АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 листопада 2011 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати по цивільним справам апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Петренко І.О.

суддів Котушенко С.П., Романюк М.М.

при секретарі Ляпченко Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2011 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2011 року позивач звернувся до суду та просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачів солідарно на його користь заборгованість по кредиту у сумі 126 398 грн., заборгованість по сплаті відсотків за період з 01 квітня 2010 року по 28 квітня 2011 року в сумі 28 286,85 грн., заборгованість по сплаті комісії за період з 01 квітня 2010 року по 24 квітня 2011 року в сумі 778,61 грн., суму пені за несвоєчасну сплату відсотків за період з 06 травня 2010 року по 28 квітня 2011 року в розмірі 5 780,35 грн., суму пені за несвоєчасну сплату кредиту за період з 05 травня 2010 року по 28 квітня 2011 року в розмірі 5 326,91 грн. суму пені за несвоєчасну сплату комісії за період з 05 травня 2010 року по 28 квітня 2011 року в розмірі 359 грн. та судові витрати по справі.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 01 липня 2005 між ним та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 56/05-Ф. Згідно до умов даного договору позивач надав ОСОБА_2 кредит в сумі 200 000 грн., відповідно до умов п. 4.1. цього договору та з кінцевим терміном повернення заборгованості до 30 червня 2015 року. В забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_2 між ОСОБА_3 та позивачем був укладений договір поруки № 002/09-Ф-П від 13 жовтня 2009 року.

Відповідно до п.п. З.2., 3.3, 3.4. договору кредиту відповідач зобов'язаний був за користування кредитом сплачувати позивачу плату у розмірі 17,4 % річних щомісячно, але не пізніше останнього робочого дня місяця, за який нараховані проценти. 13 жовтня 2009 був підписаний Додатковий договір № 2 , відповідно до якого процентна ставка була встановлена на 20,5 % річних.

Пунктом 3.1. кредитного договору також встановлювалася комісія за управління кредитом.

Відповідач свої обов'язки по поверненню кредиту згідно пункту 4.1. кредитного договору, відсотків за користування кредитом та сплаті комісії не виконав.

Так, станом на 29 квітня 2011 року заборгованість ОСОБА_2 по кредиту складає 24120 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом складає 28 286,85 грн., заборгованість за комісією 778,61 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 червня 2011 року позовні вимоги ПАТ «Кредобанк» задоволені. Стягнено солідарно з відповідачів на користь ПАТ «Кредобанк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 56/05-Ф від 01 липня 2005 року у розмірі 166 929,72 грн., та судові витрати по справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ «Кредобанк».

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити , а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Відповідно до положень ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін , якщо визнає , що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст.. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення , яким суд , виконавши всі вимоги цивільного судочинства , вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення , ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин , на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень , підтверджених тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи сторони знаходяться в договірних правовідносинах з 1 липня 2005 року , коли ними було підписано кредитний договір № 56/05-Ф , згідно до умов п.2.1 якого ОСОБА_2 отримала у позивача кредит на у розмірі 200000 грн. на строк до 30 червня 2015 року і забовязалась сплачувати проценти за користування кредитом , розмір яких був визначений кредитним договором та додатковим договором ( ар. сп. 6-7,8-10).

У забезпечення виконання вищевказаних забовязань позивачем з відповідачем ОСОБА_3 13 жовтня 2009 року було підписано договір поруки ( ар. сп. 12 ) , яким передбачена солідарна відповідальність за виконання кредитних забовязань ОСОБА_2 .

В звязку з невиконанням відповідачами прийнятих на себе забовязань у них виникла заборгованість , розмір якої підтверджується розрахунком , наданим позивачем і загалом складає 166929 грн.72 коп. ( ар. сп. 3-4).

Виходячи з вище наведеного , колегія суддів вважає , що суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі , надані сторонами докази , правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон , який їх регулює і з посиланням на положення ст..ст. 525,526, 554,1049,1050 ЦК України постановив оскаржуване рішення .

Доводи апеляційної скарги про те , що судом першої інстанції помилково було ухвалено оскаржуване рішення ,оскільки позивач не надав належного розрахунку заборгованості , спростовуються вище вказаними матеріалами справи .

Відповідно до вимог ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна із сторін по справі забовязана надавати докази в підтвердження своїх вимог та заперечень на позовні вимоги, а у відповідності до положень ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб , поданим відповідно до положень ЦПК України , в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб , які беруть участь у справі , а тому визнати посилання відповідачки в апеляційній скарзі обґрунтованими не можна .

Колегією суддів підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права , які призвели , чи могли призвести до неправильного вирішення справи не встановлено , а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню , а рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст..ст. 303,307,308,313,314,317,319 ЦПК України , колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 2 червня 2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення , однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили .

Судді