Справа №2-612/11
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2011 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого - судді Резнік Ю.В. при секретарі Шевчук В.П..

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Умань справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі продажу дійсним та визнання права власності на придбане майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом в якому відповідачем вказана його мати - ОСОБА_2. про визнання договору купівлі продажу дійсним та визнання права власності на придбане майно. В позові в обгрнтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло № 3654 від 30.06.1994 року йому і його матері ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності в рівних частинах по 'А належить квартира АДРЕСА_1. В лютому 2009 року між ними було укладено усний договір про те, що відповідачка продасть мені її частину квартири. В той час ринкова вартість квартири складала приблизно 10 тис. доларів США. В присутності свідків він передав ОСОБА_2 гроші в сумі 5 000 дол. США за 'А частини квартири. ОСОБА_2 написала власно розписку про отримання відповідних коштів і пообіцяла, що приїде через неділю і договір вони посвідчать у нотаріуса, посилаючись на те, що у неї не має паспорта і питання його отримання вона мала вирішити в м. Київ. З її слів в той час вона проживала в м. Київ. Після цього він її більше не бачив. Оскільки вони з відповідачкою домовились щодо усіх істотних умов договору, то позивач з посиланням на ст. 328 та ч. 2 ст. 220 ЦК України просить суд визнати договір купівлі - продажу !/г частини квартири дійсним та визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_2.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав і при цьому в своїх поясненнях він давав не послідовні покази з приводу того, який саме договір укладався між сторонами 26 лютого 2009 року( чи позики, чи купівлі продажу) і відповідно не пояснив суду по яких саме істотних умовах і якого саме договору між ним і відповідачем було досягнуто домовленість.

Відповідач в судове засідання не з»вилася, при цьому вона повідомлялась про наявність відповідної цивільної справи у провадження Уманського міськрайонного суду Черкаської області через газету «Урядовий кур»єр». Позивач в позовній заяві і в суді вказував, що місце проживання (перебування) відповідачки йому не відоме при цьому будь-яких доказів про тривалу відсутність ОСОБА_3 за останнім відомим її місцем (проживання ) в суд не надав.

Зі згоди позивача суд ухвалює судове рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Вивчивши і дослідивши матеріали справи, беручи до уваги процесуальну позицію позивача, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до даних технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_2 - власниками квартири є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 ( паспорт складено 09.02.2011 року - а.с. 12-14). Свідоцтво про право власності або витяг з відповідного державного реєстру нерухомості на квартиру до матеріалів справи не надавався. Надана позивачем ксерокопія свідоцтва про право власності (а.с. 8), яке є додатком №10 до Положення про порядок передачі квартир у власність громадян № 3654 - є не читабельною і сам позивач в судовому засіданні не надав для огляду оригінал і не зміг зачитати дані відображені в ньому.

В розписці від 26.02.2009 року вказано, що ОСОБА_2 отримала від свого сина ОСОБА_4 5 000 дол. США за '/2 частину квартири АДРЕСА_3. Вказана розписка в т.ч. підписана ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ( із вказанням їх паспортних даних).

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7, кожен окремо, підтвердили факт передачі 26.02.2009 року ( після смерті діда) відповідачу ОСОБА_2 позивачем (їх другом) ОСОБА_1 5 000 дол. США, при цьому з приводу домовленості і підстав передачі відповідних коштів давали суперечливі покази ( ОСОБА_6 вказував, що кошти передавалась за купівлю - продаж квартири, а ОСОБА_5 вказував - що це була позика ). Вони підтвердили, що підписи на розписці їх і ОСОБА_2 підписувала розписку особисто в їх присутності.

Відповідно до вимог ст. 220 ЦК України та п. 4 Постанови Пленуму ВСУ „ Про судову практику в справах про визнання угод недійсними", якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

В силу ст. 328 ЦК України право власності здобувається на підставах, не заборонені законом, зокрема з угод. Право власності вважається здобутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом

На підставі ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Ст. ст. 319, 321 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном за власним розсудом. Право власності є непорушним.

Згідно з положеннями ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона ( продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні ( покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Згідно з вимогами ч. 2 ст. 693 ЦК України, якщо продавець, який отримав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати.

Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.І ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти ) у строк і в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст.. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення та якими доказами вони підтверджуються.

Суду взагалі не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що позивач і відповідач домовились між собою щодо усіх істотних умов договору купівлі-продажу, що б підтверджувалось письмовими доказами.

Відповідно до вимог ч. З ст. 10, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

На позивача покладений обов'язок довести в суді ті обставини, що позивач уповноважений звертатися до суду з відповідним позовом і відповідно, що є підстави до застосування до спірних правовідносин відповідних положень цивільного законодавства України. Тобто, відповідно до вимог ст.. 10 ЦПК України - позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст. 57-59 ЦПК України, зазначені ним обставини. Однак таких доказів він не надав і не ставив питання в судовому засіданні про їх витребування.

Таким чином, при викладених обставинах, у зв'язку з тим, що позивач не довів тих обставин, на які він посилається в своїй позовній заяві -позов не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. ЦК України, ст.ст. 15, 57-60, 208, 212-218 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі продажу дійсним та визнання права власності на придбане майно.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги, а особами, які беруть участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий Ю.В.Резнік