Справа № 2-771/11
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2011 року

Личаківський районний суд м.
Львова

в складі: головуючого
судді
Леньо С. І.

при секретарі Станько Р.О.

за участю представника заявників
ОСОБА_1, ОСОБА_2

представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в залі суду в м. Львові заяву
представника заявника ОСОБА_5 –ОСОБА_2
про поновлення строку на оскарження
рішення третейського суду від 14 січня
2009 року

встановив:

Заявник ОСОБА_5 звернулася до суду із
заявою про скасування рішення
третейського суду від 14 січня 2009 року у
справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_6 про
розірвання договору та визнання права
власності.

В судовому засіданні представник
заявника ОСОБА_2 подав заяву про
поновлення строку на оскарження
зазначеного рішення. Клопотання
мотивує тим, що 02.12.2009 року він як
представник ОСОБА_5 ознайомився з
матеріалами інвентаризаційної справи,
де виявив оскаржуване рішення, та 14.01.2010
року ОСОБА_5 оскаржила рішення. Однак,
листом від 03.03.2010 року Личаківський
районний суд м. Львова повернув заяву,
покликаючись на те, що вул. І.Франка, 73
не належить до території Личаківського
суду м. Львова. При цьому згідно
штемпеля на конверті лист відправлений
14.04.2010 року, а отриманий адресатом 17.04.2010
року. Таке повернення заяви було
здійснено невірно, оскільки справа
підлягає розгляду саме Личаківським
районним судом, згідно вимог ст.ст. 2, 51
ч.2 Закону України «Про третейські
суди», як компетентним судом –за
місцем розгляду справи третейським
судом. До того ж судом не було
постановлено процесуального документу
–ухвали. У зв’язку з чим ОСОБА_5 06.07.2010
року повторно подала заяву до
Личаківського суду, але через
незаконне повернення першої заяви
пропустила встановлений законом
тримісячний строк оскарження рішення
третейського суду. Тому просить
поновити строк на оскарження рішення
третейського суду від 14.01.2009 року.

Представник заявника ОСОБА_1 підтримав
подану заяву з викладених в ній
мотивів.

В судовому засіданні представник
ОСОБА_3 –ОСОБА_4 заперечив проти
задоволення заяви про поновлення
строку на оскарження рішення
третейського суду з тих підстав, що
заявник будучи ознайомленою з рішенням
третейського суду 02.12.2009 року подала
заяву про його оскарження 14.01.10р., яка їй
була повернута судом та отримана нею
17.04.10р. Відтак, особа з часу отримання
листа повинна була звернутися до суду
із заявою в трьохмісячний строк, з
врахуванням терміну, який сплинув з
часу ознайомлення з оскаржуваним
рішенням (02.12.09р.) по день подачі першої
заяви (14.01.10р.), оскільки в даному
випадку відсутні підстави для
переривання терміну давності. Тому
просить відмовити ОСОБА_5 в поновленні
строку на оскарження рішення
третейського суду.

Розглянувши заяву, подані докази,
заслухавши думку учасників процесу,
суд приходить до висновку, що заява
представника ОСОБА_5 про поновлення
строку на оскарження рішення
третейського суду підлягає до
задоволення виходячи з наступного.

Судом встановлено, що ухвалою від 19.07.2010
року відкрито провадження у справі за
заявою ОСОБА_5 поданою 06.07.2010 року
згідно вимог чинного на той час
Цивільного Процесуального Кодексу
України. Станом на час розгляду справи
вступив в дію Закон України від 18.03.2004
року, яким внесено доповнення до ЦПК
України.

Так, згідно ст. 389-1 ч.2 ЦПК України заява
про скасування рішення третейського
суду подається до суду за місцем
розгляду справи третейським судом
сторонами, третіми особами протягом
трьох місяців з дня прийняття рішення
третейським судом, а особами, які не
брали участі у справі, у разі якщо
третейський суд вирішив питання про їх
права і обов’язки, - протягом трьох
місяців з дня, коли вони дізналися або
повинні були дізнатися про прийняття
рішення третейським судом. Заява,
подана після закінчення строку,
встановленого частиною другою цієї
статті, залишається без розгляду, якщо
суд за заявою особи, яка її подала, не
знайде підстав для поновлення строку,
про що постановляється ухвала.

На виконання вимог закону представник
ОСОБА_5 подав заяву про поновлення
строку на оскарження рішення
третейського суду.

Як встановлено в засіданні, не
оспорюється учасниками процесу та
підтверджується матеріалами справи,
ОСОБА_5 2 грудня 2009 року через
повноважного представника ОСОБА_2
дізналася про наявність рішення
третейського суду від 14.01.09р. та у
встановлений трьохмісячний строк
визначений ст. 51 Закону України «Про
третейські суди»подала заяву про його
оскарження. Листом від 03.03.2010 року
Личаківський районний суд м. Львова
повернув заяву, з тих підстав, що вул.
І.Франка, 73 (місцезнаходження
нерухомого майна, на яке визнано право
власності) не належить до території
Личаківського суду м. Львова. Згідно
штемпеля на конверті лист відправлений
14.04.2010 року, а отриманий адресатом
ОСОБА_5 17.04.2010 року. Після чого вона
протягом трьох місяців, а саме 06.07.2010
року повторно подала заяву про
оскарження рішення третейського суду
(а.с.1,27,74,75). Відтак, ОСОБА_5 подала заяву
після спливу трьохмісячного строку з
дня, коли вона дізналася про прийняття
рішення третейським судом. Разом з тим,
суд вважає за необхідне поновити
вказаний строк з таких підстав.

Так, згідно ст. 51 Закону України «Про
третейські суди»рішення третейського
суду може бути оскаржене сторонами,
третіми особами, а також особами, які не
брали участь у cпpaвi, у paзi, якщо
третейський суд вирішив питання про їх
права i обов'язки, у випадках,
передбачених цим Законом, до
компетентного суду відповідно до
встановлених законом підвідомчості та
підсудності справ.

Згідно ст. 2 зазначеного Закону
компетентний суд –це місцевий
загальний суд чи місцевий
господарський суд за місцем розгляду
справи третейським судом.

Як вбачається з матеріалів справи,
розгляд справи третейським судом
відбувався за адресою : м. Львів, вул.
Кошова, 14/2, що на території
Личаківського району м. Львова. Таким
чином, ОСОБА_5 відповідно до вимог
чинного законодавства подала свою
першу заяву про скасування рішення
третейського суду до компетентного
Личаківського районного суду м. Львова.
Однак, її заява була помилково
повернута, що спричинило повторне
звернення особи до суду. За таких
обставин суд вважає, що наявні законні
підстави для поновлення строку
заявнику.

Окрім цього, право особи на судовий
захист, передбачене ст. 55 Конституції
України, ст. 6 Конвенції про захист
прав людини і основоположних свобод,
ст. 3 ЦПК України, є непорушним, тому
слід задовольнити заяву ОСОБА_5 та
встановити об’єктивну істину у справі.

З огляду на викладене, керуючись
ст.389-1 ч.2, ч.3 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Задовольнити заяву представника
заявника ОСОБА_5 –ОСОБА_2

Поновити ОСОБА_5 строк на оскарження
рішення третейського суду від 14 січня
2009 року у справі за позовом ОСОБА_3 до
ОСОБА_6 про розірвання договору та
визнання права власності.

Суддя:

Леньо С. І.