РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 2-228/11

провадження у справі № 2/347/11

31 березня 2011 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого судді Михайловської А.В.,

при секретарі Ковальовій З.С.,

сторони по справі:

позивач Новоград-Волинський міжрайонний прокурор в інтересах ОСОБА_1,

відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5,

співвідповідач Новоград-Волинська КЕЧ району,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Новоград-Волинський матеріали справи за позовом Новоград-Волинського міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_5 та Новоград-Волинської КЕЧ району про скасування свідоцтва про право власності від 05.05.1999 року та визнання недійсним договорів купівлі продажу від 13.05.1999 року, 19.07.2003 року, договору дарування від 11.05.2004 року,

встановив:

Новоград-Волинський міжрайпрокурор звернувся до Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області із первинним позовом в інтересах ОСОБА_1 27.11.2008 року (а.с.1-2 том 1).

26.03.2010 року, у порядку усунення недоліків, у адресу суду від Новоград-Волинського міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_1 була подана нова позовна заява у якій просив: скасувати свідоцтво про право власності на житло від 05.05.1999 року, видане Новоград-Волинською КЕЧ району на імя ОСОБА_2, про належність йому на праві власності квартири АДРЕСА_1 (вул. Житомирська, 79); визнати недійсними договори купівлі продажу зазначеної квартири від 13.05.1999 року, за яким ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_3 купила її, та від 19.07.2003 року, за яким ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_4 купив її, та визнати недійсним договір дарування вказаної квартири, за яким ОСОБА_4 подарував, а ОСОБА_5 прийняла її в дар (а.с.189-192 том 1).

Ухвалами суду до участі по справі залучено: 27.01.2011 року правонаступника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_7, 15.02.2011 року в якості співвідповідача Новоград-Волинську КЕЧ району.

Ухвалою суду провадження у справі до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі продажу від 13.05.1999 року, згідно якого останній продав, а ОСОБА_3 купила квартиру АДРЕСА_2, закрито.

У судовому засіданні прокурор та ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали у повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві, що надійшла до суду 26.03.2010 року, які просили задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2, згідно копії актового запису про смерть № 6 (а.с.127 том 2) помер 28.01.2008 року, правонаступників не встановлено так, як відповідно до відповіді Новоград-Волинської державної нотаріальної контори Житомирської області за вих. № 1742 від 18.11.2010 року на запит суду (а.с.43,44 том 2) спадкова справа після його смерті не заводилася.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_6 у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені у відповідності до вимог ст. ст. 74, 76 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомили, заяв-клопотань про відкладення розгляду справи від останніх не надходили, проте від відповідачки ОСОБА_3 факсом надійшла заява у якій остання просить справу розглядати у її відсутності, а тому суд, з урахуванням думок учасників процесу, ухвалив за можливе розглянути справу у їх відсутності.

Відповідачка ОСОБА_5 та її представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили відмовити у їх задоволенні.

Представники Новоград-Волинської КЕЧ району позовні вимоги, предявлені до Новоград-Волинської КЕЧ району, визнали, не заперечували проти задоволення позову у цій частині.

Вислухавши прокурора Лівіну В.О., відповідача ОСОБА_5, її представника ОСОБА_8, представників Новоград-Волинської КЕЧ району ОСОБА_9 та ОСОБА_10, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 08.05.1973 року ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, та 22.02.1983 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, були прописані (постійно) у АДРЕСА_3, що стверджується копією по квартирної картки (а.с.11 том 1 та а.с.8 том 2).

У свою чергу, у АДРЕСА_4 були прописані (постійно) 03.09.1985 року ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3, та 24.07.1986 року ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_4, які є батьками ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_6, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, зокрема позивача по справі, що слідує з копії по квартирної картки (а.с. 10 том 1 та а.с.8 том 2).

Згідно копії рішення Новоград-Волинського міського народного суду Житомирської області від 19.04.1990 року ОСОБА_12 позбавили батьківських прав відносно її дітей ОСОБА_14, ОСОБА_15 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.4-5 том 1).

Рішенням виконавчого комітету Богунської районної Ради народних депутаті м. Житомир від 21.08.1991 року за № 218 ОСОБА_1 вирішено направити у дитячий будинок с. Денеши (а.с.6 том 1).

Із копії листа начальника Управління освіти Житомирської обласної державної адміністрації за вих. № 5-130 від 08.02.1995 року слідує, що вихованці дошкільного відділення Радомишльської школи-інтернату для дітей сиріт, зокрема: ОСОБА_1 та інші, на підставі рішення обласної медико-педагогічної комісії №№ 9, 10, 14 від 11.01.1995 року, були переведені до Бердичівської спеціальної школи-інтернату для дітей сиріт (а.с.7 том 1).

Відповідно до копії довідки Бердичівського професійного будівельного ліцею за № 176 ОСОБА_1 у період з 01.09.2006 року по 30.06.2008 року навчався на очному відділенні (а.с.8 том 1).

За захистом свої прав ОСОБА_1 звернувся до Новоград-Волинського міжрайонного прокурора 19.08.2008 року, що випливає з копії його пояснень від 19.08.2008 року (а.с.3 том 1).

У свій час, 01.09.1992 року ОСОБА_11, до членів сімї якої входив син ОСОБА_2, видано ордер № 162 на АДРЕСА_5, загальною площею 16,5 кв.м., що слідує з його копії (а.с.12 том 1).

На підставі наказу № 59/с начальника Новоград-Волинської КЕЧ району від 05.05.1999 року «Про приватизацію квартир МО України» передано ОСОБА_2 у приватну власність АДРЕСА_6, що підтверджується його копією (а.с.7 том 1) про що було видано свідоцтво про право власності на житло, що стверджується його копією (а.с.14 том 1).

13.05.1999 року ОСОБА_2 продав АДРЕСА_6 ОСОБА_3, яка 19.07.2003 року продала її ОСОБА_4, який її 11.05.2004 року подарував ОСОБА_5, що слідує з копій договору купівлі-продажу та договору дарування (а.с.16-19 том 1).

Рішенням Новоград-Волинської міської ради Житомирської області № 236 від 22.11.2007 року вулиця Житомирське шосе в м. Новоград-Волинському була обєднана з вулицею Кірова в одну із загальною назвою вулиця Житомирська, що стверджується його копією (а.с. 87 том 2).

Згідно списку будівель у яких змінилися номери та адреси у звязку з перейменуванням назв вулиць згідно рішення міської ради від 22.11.07 № 236 «Про перейменування вулиць та провулків міста, до рішення Новоград-Волинської міської ради Житомирської області № 7 від 23.01.2008 року, колишньому будинку № 11 по вулиці Житомирське шосе присвоєно № 79 по вулиці Житомирська (а.с. 88,88а том2).

19.08.2008 року Новоград-Волинським міжрайонним прокурором принесено протест на наказ начальника Новоград-Волинської КЕЧ району № 59/с від 05.05.1999 року «Про приватизаціє квартир МО України» (а.с.20 том 1).

У свою ж чергу наказом начальника Новоград-Волинської КЕЧ району за № 105 від 04.09.2008 року наказ начальника Новоград-Волинської КЕЧ району за № 59/с від 05.05.1999 року «Про приватизаціє квартир МО України» в частині задоволення прохання квартиронаймача ОСОБА_2, який мешкав в АДРЕСА_7, про передачу йому у власність вказаної квартири визнано недійсним (а.с.21 том 1).

Враховуючи вище викладене, суд рахує за необхідне позов задовольнити частково.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, суд вважає за необхідне до правовідносин сторін, що виникли до 01.01.2004 року, застосовувати положення ЦК Української РСР, оскільки ці правовідносини продовжують існувати після набрання цим Кодексом чинності.

Відповідно до ч. 1 ст. 393 ЦК України, правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Враховуючи ту обставину, що наказ начальника Новоград-Волинської КЕЧ району за № 59/с від 05.05.1999 року «Про приватизацію квартир МО України» в частині задоволення прохання квартиронаймача ОСОБА_2, який мешкав в АДРЕСА_6, про передачу йому у власність вказаної квартири визнано недійсним, оскільки не відповідав вимогам закону і порушував права позивача ОСОБА_1, суд задовольняє позов у частині скасування свідоцтва про право власності від 05.05.1999 року, видане на імя ОСОБА_2.

Згідно ст. 41 ЦК Української РСР, угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обовязків.

Ч. 1 ст. 86 ЦК Української РСР встановлює, що право власності це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном.

Із змісту ч. 1 ст. 145 ЦК Української РСР слідує, що якщо майно за плату придбане у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не повинен був знати (добросовісний набувач), то власник вправі витребувати це майно від набувача лише в разі, коли майно загублене власником або особою, якій майно було передане власником у володіння, або викрадено у того чи іншого, або вибуло з їх володіння іншим шляхом поза їх волею.

Відповідно до ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частина перша третя, пята та шоста статті 203 ЦК України визначає, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Однак, доказів на підтвердження того, що зміст правочину, зокрема: договору купівлі-прожажу від 19.07.2003 року, укладеного між відповідачем ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_4, та договору дарування від 11.05.2004 року, укладеного між відповідачем ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_5, суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, не надано та не встановлено судом.

Разом з тим, встановлено, що правочини вчинені особами, які мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасників правочину бути вільним і відповідали їх внутрішній волі, вчинені у формі, встановленій законом, спрямовані на реальні настання правових наслідків, що обумовлені ними.

Відповідно до вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Прокурор в інтересах ОСОБА_1 та сам ОСОБА_1 не надали доказів на підтвердження того, що договір купівлі-продажу від 19.07.2003 року, укладений між відповідачем ОСОБА_3 та відповідачем ОСОБА_4, та договір дарування від 11.05.2004 року, укладений між відповідачем ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_5, на що йде посилання у позовній заяві, суперечать ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, а тому позовні вимоги у частині визнання їх недійсними є безпідставні та не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст.3,10,11,57-60,212-215 ЦПК України, ст. ст. 202, 203, 215, 393 ЦК України, ст. ст. 41. 86, 145 ЦК Української РСР, суд, -

вирішив:

Позов Новоград-Волинського міжрайонного прокурора в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_6, ОСОБА_5 та Новоград-Волинської КЕЧ району про скасування свідоцтва про право власності від 05.05.1999 року та визнання недійсним договорів купівлі продажу від 13.05.1999 року, 19.07.2003 року, договору дарування від 11.05.2004 року, задовольнити частково.

Скасувати свідоцтво про право на власність на житло від 05.05.1999 року, видане Новоград-Волинською КЕЧ району на імя ОСОБА_2, про належність йому на праві приватної власності квартири АДРЕСА_2.

У решті позовних вимог відмовити за безпідставністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана апеляційному суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча: