РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" жовтня 2011 р.
Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді
Шеремета Г. І.

при секретарі Литвинов Є.О.

за участю позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

адвоката ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому
засіданні в м. Львові справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи ОКП
ЛОПР БТІ та ЕО про визнання майна
подружнім та його поділ, зустрічний
позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна,
суд,-

в с т а н о в и в :

Позивачка звернулася до суду з
позовом, який в подальшому уточнила,
просить визнати будинок по АДРЕСА_1
спільним майном подружжя та поділити
майно виділивши їй ? частки будинку.

Відповідач звернувся до суду з
зустрічним позовом, який уточнював,
просить здійснити поділ майна
подружжя, а саме будинку АДРЕСА_1 та
визнати за ним право власності на 2/3
частки будинку.

В судовому засіданні позивачка вимоги
підтримала та пояснила, що з
відповідачем перебували у шлюбі з
13.11.1993 року та в судовому порядку такий
був розірваний 12.11.2008 року. Разом з
чоловіком за час перебування у шлюбі
здійснювали будівництво будинку по
АДРЕСА_1, будівництво якого було
розпочато її матір'ю ОСОБА_4 Після
закінчення будівництва право
власності на будинок оформлено на
відповідача. Оскільки будинок
збудований за час перебування у шлюбі,
тому просить визнати за нею право ?
частину спірного майна. Вважає вимог
відповідача про визнання за ним права
власності на 2/3 частини спірного
будинку безпідставними, оскільки дочка
перебуває теж і на її утриманні. До 14
років донька проживала з нею та
забезпечена житлом у вигляді частки на
квартиру по АДРЕСА_2.

Відповідач в судовому засіданні суду
пояснив, що дійсно спірний будинок
збудовано сторонами за час перебування
у шлюбі та не заперечує, що такий є
спільною сумісною власністю подружжя.
Однак вважає, що його частка у спірному
будинку повинна бути збільшена до 2/3,
оскільки їх з позивачкою дочка ОСОБА_5
постійно проживає з ним та знаходиться
на його утриманні, тому на цій підставі
та відповідно до вимог ст.70 СК України
вважає, що така підлягає збільшенню.

Заслухавши пояснення сторін, оцінивши
представлені суду докази, наявні в
матеріалах справи документи, суд
приходить до висновку, що позов ОСОБА_1
підлягає до задоволення, зустрічний
частково, виходячи з наступних
міркувань.

Відповідно до вимог закону, майно
набуте подружжям за час шлюбу, належить
дружині та чоловікові на праві
спільної сумісної власності. Дружина
та чоловік мають рівні права на
володіння, користування і
розпорядження майном, що належить їм на
праві спільної сумісної власності,
якщо інше не встановлено домовленістю
між ними.

Як встановлено з матеріалів справи (
а.с.11) між сторонами 13.11.1993 року укладено
шлюб, який згідно свідоцтва про
розірвання шлюбу ( а.с.6) розірвано 12.02.2009
року про що в книзі реєстрації
розірвань шлюбів зроблено актовий
запис №30.

Як вбачається з свідоцтва про право
власності від 19.01.1998 року житловий
будинок АДРЕСА_1 належить ОСОБА_2 на
праві приватної власності на підставі
розпорядження Личаківської районної
адміністрації ( а.с.7)

Як пояснили в судовому засіданні
сторони, а саме ОСОБА_2 та ОСОБА_1, не
заперечують, що будинок набутий ними у
шлюбі та є спільною сумісною власність
подружжя.

Розірвання шлюбу не припиняє права
спільної сумісної власності на майно,
набуте за час шлюбу. Дружина і чоловік
мають право на поділ майна , що належить
їм на праві спільної сумісної
власності, незалежно від розірвання
шлюбу. У разі поділу майна , що є
об'єктом права спільної сумісної
власності подружжя, частки майна
дружини та чоловіка є рівними, якщо
інше не визначено домовленістю між
ними або шлюбним договором.

Відповідачем пред'явлено до суду
зустрічний позов в якому просить
відійти від рівності часток у спільній
сумісні власності, збільшивши його
частку до 23, оскільки їх з позивачкою
дочка перебуває на його утриманні та
проживає разом з ним, що стверджується
актом ЛКП 504 від 20.10.2009 року та довідкою
дитячого поліклінічного відділення
від 19.10.2009 року, при цьому посилається
на ст.70 СК України згідно якої за
рішенням суду частка майна дружини,
чоловіка може бути збільшена, якщо з
нею, ним проживають діти.

Враховуючи вищенаведене суд вважає, що
в вимогах відповідача про збільшення
частки слід відмовити, оскільки
приходить до висновку, що самого факту
проживання доньки з останнім не є
достатнім для збільшення його частки
та відповідачем не доведено перед
судом, який саме інтерес дитини
порушено при рівності часток спірного
будинку. Крім цього судом встановлено,
що донька сторін ОСОБА_5 є власником 1/3
частини квартири АДРЕСА_2.

Керуючись ст.ст. 3,4,6, 57-60, 209, 294 ЦПК
України, ст.60,62,70 СК України,

суд ,-

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати будинок АДРЕСА_1 спільною
сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Поділити спільно нажите майно під час
шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно
до якого визнати за ОСОБА_1 право
власності на ? ідеальну частину будинку
АДРЕСА_1.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволити
частково.

Поділити спільно нажите майно під час
шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 відповідно
до якого визнати за ОСОБА_2 право
власності на ? ідеальних частин будинку
АДРЕСА_1.

На рішення може бути подана апеляція до
апеляційного суду Львівської області в
порядку та строки передбачені ст..294 ЦПК
України..

Суддя:
Шеремета Г. І.