Справа №22-ц-1131/11Головуючий у І інстанціїОСОБА_1
Категорія19Доповідач у 2 інстанції Березовенко
УХВАЛА

Іменем України

26 січня 2011 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Сержанюка А.С.,

суддів: Березовенко Р.В., Фінагєєва В.О.,

при секретарі:ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою прокурора Макарівського району Київської області на рішення Макарівського районного суду Київської області від 24 вересня 2010 року в справі

за позовом прокурора Макарівського району Київської області в інтересах держави в особі Макарівської районної державної адміністрації Київської області, Управління Держкомзему в Макарівському районі до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсним договорів купівлі-продажу, державного акту на право власності на земельну ділянку та

за зустрічним позовом ОСОБА_3 до прокурора Макарівського району Київської області, Макарівської районної державної адміністрації Київської області, Управління Держкомзему в Макарівському районі про визнання права власності на земельну ділянку.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

в с т а н о в и л а:

В травні 2010 року прокурор Макарівського району звернувся з вказаним позовом до суду, посилаючись на те, що прокуратурою району проведено перевірку додержання вимог земельного законодавства при переході права власності на земельні ділянки та встановлено, що в порушення п.15 Перехідних положень ЗК України щодо заборони відчуження земельних ділянок для ведення СФГ та іншого товарного сільськогосподарського виробництва власникам земельних часток (паїв) до 01.01.2007 року, крім передачі у спадщину та при вилученні земель для суспільних потреб, між відповідачами ОСОБА_4, ОСОБА_5С, ОСОБА_6 та ОСОБА_3 27.01.2006 року було укладено три договори купівлі-продажу земельних ділянок, що були виділені для ведення ОСГ згідно з сертифікатами на право на земельні частки (паї) в розмірах відповідно 4.350 га, 4,470 га та 3,572 га на території Липівської сільської ради. На підставі даних договорів купівлі-продажу відповідачу ОСОБА_3 05.04.2006 року видано державний акт ЯТ №230459 на право власності на земельну ділянку 12,392 га на території Липівської сільської ради для ведення ОСГ. Для відновлення становища, що існувало до порушення, підлягають визнанню недійсними договори купівлі-продажу та державний акт на право власності на земельну ділянку. Тому в інтересах держави в особі Макарівської РДА та Управління Держкомзему в Макарівському районі прокурор звернувся з позовом до суду та просив визнати вище вказані договори купівлі-продажу земельних ділянок від 27.01.2006 року та державний акт на право власності на земельну ділянку 12,392 га на території Липівської сільської ради на ім»я ОСОБА_3 недійсними та покласти на відповідачів судові витрати.

Рішенням Макарівського районного суду Київської області від 24 вересня 2010 року у задоволенні позову прокурора Макарівського району Київської області в інтересах держави в особі Макарівської районної державної адміністрації Київської області, Управління Держкомзему в Макарівському районі до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання недійсним договорів купівлі-продажу, державного акту на право власності на земельну ділянку та у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до прокурора Макарівського району Київської області, Макарівської районної державної адміністрації Київської області, Управління Держкомзему в Макарівському районі про визнання права власності на земельну ділянку було відмовлено.

В апеляційній скарзі апелянт просить скасувати рішення суду в частині відмови в задоволенні первістного позову та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до статті 303 ЦПК України, апеляційний суд при перевірці законності і обґрунтованості рішення суду першої інстанції не має права виходити як за межі апеляційної скарги, так і за межі вимог заявлених у суді першої інстанції.

Колегія суддів, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до нотаріально посвідчених договорів купівлі-продажу від 27.01.2006 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 продали, а ОСОБА_3Ф придбав належні продавцям земельні ділянки розмірами відповідно 4,35 га, 4,47 га та 3,572 га, що виділені їм в натурі (на місцевості) для ведення ОСГ згідно з сертифікатами на право на земельну частку (пай), з цільовим призначенням для ведення ОСГ на території Липівської сільської ради. На підставі даних правочинів ОСОБА_3 отримав державний акт ЯГ №230459 на право власності на земельну длянку загальною площею 12,392 га в межах Липівської сільської ради для ведення ОСГ від 05.04.2006 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №064.

Відмовляючи в задоволенні первістного позову, суд першої інстанції, виходив з того, що суть спору за цим позовом полягає в невірному трактуванні прокурором положення п.15 Перехідних положень Земельного кодексу України, і дійшов висновку, що оскільки оспорювані правочини посвідчувались 27.01.2006 року, слід керуватись нормою п.15 Перехідних положень Земельного кодексу України, що діяла на момент укладення спірних правочинів тобто до 13.01.2007 року. Даною нормою встановлювався мораторій на купівлю-продаж сільськогосподарських земель, призначених для ведення СФГ та іншого товарного сільськогосподарського виробництва. Куплені ОСОБА_3 земельні ділянки ні до перших, ні до других не відносяться, а призначені для ведення ОСГ і їх цільове призначення не змінювалось ні до їх продажу, ні після їх придбання, про що свідчить державний акт на право власності на земельну ділянку на ім»я ОСОБА_3 Мораторій на земельні ділянки, придбані 27.01.2006 року ОСОБА_3, не поширювався. Договори купівлі-продажу та державний акт, виданий на їх підставі, є такими, що відповідають закону. Після введення в дію 13.01.2007 року ЗУ від 19.12.2006 року «Про внесення змін до Земельного кодексу України (щодо заборони продажу земель сільськогосподарського призначення до прийняття відповідних законодавчих актів) мораторій став поширюватись і на земельні ділянки з цільовим призначенням для ведення ОСГ, які виділені в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв). А тому позовні вимоги прокурора не грунтуються на законі і задоволенню не підлягають.

Висновки суду щодо підстав відмови в задоволенні первістного позову відповідають вимогам закону та обставинам справи.

Пунктом 15 Перехідних положень Земельного кодексу України, який діяв на час укладення оспорюваних правочинів, було встановлено, що громадяни та юридичні особи, які мають у власності земельні ділянки для ведення селянського (фермерського) господарства та іншого товарного сільськогосподарського виробництва, а також громадяни України - власники земельних часток (паїв) не вправі до 1 січня 2007 року продавати або іншим способом відчужувати належні їм земельні ділянки та земельні частки (паї), крім передачі їх у спадщину та при вилученні земель для суспільних потреб.

У зазначеному п. 15 Перехідних положень був установлений мораторій на відчуження ряду земель сільськогосподарського призначення на підставі певних цивільно-правових угод. Зазначена норма була витлумачена законодавцем у коментованому Земельному Кодексі де чітко зазначено, що даний мораторій поширюється на відчуження таких видів земель сільськогосподарського призначення, як: земельні ділянки, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва; земельні ділянки, надані для ведення фермерського господарства (такі ділянки є різновидом земель для ведення товарного сільськогосподарського виробництва); земельні частки (паї), власники яких мають право на отримання у власність земельних ділянок зі складу земель для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. При цьому під даний мораторій не підпадає відчуження таких видів земель сільськогосподарського призначення, як землі, надані громадянам для ведення особистого селянського господарства та садівництва.

Згідно з ЗУ «Про внесення змін до Земельного кодексу України щодо заборони продажу земель сільськогосподарського призначення до прийняття відповідних законодавчих актів»N 490-V від 19.12.2006 року, який почав діяти з 13 січня 2007 року, було внесено зміни у пункт 15 розділу X "Перехідні положення" Земельного кодексу України і викладено його в такій редакції:

15. До 1 січня 2008 року не допускається:

а) купівля-продаж земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності, крім вилучення (викупу) їх для суспільних потреб;

б) купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна цільового призначення (використання) земельних ділянок, які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, земельних ділянок, виділених в натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) для ведення особистого селянського господарства, а також земельних часток (паїв), крім передачі їх у спадщину, обміну земельної ділянки на іншу земельну ділянку відповідно до закону та вилучення (викупу) земельних ділянок для суспільних потреб.

Отже, враховуючи все вище зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга висновків суду не спростовує і посилання на обставини, які б свідчили про незаконність ухваленого рішення не містить.

Рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Макарівського району Київської області відхилити.

Рішення Макарівського районного суду Київської області від 24 вересня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: