Справа № 2-8440/11
Р І Ш Е Н Н Я

(заочне, в порядку гл. 8 розділу ІІІ ЦПК
України )

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2011 року

Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

У складі:

Головуючого
–судді Мазниці
А.А.

При секретарі
–Ковальській Т.Г.

Розглянувши у відкритому судовому
засіданні у м. Дніпропетровську
цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до
ОСОБА_2 про визнання особи такою, що
втратила право користування житловим
приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

У червні 2011 року позивач
звернувся до Жовтневого районного суду
м. Дніпропетровська з вищезазначеною
позовною заявою. В обґрунтування
заявлених вимог зазначив, що квартира
АДРЕСА_1 належить йому на праві
приватної власності. Починаючи з 06.02.2004
р. в цій квартирі проживали та були
зареєстровані він та відповідачка, а з
20.09.2005 р. їх спільна дитина –дочка
ОСОБА_3 З січня 2010 р. позивач та
відповідачка припинили шлюбні
стосунки, після чого остання переїхала
до іншого міста та вже понад рік не
мешкає у спірній квартирі, втім він
несе у зв’язку з цим невиправдані
додаткові витрати, пов’язані з
утриманням вказаної квартири, що
порушує його право власності. На
підставі викладеного позивач просив
суд визнати відповідачку такою, що
втратила право користування жилим
приміщенням, а саме квартирою № 65 у
будинку № 2 по вул. Телевізійна у м.
Дніпропетровську.

Представником позивача надана заява
про розгляд справи за її відсутності
(а.с. 23).

Відповідач ОСОБА_2 до суду не
з’явилася, про день та час розгляду
справи повідомлялася належним чином,
що згідно ст. ст. 197, 224 ЦПК України є
підставою для вирішення справи без її
участі у заочному порядку.

Дослідивши письмові докази, суд вважає
позовні вимоги такими, що підлягають
задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 на
підставі свідоцтва про право власності
на житло від 03.12.2003 р. є власником
квартири АДРЕСА_2, набутої ним в порядку
приватизації державного житлового
фонду (а.с. 7).

Окрім позивача у цій квартирі з 2004 року
зареєстроване місце проживання
відповідачки ОСОБА_2 (а.с. 6 на зв.), яка у
ній фактично не мешкає, що
підтверджується відповідним актом
КЖЕП № 9 (а.с. 22).

Також судом встановлено, що
відповідачка мешкає разом зі своїм
співмешканцем, їх спільною дитиною та
малолітньою ОСОБА_4 за адресою: вул.
Вітебська, 55 у м. Нікополь
Дніпропетровської обл. (а.с. 9).

Аналізуючи виниклі між
сторонами правовідносини, суд
приходить до наступного.

Так, відповідно до ст. 383 ЦК
України власник жилого приміщення має
право використовувати його для
власного проживання, проживання членів
його сім’ї та інших осіб, для яких ст. 162
ЖК України визначені правила, що
регулюють відносини найму жилого
приміщення.

Виходячи з фактичних
обставин справи та змісту зазначеної
норми закону суд доходить висновку про
те, що відповідач вже не є членом сім’ї
позивача у розумінні житлового
законодавства, а отже існуючі між ними
правовідносини за своєю правовою
природою є відносинами найму жилого
приміщення приватного житлового фонду.

Оскільки згідно ст. 163 ЖК
України у випадку тимчасової
відсутності наймачів жиле приміщення
даної категорії зберігається за ними
виключно з підстав та на строки,
встановлені пп. 1, 5 ст. 71 ЖК України,
ознак яких у спірних правовідносинах
не вбачається, встановлений судом факт
непроживання відповідача у спірній
квартирі є підставою для задоволення
позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові
витрати у справі покладаються на
сторону, проти якої ухвалене рішення.

На підставі викладеного,
керуючись ст. 383 ЦК України, ст. ст. 64, 71,
156, 163 ЖК України, ст. ст. 10, 11, 60, 88, 169, 212-215,
224-226 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право
користування жилим приміщенням
–квартирою № 65 у будинку № 2 по вул.
Телевізійна у м. Дніпропетровську.

В порядку розподілу судових витрат
стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_2 88, 00
грн. (вісімдесят вісім гривень 00 коп.).

Позивач має право оскаржити заочне
рішення у загальному апеляційному
порядку.

Заочне рішення може бути переглянуте
судом, що його ухвалив, за письмовою
заявою відповідача, що може бути подана
протягом десяти днів з дня отримання
ним копії рішення. Без попереднього
подання такої заяви заочне рішення
оскарженню відповідачем в
апеляційному порядку не підлягає.

У випадку відмови в задоволенні заяви
про перегляд заочного рішення, воно
може бути оскаржене відповідачем у
загальному апеляційному порядку.

Суддя

А.А. Мазниця

ОСОБА_5