справа №2-6455/11
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2011 року          Жовтневий
районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді –Браги А.В.,

при секретарі –Лампіки О.В.,

за участю: позивача – ОСОБА_1,

представника позивача –ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м.
Дніпропетровську цивільну справу за
позовом ОСОБА_1 до комунального
житлово-експлуатаційного підприємства
№6, комунального виробничого житлово
ремонтного підприємства Жовтневого
району м. Дніпропетровська про
зобов’язання зробити залік –

ВСТАНОВИВ:

13 грудня 2010 року до Жовтневого
районного суду м. Дніпропетровська
звернулась позивач із вищезазначеним
позовом, в обґрунтування якого, з
урахуванням уточнення позовних вимог,
послалась на те, що їй належить на праві
власності квартира АДРЕСА_1. Покрівля
зазначеного будинку з 1996 року
знаходилась в незадовільному стані,
протікала, внаслідок чого квартиру
позивача постійно заливало, а
відповідачі, які за укладеними з
позивачем договорами зобов’язані були
здійснювати поточний ремонт квартири,
такий ремонт в тому числі за
зверненнями позивача, відмовилися
здійснити, пославшись на брак коштів
для цього. За таких обставин позивач в
2009 році змушена була за власний кошт
здійснити ремонт покрівлі над своєю
квартирою. Вартість такого ремонту
склала 2675 гривень. Посилаючись на
зазначені обставини, вказуючи, що
станом на 01 березня 2011 року у позивача
перед відповідачами наявна
заборгованість за оплату
житлово-комунальних послуг в розмірі
1123,69 гривень, позивач просила суд
зобов’язати відповідачів провести
залік коштів в розмірі 2675 гривень у
рахунок погашення заборгованості
позивача за спожиті житлово-комунальні
послуги та у рахунок передплати. Судові
витрати позивач просила покласти на
відповідачів.

В судовому засіданні позивач, її
представник позовні вимоги позивача
підтримали, наполягали на їх
задоволенні в повному обсязі.

Представник відповідача КЖЕП №6 в
останнє судове засідання не з’явився,
про дату, час та місце розгляду справи
повідомлявся належним чином. Під час
розгляду справи представник даного
відповідача заперечував проти
задоволення позову, посилаючись на те,
що поточний ремонт покрівлі будинку, в
якому проживає позивач, складає лише
частину тарифу на житлово-комунальні
послуги (16,26%), які надає КЖЕП №6 та
заборгованість за якими наявна у
позивача, а отже і зарахування вартості
проведеного позивачем ремонту
покрівлі не має перевищувати
встановлені органом місцевого
самоврядування обсягу фінансування
відповідного виду послуг.

Відповідач КВЖРЕП в судове засідання
не з’явився, про дату, час та місце
розгляду справи повідомлявся належним
чином.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть
участь у розгляді справи, та дослідивши
матеріали цивільної справи, суд
приходить до наступного висновку з
таких підстав.

Судом встановлені наступні факти та
відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що
квартира АДРЕСА_1 належить позивачу на
праві приватної власності на підставі
договору купівлі-продажу від 12 березня
1996 року, що підтверджується копією
зазначеного договору купівлі-продажу,
копією витягу з Реєстру прав власності
на нерухоме майно від 27 лютого 2009 року,
копією технічного паспорту на квартиру
станом на 30 січня 2009 року.

За адресою зазначеної квартири
зареєстроване місце проживання лише
позивача, що підтверджується довідкою
про реєстрацію та склад сім’ї від 28
жовтня 2010 року, копією паспорту
позивача.

При цьому будинок, в якому розташована
вказана квартира позивача, у 1996 році та
по теперішній час належить до
комунальної власності територіальної
громади м. Дніпропетровська,
знаходиться на балансі відповідача
КВЖРЕП Жовтневого району м.
Дніпропетровська. Дані обставини
підтверджуються копією листа
начальника КВЖРЕП Жовтневого району м.
Дніпропетровська від 28 липня 2011 року
№1355.

В травні 1996 року між позивачем та
відповідачем КВЖРЕП було укладено
договір про участь у витратах на
утримання будинку та прибудинкової
території, за умовами якого вказаний
відповідач зобов’язався забезпечити
обслуговування та ремонт житлового
будинку за адресою вул. Високовольтна,
32 в м. Дніпропетровську, а також
утримання прибудинкової території, а
позивач –брати участь у витратах,
згідно встановлених тарифів, на
виконання названих робіт. Викладене
підтверджується копією зазначеного
договору між вказаними сторонами.

На підставі Наказу начальника
Управління житлового господарства
Дніпропетровської міської ради від 09
червня 2003 року №73 згідно з рішенням
сесії Дніпропетровської міської ради
від 26 лютого 2003 року №14/7 до 01 липня 2003
року проведено реорганізацію
відповідача КВЖРЕП Жовтневого району
шляхом виділу, зокрема, КЖЕП №6
–другого відповідача у даній справі,
якому на утримання, експлуатацію та
ремонт передано будинок №32 по вул.
Високовольтна в м. Дніпропетровську, що
оформлено договором на утримання
житлових будинків і прибудинкових
територій від 01 липня 2003 року.
Зазначені обставини підтверджуються
копією Наказу начальника Управління
житлового господарства
Дніпропетровської міської ради від 09
червня 2003 року №73 з переліком жилих
будинків, що знаходяться на балансі
КВЖРЕП Жовтневого району та на
обслуговуванні КЖЕП №6, копією
договору на утримання житлових
будинків і прибудинкових територій від
01 липня 2003 року.

28 липня 2010 року між позивачем та
відповідачем КЖЕП №6 було укладено
договір про надання послуг з утримання
будинків і споруд та прибудинкових
територій, за яким вказаний відповідач,
як виконавець житлово-комунальних
послуг, зобов’язався забезпечити
надання послуг з утримання будинків і
споруд та прибудинкових територій у
будинку №32 по вул. Високовольтна в м.
Дніпропетровську, а позивач, як
споживач, зобов’язалась оплатити
зазначені послуги за встановленими
тарифами. Дана обставина
підтверджується вказаним договором
від 28 липня 2010 року.

При цьому, до переліку послуг КЖЕП №6 за
вказаним договором належить і поточний
ремонт покрівлі даху будинку №32 по вул.
Високовольтна в м. Дніпропетровську, що
визнано сторонами у справі, а отже у
відповідності до ст.61 ЦПК України не
підлягає доказуванню.

З матеріалів справи судом встановлено,
що відповідачами не виконані належним
чином взяті на себе договірні
зобов’язання із поточного ремонту
покрівлі даху будинку №32 по вул.
Високовольтна в м. Дніпропетровську,
внаслідок чого з 2001 року така покрівля,
потребуючи ремонту, почала протікати,
заливати стелю квартири позивача,
завдаючи матеріальної шкоди. В зв’язку
із викладеним позивач неодноразово
протягом 2001, 2004, 2006, 2010 років зверталась
до відповідачів із письмовими заявами
щодо поточного ремонту покрівлі над її
квартирою та виконання відповідачами
своїх договірних зобов’язань. Однак,
відповідачі, посилаючись в своїх
листах на відсутність коштів на такий
ремонт будинку, відмовляли в його
проведенні, складаючи акти щодо фактів
незадовільного стану покрівлі, та
злиття стелі в квартирі позивача.
Викладене визнано сторонами у справі
та підтверджується копіями письмових
звернень позивача до відповідачів від
26 червня 2011 року, 28 листопада 2001 року, 06
липня 2004 року, 09 червня 2004 року, 27 лютого
20006 року 29 березня 2010 року, копіями
актів відповідачів від 28 червня 2001
року, 30 листопада 2001 року, липня 2004 року,
28 лютого 2006 року, 22 квітня 2010 року,
листом КЖЕП №6 від 16 липня 2010 року,
листом КВЖРЕП від 14 вересня 2004 року.

За викладених обставин позивач,
злучивши ТОВ «Дніпробудсіті», за
власний кошт здійснила ремонт покрівлі
даху будинку №32 по вул. Високовольтна в
м. Дніпропетровську над своє квартирою.
Даний ремонт було закінчено 12 серпня 2009
року, його вартість склала 2675 гривень,
що підтверджується копією акту №287
виконаних робіт від 12 серпня 2009 року,
копією акту КЖЕП №6 від 06 квітня 2010
року.

Також судом встановлено, що позивач має
заборгованість перед відповідачем
КЖЕП №6 за оплату послуг з утримання
будинку та прибудинкової території, а
розмір такої заборгованості станом на
червень 2011 року становить 1389,04 гривень,
про що свідчить виписка за особовим
рахунком позивача за оплату
житлово-комунальних послуг, наданих за
адресою вказаної вище квартири, станом
на червень 2011 року.

Правовідносини, які виникли між
сторонами, окрім положень
вищезазначених договорів,
врегульовані нормами Цивільного
кодексу України, Житлового кодексу
України, Закону України «Про
житлово-комунальні послуги», Правилами
користування приміщеннями житлових
будинків і гуртожитків, затвердженими
Постановою Кабінету міністрів України
від 08 жовтня 1992 року №572.

Відповідно до норм ст.ст.11, 525, 629 ЦК
України підставами для виникнення
цивільних прав та обов’язків, зокрема,
є договір, який є обов’язковим для
виконання сторонами, а одностороння
відмова від зобов’язання або
одностороння зміна умов не
допускається, якщо інше не встановлено
договором або законом.

Нормами ст.ст.16, 19 Закону України «Про
житлово-комунальні
послуги»передбачено, що порядок
надання житлово-комунальних послуг, їх
якісні та кількісні показники мають
відповідати умовам договору та вимогам
законодавства. Відносини між
учасниками договірних відносин у сфері
житлово-комунальних послуг
здійснюються виключно на договірних
засадах.

Згідно ст.901 ЦК України за договором про
надання послуг одна сторона
(виконавець) зобов’язується за
завданням другої сторони (замовника)
надати послугу, яка споживається в
процесі вчинення певної дії або
здійснення певної діяльності, а
замовник зобов’язується оплатити
виконавцеві зазначену послугу, якщо
інше не встановлено законом.

Положеннями ст.526 ЦК України визначено,
що зобов’язання має виконуватись
належним чином відповідно до умов
договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст.610 ЦК України
порушенням зобов’язання є його
невиконання або виконання з порушенням
умов, визначених змістом зобов’язання
(неналежне виконання).

Окрім того, відповідно до положення
ст.11 ч.3, 4 ЦК України цивільні права та
обов’язки можуть виникати
безпосередньо з актів цивільного
законодавства.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про
житлово-комунальні
послуги»житлово-комунальні послуги
–результат господарської діяльності,
спрямованої на забезпечення умов
проживання та перебування осіб у жилих
і нежилих приміщеннях, будинках і
спорудах, комплексах будинків і споруд
відповідно до нормативів, норм,
стандартів, порядків і правил.

Нормою ст.13 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»визначено
розподіл житлово-комунальних послуг
залежно від їх функціонального
призначення. Зокрема, до
житлово-комунальних послуг віднесено і
послуги з утримання будинків і споруд
та прибудинкових територій.

За змістом ст.1 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»
виконавцем житлово-комунальних послуг
є суб'єкт господарювання, предметом
діяльності якого є надання
житлово-комунальної послуги споживачу
відповідно до умов договору.

Відповідно до ст.21 Закону України «Про
житлово-комунальні послуги»виконавець
житлово-комунальних послуг
зобов’язаний забезпечувати
своєчасність та відповідну якість
житлово-комунальних послуг згідно із
законодавством та умовами договору.

Нормою ст.24 Закону України «Про
житлово-комунальні
послуги»передбачено, що
балансоутримувач зобов’язаний
забезпечити умови для своєчасного
проведення капітального і поточного
ремонтів відповідно до встановлених
стандартів, нормативів, норм та правил;
забезпечити належні експлуатацію та
утримання майна, що перебуває на його
балансі.

За змістом ст.20 ч.3 п.5 Закону України
«Про житлово-комунальні
послуги»споживач зобов'язаний
оплачувати житлово-комунальні послуги
у строки, встановлені договором або
законом. Аналогічна норма закріплена
п.7 «Правил користування приміщеннями
житлових будинків і гуртожитків»,
затверджених Постановою Кабінету
міністрів України від 08 жовтня 1992 року
№572, та має наступне формулювання:
власник та наймач (орендар) квартири
зобов'язаний окрім іншого оплачувати
надані житлово-комунальні послуги у
строки, встановлені договором або
законом.

Згідно ст.20 ч.1 п.5 «Про
житлово-комунальні послуги»споживач
має на зменшення розміру плати за
надані послуги в разі їх ненадання або
надання не в повному обсязі.

Відповідно до ст.601 ЦК України
зобов’язання припиняється
зарахуванням зустрічних однорідних
вимог, строк виконання яких настав, а
також вимог, строк виконання яких не
встановлений або визначений моментом
пред’явлення вимоги. Зарахування
зустрічних вимог може здійснюватись за
заявою однієї із сторін.

Оцінюючи дослідженні в судовому
засіданні докази в їх сукупності, суд
вважає їх належними, допустимими та
достатніми для прийняття рішення у
справі по суті.

Аналізуючи встановлені в судовому
засіданні фактичні обставини в
контексті викладених норм
законодавства, суд приходить до
висновку, що в судовому засіданні
знайшли підтвердження факти
невиконання позивачем та
відповідачами, як сторонами договірних
правовідносин, своїх договірних
зобов’язань із надання та оплати
житлово-комунальних послуг у вигляді
поточного ремонту покрівлі даху
будинку №32 по вул. Високовольтна в м.
Дніпропетровську над квартирою
позивача. Оскільки обов’язок позивача
щодо сплати наявної в неї перед
відповідачами заборгованості за
житлово-комунальні послуги та
обов’язок відповідачів зменшити
позивачу розмір плати за
житлово-комунальні послуги внаслідок
неналежного надання таких послуг є
однорідними, однак заборгованість
позивача менша за вартість ненаданих
відповідачами житлово-комунальних
послуг, суд вважає позовні вимог
обґрунтованими, а позов таким, що
підлягає задоволенню в повному обсязі
–шляхом зобов’язання відповідачів
провести залік коштів, витрачених
позивачем на проведення ремонту
покрівлі даху житлового будинку у
рахунок погашення заборгованості
позивача за спожиті житлово-комунальні
послуги та у рахунок їх передплати.

При цьому, суд не приймає до уваги в
якості підстави для відмови в
задоволенні позову посилання
представника відповідача КЖЕП №6 на те,
що зарахування всієї суми вартості
ремонту даху над квартирою позивача в
рахунок погашення її заборгованості за
житлово-комунальні послуги неможливе
через те, що вартість поточного ремонту
покрівлі будинку, в якому проживає
позивач, складає лише частину тарифу на
житлово-комунальні послуги. Правова
позиція суду щодо такого ставлення до
пояснень представника вказаного
відповідача ґрунтується на тому, що за
змістом ст.601 ЦК України для
зарахування зустрічних вимог
достатнім є встановлення їх
однорідності, а не тотожності. Оскільки
вимоги сторін у справі є однорідними
–стосуються заборгованості кожної із
сторін перед іншою на певну суму, яка
відповідає вартості ненаданих, не
оплачених житлово-комунальних послуг,
суд вважає наведені вище посилання
представника відповідача,
необґрунтованими.

Вирішуючи питання щодо розподілу
судових витрат, суд на підставі ст.88 ЦПК
України, враховуючи результат
вирішення справи, вважає за необхідне
стягнути солідарно з відповідачів на
користь позивача, понесені останньою
при зверненні до суду судові витрати по
сплаті судового збору (державного мита)
на суму 8,5 гривень та витрат на
інформаційно-технічне забезпечення
розгляду справи у розмірі 37 гривень,
сплата яких підтверджується
відповідними платіжними дорученнями.

На підставі вищевикладеного, ст. ст. 11,
16, 322, 601 ЦК України, ст. ст. 1, 13, 20 -21, 32
Закону України «Про житлово-комунальні
послуги», ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 209, 212-215, 223
ЦПК України, суд –

ВИРІШИВ:

Позовну заяву, - задовольнити у повному
обсязі.

Зобов’язати комунальне
житлово –експлуатаційне підприємство
№ 6, комунальне виробничо житлово
ремонтне підприємство Жовтневого
району м. Дніпропетровська провести
залік коштів у сумі 2675, 00 гривень
витрачених на проведення ремонту
покрівлі житлового будинку № 32 по вул.
Високовольтній у м. Дніпропетровську у
рахунок погашення ОСОБА_1
заборгованості за спожиті житлово
–комунальні послуги та у рахунок їх
передплати.

Судові витрати у справі
розподілити у відповідності до Закону.
Солідарно стягнувши з комунального
житлово –експлуатаційного
підприємства № 6, комунального
виробничо житлово ремонтного
підприємства Жовтневого району м.
Дніпропетровська на користь ОСОБА_1 8, 50
гривень судового збору та 37, 00 гривень
витрат з інформаційно –технічне
забезпечення розгляду справи.

Рішення суду може бути
оскаржено до Апеляційного суду
Дніпропетровської області протягом 10
днів з дня його проголошення шляхом
подання апеляційної скарги через
Жовтневий районний суд м.
Дніпропетровська.

Суддя

А.В. Брага