Справа № 22-ц-2485/11 Головуючий у І інстанції Ковалевська Л.М.
Категорія 36 Доповідач у 2 інстанції Поліщук М.А.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

4 квітня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Поліщука М.А..

суддів: Малорода О.І., Голуб С.І.

при секретарі: Вішик О.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11 січня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, Фастівської районної державної нотаріальної контори, треті особи без самостійних вимог: ОСОБА_4, Малополовецька сільська рада, Фастівський районний відділ земельних ресурсів, Фастівська районна державна адміністрація, Перша Київська обласна державна нотаріальна контора про визнання недійсними: свідоцтв про право на спадщину, державних актів на право власності на землю, записів у сертифікатах на право на земельну частку(пай), визнання права власності, визнання спадщини такою, що не була прийнята спадкоємцями, усунення від права на спадкування.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які беруть участь у розгляді справи, перевіривши матеріали цивільної справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А:

В квітні 2010 року ОСОБА_3 звернувся в суд із вказаним позовом, який в ході розгляду справи уточнив та доповнив, і просив визнати недійсними: свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 і ОСОБА_6, видані на ім.»я ОСОБА_2, записи у сертифікатах на право на земельну частку(пай), що були видані на ім.»я ОСОБА_5 і ОСОБА_6 в тій частині, що право на земельну частку(пай) було передано ОСОБА_2, державні акти на право власності на земельні ділянки, видані на ім.»я ОСОБА_2; усунути відповідача від права на спадкування після ОСОБА_6; визнати за позивачем в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, розташований в АДРЕСА_1, право власності на земельну частку(пай), яка належала ОСОБА_5 і право власності на земельну частку(пай), яка належала ОСОБА_6.

Позовні вимоги обґрунтовував тим, що він є спадкоємцем після смерті свого батька ОСОБА_7 і своєї баби - ОСОБА_6, проте його право на спадкування майна порушене діями відповідача ОСОБА_2, який з порушенням вимог закону отримав оспорювані свідоцтва про право на спадщину, державні акти на право власності на землю. Позивач доказував, що після ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідач з порушенням встановленого законом строку звернувся в нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, не повідомив нотаріуса про інших спадкоємців -ОСОБА_6 -дружину, ОСОБА_7 -сина. При видачі свідоцтва про право на спадщину на ім.'я відповідача не враховано, що житловий будинок є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_5 і ОСОБА_6, що спадщину прийняли ОСОБА_6 і ОСОБА_7, які проживали у спадковому будинку. Державні акти на право власності на землю на ім.'я відповідача є недійсними, так як відповідач не є спадкоємцем після смерті ОСОБА_5 і не прийняв спадщини після нього, земельні ділянки не перебували у користуванні відповідача, не передавались йому в порядку приватизації і він станом на 1994 рік не проживав у селі Малополовецьке.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11 січня 2011 року позов задоволено частково.

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом після ОСОБА_5, що було видане на ім.'я ОСОБА_2 Фастівською районною державною нотаріальною конторою 18.01.2002 року за реєстровим№92.

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом після ОСОБА_5, що було видане на ім.'я ОСОБА_2 Фастівською районною державною нотаріальною конторою 3.12.2003 року за реєстровим№4148.

Визнано недійсним запис у сертифікаті на право на земельну частку(пай), що виданий на ім.»я ОСОБА_5 грудня місяця 1996 року Фастівською районною державною адміністрацією в графі: «Зміни, які вносяться до сертифікату у зв'язку з передачею права на земельну частку(пай)» в частині запису від 26 лютого 2002 року яким право на земельну частку(пай) передано ОСОБА_2.

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серіх НОМЕР_1, що виданий на ім.'я ОСОБА_2 22.11.2007року, розмір ділянки -0,25га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення -обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд.

Визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серіх НОМЕР_2, що виданий на ім.'я ОСОБА_2 22.11.2007року, розмір ділянки -0,5072га, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, цільове призначення -ведення особистого селянського господарства.

Визнано недійсним запис у сертифікаті на право на земельну частку(пай), що виданий на ім.'я ОСОБА_6 грудня місяця 1996 року Фастівською районною державною адміністрацією в графі: «Зміни, які вносяться до сертифікату у зв'язку з передачею права на земельну частку(пай)» в частині запису від 24 грудня 2009 року яким право на земельну частку(пай) передано ОСОБА_2.

Визнано за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом на 5/8 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за законом на 3/4 частин земельної частки(паю) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Нове життя» Малополовецької сільської ради Фастівського району Київської області розміром 2,7 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), належного померлому ОСОБА_5 на підставі сертифікату серії НОМЕР_3, виданого Фастівською районною державною адміністрацією в грудні 1996року.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення і неправильне застосування норм матеріального права.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду в частині відмови в позові скасувати, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі, в іншій частині рішення суду залишити без змін, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку задовольнити апеляційну скаргу ОСОБА_2 і відхилити апеляційну скаргу ОСОБА_3 із наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд виходив із того, що оспорювані свідоцтва про право на спадщину за законом після ОСОБА_5, видані на ім.'я ОСОБА_2, порушують право на спадкування ОСОБА_6 і ОСОБА_7, що в подальшому призвело до порушення прав на спадкування позивача за правом представлення, оскільки після смерті спадкодавця ОСОБА_5 в порядку ст.529 ЦК України (в редакції 1963 року) спадщину крім відповідача також прийняли дружина спадкодавця ОСОБА_6 і батько позивача -ОСОБА_7

Крім цього, подані відповідачем докази не підтверджують прийняття ним спадщини після смерті його батька ОСОБА_5 Державні акти на право власності на землю, видані на ім.'я ОСОБА_2 видані на підставі рішення Малополовецької сільської ради, яке сільською радою не приймалось, порушують права позивача, так як він не може в порядку спадкування отримати право користування вказаними земельними ділянками.

Проте погодитись із вказаними висновками суду не можна, оскільки вони не відповідають обставинам справи, судом неправильно застосовано і порушено норми матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено наступні обставини справи, які не оспорюються.

3 листопада 2000 року помер ОСОБА_5 і після його смерті відкрилась спадщина за законом на спадкове майно, яке складається із житлового будинку№107 по вул.Червоноармійська в с.Малополовецьке Фастівського району та земельної частки(паю) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Нове життя»розміром 2,7 в умовних кадастрових гектарах.

Спадкоємцями за законом першої черги були: ОСОБА_2 - син, ОСОБА_7 -син, ОСОБА_6 -дружина померлого.

18.01.2002 року на ім.'я ОСОБА_2 державним нотаріусом Фастівської державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину, згідно якого він є спадкоємцем майна ОСОБА_5, яке складається із права на земельну частку(пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Нове життя»розміром 2,7 в умовних кадастрових гектарах.

3.12.2003 року на ім.'я ОСОБА_2 державним нотаріусом Фастівської державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину, згідно якого він є спадкоємцем майна ОСОБА_5, яке складається із жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_7 -батько позивача і після його смерті відкрилась спадщина за законом на спадкове майно, яке складається із автомобіля марки «М-412»та грошових вкладів з відповідними відсотками.

8.06.2002 року державним нотаріусом 5-ї Київської державної нотаріальної контори видано свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого спадкоємцями майна ОСОБА_7 є в рівних долях кожен: його діти -ОСОБА_4 та ОСОБА_3, спадкове майно складається із автомобіля марки «М-412»та грошових вкладів з відповідними відсотками ( том1 а.с.195).

22.11.2007 року на ім.'я ОСОБА_2 видано державний акт на право власності на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,25га, розташовану в АДРЕСА_1 і державний акт на право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,5072га, розташовану в АДРЕСА_1 (том 2 а.с.23,24).

ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_6 і після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається із земельної частки(паю) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Нове життя»розміром 2,7 в умовних кадастрових гектарах та грошових внесків з належними відсотками та компенсаційними виплатами.

Спадкоємцями першої черги за законом після її смерті є ОСОБА_2 -син та ОСОБА_3 і ОСОБА_3 -внуки за правом представлення.

Відповідно до ст.1269 ЦК України ОСОБА_3 і ОСОБА_2 в установлений законом строк звернулись до нотаріальної контори і отримали свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_6, згідно яких за кожним із них визнано право на 1/2 частку спадкового майна, оскільки інший спадкоємець ОСОБА_4 відмовився від спадщини на користь свого брата ОСОБА_3

При апеляційному розгляді встановлено невідповідність висновків суду обставинам справи і неправильне застосування норм матеріального права.

Висновок суду першої інстанції про те, що про порушення своїх спадкових прав і інтересів оскаржуваними свідоцтвами про право на спадщину позивач дізнався з відповіді Фастівської міської державної нотаріальної контори від 3.11.2009 року при оформленні спадщини в Першій Київській обласній державній нотаріальній конторі, а тому не підлягають застосуванню вимоги закону про сплив строків позовної давності не можна визнати обґрунтованим.

Як вбачається із матеріалів справи після смерті свого батька ОСОБА_7 позивач звернувся в 5-ту Київську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини і 8 червня 2002 року отримав свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_7, в якому зазначено обсяг спадкового майна.

Відповідно до ст.76 ЦК Української РСР (в редакції 1963року), чинної на час спадкування після смерті ОСОБА_5 та отримання відповідачем свідоцтв про право на спадщину у вигляді жилого будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 та земельної частки(паю), перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права.

Вказані обставини свідчать, що за змістом ст.76 ЦК Української РСР (в редакції 1963року) право на позов у позивача виникло з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, тобто з 8 червня 2002 року - дня видачі на його ім.'я свідоцтва про право на спадщину після смерті свого батька ОСОБА_7, який за твердженням позивача успадкував частину майна після смерті ОСОБА_5.

Оскільки із вказаним позовом позивач звернувся в суд у квітні 2010 року і до пред'явлення позову закінчився строк позовної давності, то підлягали застосуванню положення ст.ст.71,75,80 ЦК України ( в редакції 1963 року) щодо відмови в частині позову про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину і запису у сертифікату на право на земельну частку(пай), визнання права власності на спадкове майно з підстав закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову незалежно від заяви сторони у спорі.

Не відповідає вимогам закону і рішення суду в іншій частині позовних вимог.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Колегія суддів приходить до висновку, що в частині позовних вимог про визнання недійсними державних актів на право власності на землю на ім.'я ОСОБА_2 права позивача не є порушеними.

Вбачається, що право на спадкування за правом представлення відповідно до ст.1266 ЦК України після смерті ОСОБА_6 позивач використав і отримав свідоцтва на спадщину на спадкове майно -1/2 частину земельної частки(паю) та грошових вкладів. Права на спадкування майна після смерті ОСОБА_5, до складу якого входить жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в АДРЕСА_1 та земельна частка(пай) позивач немає.

Висновки суду про те, що після смерті ОСОБА_5 спадщину відповідно до ст.529 ЦК України ( в редакції 1963 року) успадкували ОСОБА_6 -дружина спадкодавця та ОСОБА_7 -син спадкодавця не ґрунтуються на належних доказах.

Відповідно до ст.549 ЦК України ( в редакції 1963 року) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1)якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Вбачається, що ОСОБА_7 дій, які свідчать про прийняття спадщини, відповідно до ст.549 ЦК України ( в редакції 1963 року) не вчинив. Доказів фактичного вступу ним в управління або володіння спадковим майном матеріали справи не містять.

Відповідно до п.128 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Міністерством юстиції України 7 липня 1994 року №152/361 ) з подальшими змінами та доповненнями) у разі смерті одного з подружжя свідоцтво про право власності на частку в їх спільному майні видається державним нотаріусом на підставі письмової заяви другого з подружжя з наступним повідомленням спадкоємців померлого, які прийняли спадщину. Таке свідоцтво може бути видане на половину спільного майна.

Інший спадкоємець після смерті ОСОБА_5 -ОСОБА_6 з відповідною заявою у встановлений законом строк для прийняття спадщини до державного нотаріуса не зверталась.

Згідно ч.2 ст.553 ЦК України ( в редакції 1963 року) вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу).

Оскільки при апеляційному розгляді встановлено, що суд першої інстанції в частині позовних вимог про визнання недійсними: свідоцтв про право на спадщину, державних актів на право власності на землю, записів у сертифікатах на право на земельну частку(пай), визнання права власності на спадкове майно зробив висновки, які не відповідають обставинам справи, неправильно застосував норми матеріального права, рішення суду відповідно до ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення, яким в задоволенні позову в цій частині відмовити з підстав закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову і за необґрунтованістю позовних вимог.

В іншій частині рішення суду про відмову в задоволенні позовних вимог є законним і обґрунтованим і підстав для його скасування при апеляційному розгляді не встановлено.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 про неправильне застосування норм матеріального і процесуального права в частині відмови судом в задоволенні позовних вимог про усунення від права на спадкування не заслуговують на увагу. Рішення суду в цій частині ґрунтується на доказах і відповідає вимогам закону.

Керуючись ст. ст. 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити, а апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11 січня 2011 року в частині позовних вимог про визнання недійсними: свідоцтв про право на спадщину, державних актів на право власності на землю, записів у сертифікатах на право на земельну частку(пай), визнання права власності на спадкове майно скасувати і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні вказаних позовних вимог відмовити.

В іншій частині рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від

11 січня 2011 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді