АПЕЛЛЯЦИОННЫЙ СУД ДНЕПРОПЕТРОВСКОЙ ОБЛАСТИ
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Категорія - 34 (1 ) Черкасенко Т.Г.
Доповідач Барильська А.П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 вересня 2011 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Барильської А.П.,

суддів: Карнаух В.В., Ляховської І.Є.,

при секретарі: Бондаренко І.В.,

за участю: позивача - ОСОБА_2, представника позивачів - ОСОБА_3, відповідача - ОСОБА_4 , її представника - ОСОБА_5, представника відповідача ОСОБА_6 - ОСОБА_7,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_9 на рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 20 січня 2011 року по справі за позовом ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_9 до ОСОБА_4, суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_6, треті особи -ОСОБА_10, ОСОБА_11, про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

В квітні 2006 року ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_9 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_4, суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_6, треті особи -ОСОБА_10, ОСОБА_11, про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 04.02.2006 року ОСОБА_10, який керував автомобілем «Хундай Галопер» реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого є ОСОБА_11, порушив правила дорожнього руху та здійснив дорожньо-транспортну пригоду з автомобілем НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_9. Внаслідок зіткнення автомобіль марки «Фольцваген Пасат», який належить позивачці ОСОБА_8, зазнав механічні пошкодження.

Посилаючись на те, що ОСОБА_10 скоїв ДТП під час виконання трудових обов'язків в робочий час, оскільки працює в майстерні суб'єкта підприємницької діяльності ОСОБА_6, з яким у нього укладено трудовий договір, та на те, що дружина власника автомобіля ОСОБА_4 не мала права володіти, користуватися, передавати в володіння і користування зазначений транспортний засіб іншим особам, позивачі вважають, що відповідачі повинні відшкодовувати спричинену їм шкоду.

Після неодноразового уточнення та доповнення позовних вимог позивачі просили суд: стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_8 спричинені матеріальні збитки в сумі 10 778.56 грн. та моральну шкоду в сумі 20 000 грн., понесені судові витрати на юридичну допомогу в сумі 800 грн., витрати на сплату судового збору в сумі 116,50 грн., витрати на сплату інформаційно- технічного забезпечення розгляду справи в сумі 37,50 грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2. спричинені матеріальні збитки в сумі 4320 грн. та моральну шкоду в сумі 10 000 грн., понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 52,50 грн., витрати на сплату інформаційно- технічного забезпечення розгляду справи в сумі 37,50 грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_9 спричинену моральну шкоду в сумі 10 000 грн., понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 8,50 грн., витрати на сплату інформаційно- технічного забезпечення розгляду справи в сумі 7,50 грн.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 20 січня 2011 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_9 до ОСОБА_4, суб'єкта підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_6, треті особи -ОСОБА_10, ОСОБА_11, про відшкодування матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В апеляційній скарзі позивачі ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_9, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, ставлять питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по суті позовних вимог.

Зокрема, вважають, що судом не в повному обсязі з'ясовано обставини, які мають значення для справи.

Суд першої інстанції не дав правильну оцінку встановленим фактам, не вірно визначився із характером спірних правовідносин та дійшов помилкового висновку про відсутність вини відповідачів у заподіянні шкоди та відсутність правових підстав для стягнення з відповідачів спричиненої позивачам шкоди.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що автомобіль „Хюндай Галлопер" реєстраційний номер НОМЕР_2 належить ОСОБА_11. ( а.с.59 том 1).

Відповідач по справі ОСОБА_4 є його дружиною. Відповідно до довідки (а.с.200 том 1) ОСОБА_4 має право проїзду в вище зазначеному автомобілі при перетинанні митного кордону України.

Третя особа ОСОБА_10 станом на 04 лютого 2006 року перебував з відповідачем - суб'єктом підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем з правом найму працівників з дозволеним видом діяльності - ремонт і технічне обслуговування автомобілів ОСОБА_6 у трудових відносинах та працював слюсарем-ремонтником з автотранспорту у майстерні по ремонту і технічному обслуговуванню автомобілів за адресою: м. Кривий Ріг вул. Харитонова 1-а..

2 лютого 2006 року ОСОБА_11, надав свій автомобіль «Хундай Галопер» реєстраційний номер НОМЕР_2 у ремонт у зазначену автомайстерню ОСОБА_10 та уклав з ним усний договір на ремонт автомобіля.

4 лютого 2006 року о 15.15 год. на проїжджій частині вул. Леніна в м. Кривому Розі відбулось зіткнення автомобіля «Хундай Галопер» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням третьої особи ОСОБА_10, з автомобілем НОМЕР_1, під керуванням позивача ОСОБА_9

Внаслідок зіткнення автомобіль Фольксваген Пасат", який належить позивачці ОСОБА_8, зазнав механічні пошкодження.

Постановою від 13 березня 2006 року судді Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу третя особа ОСОБА_10 визнаний винним в скоєні правопорушення. передбаченого ст. 124 КпАП України та на нього накладено штраф на користь держави в сумі 30 грн.

Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції правильно становив обставини справи, дав їм належну правову оцінку та дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволені позову з огляду на наступне.

Згідно ч.2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно положень пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 ( із наступними змінами), «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського володіння, оперативного управління або з інших підстав ( договору оренди, довіреності тощо).

Судом встановлено, що відповідачі по справі на відповідній правовій підставі під час ДТП не володіли вище зазначеним транспортним засобом автомобілем марки „Хюндай Галлопер" дипломатичний номер НОМЕР_2. ОСОБА_11, який є власником зазначеного автомобіля передав його третій особі ОСОБА_10 на підставі укладеного між ними усного договору підряду на ремонт автомобіля, і останній як підрядник зобов'язаний був вживати всіх заходів щодо збереження майна, переданого йому замовником.

Під час скоєння дорожньо-транспортної пригоди автомобілем марки «Хюндай Галлопер» керував третя особа ОСОБА_10, який з дозволу відповідача ОСОБА_4 самостійно прийняв рішення перегнати автомобіль після ремонту на стоянку за межами авто майстерні.

Доводи апеляційної скарги щодо наявності правових підстав для покладання зобов'язання щодо відшкодування шкоди на відповідача ОСОБА_6 та відповідача ОСОБА_4 є безпідставними і спростовуються матеріалами справи та висновками суду.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивачі не надали суду доказів на підтвердження того, що третя особа ОСОБА_10 скоїв дорожньо- транспортну пригоду під час виконання ним своїх трудових обов'язків в робочий час, в авто майстерні ОСОБА_6, з яким третя особа ОСОБА_10 перебуває у трудових відносинах.

Натомість, як вбачається із матеріалів справи, третя особа ОСОБА_10 скоїв дорожньо-транспортну пригоду, керуючи автомобілем марки «Хюндай Галлопер», внаслідок якої допустив зіткнення з автомобілем марки «Фольцваген Пасат», за межами трудових відносин з відповідачем ОСОБА_10, за межами свого робочого місця та за відсутності вказівки з боку відповідача ОСОБА_6 на керування зазначеним транспортним засобом за межами авто майстерні.

Відповідач ОСОБА_4, також, під час скоєння дорожньо- транспортної пригоди не була володільцем транспортного засобу - автомобіля марки «Хюндай Галлопер» у розумінні положень пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 ( із наступними змінами), «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», та положень статті 1187 ЦК України, а тому відсутні правові підстави для покладання на неї обов'язку щодо відшкодування спричиненої позивачам шкоди.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги, а рішення суду повинно бути залишено без змін на підставі ст. 308 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_8, ОСОБА_2, ОСОБА_9 відхилити.

Рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 20 січня 2011 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: