Справа №22-ц-1186/11Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Категорія26Доповідач у 2 інстанціїБерезовенко
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

02 лютого 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Сержанюка А.С.,

суддів: Березовенко Р.В., Фінагєєва В.О.,

при секретарі: Хворостяній А.М.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Богуславського районного суду Київської області від 12 жовтня 2010 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2010 року позивач звернувся до суду з даним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на його користь 4054 грн. 00 коп., посилаючись на те, що 14.03.2009 року він позичив відповідачу по даній справі строком до 24.03.2009 року гроші в сумі 600 грн. На підтвердження укладеного договору позики відповідач надав власноручну розписку, однак у встановлений договором строк відповідач борг не повернув. Враховуючи невиконання грошового зобов»язання відповідачем вчасно, просив також стягнути індекс інфляції та 3% річних.

Рішенням Богуславського районного суду Київської області від 12 жовтня 2010 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, заборгованість за договором позики три тисячі вісімсот тридцять чотири гривні (3834 грн.), 120 грн. витрат, пов'язаних з оплатою інформаційно-технічного забезпечення розгляду даної справи в суді, 100 гривень витрат за надання юридичної допомоги, які позивач сплатив при подачі позовної заяви до суду.

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову в позові, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві такуж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, яка посвідчує передання позикодавцем визначеної суми.

Згідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановленні договором.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

В судовому засіданні встановлено, що 14.03.2009 року позивач позичив відповідачу гроші в сумі 600 грн. строком до 24.03.2009 року. На підтвердження укладеного договору позики відповідач надав написану власноручно розписку. У визначений строк відповідач борг не повернув.

Задовольняючи позовні вимоги в повному обсязі суд першої інстанції вважав їх повністю доведеними та обгрунтованими, та стягнув з відповідача на користь позивача заборгованість за договором позики в розмірі 3834 грн., не перевіривши при цьому розрахунки позивача та не мотивувавши свої висновки в рішенні суду, щодо кожної суми окремо.

З такими висновками суду повністю колегія суддів погодитися не можна.

Що стосується позовних вимог щодо стягнення суми боргу в розмірі 600 грн., 120 грн. витрат на ІТЗ та 100 грн. витрат на правову допомогу, то колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо їх доведеності та обгрунтованості.

Що ж стосується позовних вимог щодо стягнення індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми, то на думку колегії суддів, позивач не довів належними та допустимими доказами їх розмір і не надав детальний розрахунок, в той час як відповідач в своїй апеляційній скарзі на підтвердження своїх доводів надав детальний розрахунок, з яким колегія суддів погоджується і вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача за період з 29 березня 2009 року по 30 липня 2010 року індекс інфляції в розмірі 64 грн.80 коп. та 3% річних в розмірі 24 грн. В іншій частині заявлених вимог слід відмовити за їх недоведеністю.

Враховуючи, що висновки суду І інстанції не відповідають обставинам справи та судом неправильно застосовані норми матеріального права, колегія суддів на підставі ст. 309 ЦПК України прийшла до висновку про необхідність скасування рішення суду І інстанції і ухвалення нового рішення про задоволення позову частково.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Богуславського районного суду Київської області від 12 жовтня 2010 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_2, жителя ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_3 600 (шістьсот) грн. в рахунок погашення боргу, 24 ( двадцять чотирі) грн. 3% річних від простроченої суми, 64 (шістьдесят чотирі) грн. 80 коп індекс інфляції за весь час прострочення, 120 ( сто двадцять) грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення та 100 (сто) грн. витрат на правову допомогу, а всього 908 ( дев»ятьсот вісім) грн. 80 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: