Справа № 2-5307/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

8 серпня 2011 року

Жовтневий районний суд
м.Дніпропетровська

у складі: головуючого судді
Трещова В.В.,

при
секретарі Горбатенко Д.К.,

за участю позивача та представника
відповідача розглянувши у відкритому
судовому засіданні в
м.Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до товариства з
обмеженою відповідальністю «Фірма
Металург», ОСОБА_2 про відшкодування
майнової та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В

ОСОБА_1 звернувся з позовом до
Товариства з обмеженою
відповідальністю «Фірма Металург»та
ОСОБА_2 про відшкодування майнової та
моральної шкоди завданої внаслідок
дорожньо-транспортної пригоди, в
обґрунтування якої зазначив, що з вини
Відповідача-2 відбулася ДТП, якою
спричинено майнову та моральну шкоду
Позивачу, тому Позивач просив стягнути
з Відповідача-1 8 447, 61 грн. матеріальної
шкоди та 3000 грн. моральної шкоди з
Відповідача-2.

В судовому засіданні Позивач підтримав
позовні вимоги, просив позов
задовольнити в повному обсязі.

Відповідач-1 та Третя особа в судове
засідання не з’явилися. Про час та
місце розгляду справи були
повідомлений належним чином.

Відповідач-2 ОСОБА_2 проти позову
заперечував, вказуючи на те, що
оскільки перебував в трудових
відносинах з Відповідачем-1, не повинен
відповідати за завдану шкоду внаслідок
ДТП.

Вислухавши пояснення сторін,
дослідивши матеріали справи, суд
приходить до висновку щодо
необхідності часткового задоволення
позовних вимог виходячи із наступного.

Судом встановлено, що 18.02.2009 року о 15
годині 30 хвилин Відповідач-2, керуючи
автомобілем НОМЕР_1, виїжджаючи з двору
на вул.Чернишевського в
м.Дніпропетровську, перед початком
руху не переконався в безпеці маневру,
внаслідок чого скоїв зіткнення з
автомобілем НОМЕР_2, який належав
Позивачу на праві власності, згідно
Свідоцтва про реєстрацію
транспортного засобу РСА №277379, чим
порушив п.п. 10.1, 10.2 Правил дорожнього
руху України.

Постановою Бабушкінського районного
суду м.Дніпропетровська від 11.03.2009
№3-1233/09 Відповідача-2 визнано винним в
скоєнні адміністративного
правопорушення передбаченого ст. 124
КУпАП та накладено на нього
адміністративне стягнення у вигляді
штрафу в розмірі 340 грн. Вказана
постанова Відповідачем-2 не
оскаржувалась та вступила в законну
силу. Таким чином, дорожньо-транспортна
пригода сталася з вини Відповідача-2,
який керував автомобілем на підставі
доручення.

Відповідно до вимог ст.ст. 1166, 1187, 1188 ЦК
України майнова шкода відшкодовується
в повному обсязі особою, яка її завдала,
за умови, що дії останньої були
неправомірними, між ними і шкодою є
безпосередній причинний та є вина
зазначеної особи, а коли це було
наслідком дії джерела підвищеної
небезпеки, незалежно від наявності
вини

Шкода, завдана джерелом підвищеної
небезпеки, відшкодовується особою, яка
на відповідній правовій підставі
(право власності, інше речове право,
договір підряду, оренди тощо) володіє
транспортним засобом, механізмом,
іншим об’єктом, використання,
зберігання або утримання якого створює
підвищену небезпеку. Відтак, під
володільцем джерела підвищеної
небезпеки розуміється юридична особа
або громадянин, що здійснюють
експлуатацію джерела підвищеної
небезпеки в силу права власності,
повного господарського відання,
оперативного управління або з інших
підстав (договору оренди, довіреності
тощо). В судовому Засіданні
встановлено, що ОСОБА_2 керував
автомобілем НОМЕР_1 на підставі
довіреності.

Згідно вимог ч.1 ст.1172 ЦК
україни юридична або фізична особа
відшкодовує шкоду, завдану їхнім
працівником під час виконання ним
своїх трудових (службових) обов'язків.

Матеріалами справи підтверджено, що в
момент вчинення дорожньо-транспортної
пригоди ОСОБА_2 знаходився у трудових
відносинах із власником транспортного
засобу, яким керував –ТОВ «Фірма
Металург», відтак за приписами ч.1 ст.1172,
ст. 1187 ЦК України не має нести
відповідальність за шкоду завдану
Позивачу.

Згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір
збитків, що підлягають відшкодуванню
потерпілому, визначається відповідно
до реальної вартості втраченого майна
на момент розгляду справи або
виконання робіт, необхідних для
відновлення пошкодження речі.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України
збитками є втрати, яких особа зазнала у
зв’язку зі знищенням та пошкодженням
речі, а також витрати, які особа зробила
або мусить зробити для відновлення
свого порушеного права.

Судом встановлено, що матеріальні
збитки завдані Позивачеві в результаті
пошкодження його автомобіля, в
результаті дорожньо-транспортної
пригоди, склали 12 113, 75 грн., що
підтверджується Звітом № 08/04/09-К,
складеним 08.04.2009.

Враховуючи те, що транспортний засіб
Позивача було застраховано згідно
Договору добровільного страхування
наземних транспортних засобів №202-0956/08
ДНФ від 07.10.2008, згідно якого Філією АСТ
«Вексель»у місті Дніпропетровську
Позивачу було відшкодовано 4 266, 14 грн.,
розмір матеріальної шкоди, що підлягає
стягненню на користь Позивача
становить 8 447, 61 грн.

Оцінюючи позовні вимоги в частині
стягнення з Відповідача-2 3000 гривень
моральної шкоди, суд приходить до
висновку щодо відсутності
обґрунтованих підстав для їх
задоволення виходячи із наступного.

Згідно вимог ч.1 ст.1172 ЦК україни
юридична або фізична особа
відшкодовує шкоду, завдану їхнім
працівником під час виконання ним
своїх трудових (службових) обов'язків.
Таким чином, відповідальність за
завдану в даному випадку моральну
шкоду повинно також нести ТОВ «Фірма
Металург», з яким ОСОБА_2 знаходився у
трудових відносинах , оскільки шкода
була спричинена саме при виконанні ним
своїх трудових обов’язків.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 11 ЦПК
України суд розглядає цивільні справи
не інакше як за зверненням фізичних чи
юридичних осіб, поданим відповідно до
цього Кодексу, в межах заявлених ними
вимог і на підставі доказів сторін та
інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, оскільки вимоги про
стягнення з ТОВ «Фірма Металург»
моральної шкоди заявлено не було, суд
не має підстав для виходу за межі
позовних вимог, у задоволенні даної
вимоги до ОСОБА_2 слід відмовити.

Судові витрати підлягають
відшкодуванню пропорційно задоволеним
вимогам.

На підставі викладеного, керуючись ст.
215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Фірма Металург», на
користь ОСОБА_1 8447 гривен 61 копійку.

Стягнути з товариства з обмеженою
відповідальністю «Фірма Металург», на
користь ОСОБА_1 204 гривні 48 копійок
судових витрат.

В задоволенні іншої частини позову
відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в
порядку передбаченому ст. 223 ЦПК
України.

Рішення суду може бути оскаржено
протягом 10 днів з дня його проголошення
шляхом подання апеляційної скарги до
Апеляційного суду Дніпропетровської
області через Жовтневий районний суд
м.Дніпропетровська .

Головуючий: суддя