом у
справі, оскільки така не встановлює
вартість саме тих сходів, які були
демонтовані.

З огляду на викладене, дослідивши
достовірність пояснень сторін та
докази у справі, суд приходить до
переконливого висновку про
безпідставність позову та відмовляє в
його задоволенні.

Керуючись ст.ст.
3,10,11,60,61,88,209,212-215,218 ЦПК України, ст.ст. 15,
16, 1166 ч.1 ЦК України, суд, -

в и р і ш
и в:

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про
відшкодування майнової шкоди та
стягнення з відповідачів вартості
металевих сходів в сумі 17 550 грн.
–відмовити.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Личаківський районний суд м. Львова
шляхом подачі апеляційної скарги в
порядку та строки передбачені ст. ст.
294,296 ЦПК України.

Суддя:

Леньо С.І