РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2011 року

Личаківський районний суд м.
Львова

в складі: головуючого
судді
Леньо С.І

при секретарі
Станько Р.О.

з участю позивачів ОСОБА_1, ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому
судовому засіданні в залі суду в м.
Львові цивільну справу за позовом
ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (в своїх
інтересах та інтересах малолітнього
сина ОСОБА_3 Андрія-Олега Тарасовича),
третя особа Орган опіки та піклування
Личаківської районної адміністрації
про визнання осіб такими, що втратили
право користування житловим
приміщенням , -

в с т а н о в и в:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись до
суду з позовом, в якому просять визнати
відповідача ОСОБА_3 та її малолітнього
сина ОСОБА_4-О.Т. такими, що втратили
право на користування житловим
приміщенням –будинком № 12 по вул.
Лермонтова у м. Львів-Винники.

В обґрунтування своїх позовних вимог
покликаються на те, що ОСОБА_1 є
власником вказаного будинку. Крім
нього, за цією адресою зареєстровані
син –ОСОБА_5, колишня дружина сина
–відповідач ОСОБА_3 та їх малолітній
син - ОСОБА_3 Андрій-Олег Тарасович.
Рішенням суду від 07.04.2010 року шлюб між
їх сином та відповідачем було
розірвано. Однак, вже з січня 2008 року по
даний час ОСОБА_3 з сином не проживають
в спірному будинку без поважних причин,
а проживають у батьків відповідача за
адресою: с. Квітневе Жидачівського
району Львівської області. Відтак, вони
фактично втратили право на проживання
в ІНФОРМАЦІЯ_1, оскільки відсутні у
такому понад шість місяців без
поважних причин. Дані обставини також
стверджуються актами складеними
працівниками ЖЕК м. Винники. Також
зазначають, що відповідач була
зареєстрована в будинку без згоди
свого чоловіка та як тимчасовий
мешканець, за весь час їх спільного
проживання виникали постійні скандали,
що призвело до розірвання шлюбу за
взаємною згодою.

У судовому засіданні позивачі позов
підтримали повністю і надали
аналогічні пояснення зазначеним в
позовній заяві. Також вказали, що
відповідач з дитиною добровільно
покинула приміщення спірного будинку
та переїхала до батьків. При цьому
близько чотирьох років між сторонами
існують конфлікти щодо виховання
малолітньої дитини, з якою ОСОБА_3 не
дозволяє бачитися та спілкуватися.
Станом на даний час відносини не
змінилися, відповідач не виконує
рішення органу опіки та піклування та
рішення суду.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні
проти позову заперечила та пояснила, що
вона була зареєстрована в будинку як
член сім»ї, а саме як дружина ОСОБА_5 за
його згоди, а в подальшому в приміщенні
зареєстрували їх спільного сина, тому
немає підстав для визнання їх
втратившими права на житло як наймачів.
Окрім цього, зважаючи на постійні
сварки та скандали в сім»ї, вона
змушена була в 2008 році поїхати з
дитиною до батьків в с. Квітневе, тим
паче, що вона не поїхала добровільно, а
її вигнали з дому без речей. В даному
будинку, який належить її сестрі, вона
проживає періодично з батьками,
оскільки немає іншого житла, а
відповідно і немає можливості
зареєструвати місце проживання своє та
сина в іншому місці. Також вказала, що
позивачі не цікавляться внуком, не
телефонують та не навідують його.
Просила в позові відмовити.

Представник третьої особи Органу опіки
та піклування Личаківської районної
адміністрації в судове засідання не
з»явився, хоча належним чином
повідомлявся про час та місце розгляду
справи, причин неявки не повідомив. За
таких обставин суд вважає за можливе
розглянути справу у його відсутності
на підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення
сторін, дослідивши матеріали справи,
наявні у справі докази, суд приходить
до висновку, що позов не підлягає до
задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва
про право на спадщину за законом від
21.06.2002 року, реєстраційного посвідчення
від 01.07.2002 року (а.с.3,37) позивач ОСОБА_1 є
одноосібним власником будинку № 12 по
вул. Лермонтова у м. Львів-Винники.

Відповідно до довідки з місця
проживання про склад сім’ї і прописку
від 21.07.11 року № 594, виданою ЖЕК м.
Винники (а.с.60) у будинку № 12 по вул.
Лермонтова у м. Львів-Винники
зареєстровані власник - позивач ОСОБА_1,
його син ОСОБА_5, колишня невістка
ОСОБА_3 та внук ОСОБА_4-О.Т. (а.с.5,6).

Згідно рішення Личаківського
районного суду м. Львова від 07.04.2010 року
шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_3 розірвано
(а.с.38).

Як вбачається з актів ЖЕК м. Винники
від 27.07.09 р., 01.10.09р., 13.01.10р., 21.07.11р.
(а.с.7-9,67), відповідач ОСОБА_3 з січня 2008
року не проживає в у ІНФОРМАЦІЯ_1. Та
обставина, що відповідач з дитиною з 2008
року не проживає в спірному будинку не
оспорюється сторонами.

В судовому засіданні також
беззаперечно встановлено, що
відповідач з сином відповідно до ст. 156
ЖК України вселилися та були
зареєстровані за спірною адресою як
члени сім»ї, а не як наймачі чи
тимчасові мешканці. Питання
користування жилими приміщеннями в
будинках приватного житлового фонду
врегульовані главою 6 ЖК України. Також
право на захист приватної власності
регулюється нормами цивільного
законодавства. Зокрема, ч.2 ст. 405 ЦК
України встановлено, що член сім"ї
власника житла втрачає право на
користування цим житлом у разі
відсутності члена сім"ї без поважних
причин понад один рік, якщо інше не
встановлено домовленістю між ним і
власником житла або законом.

Разом з тим, акти ЖЕК, на які
покликаються позивачі, лише
констатують факт не проживання
відповідача в спірному будинку та не
містять причин її відсутності. При
цьому суд приймає до уваги пояснення
відповідача про те, що вона з поважних
причин покинула спірне житло. ЇЇ
пояснення в сукупності з іншими
доказами вказують на те, що ОСОБА_3
близько чотирьох років перебуває в
неприязних, напружених відносинах з
позивачами та колишнім чоловіком. Так,
судовими рішеннями від 07.04.2010 року про
розірвання шлюбу між ОСОБА_5 та ОСОБА_3,
та від 13.05.2010 року про визначення
способу участі у вихованні дитини,
встановлено, що сторони більше двох
років проживають окремо, перебувають в
неприязних відносинах, між ними існує
тривалий конфлікт. Також позивачі
вказують на те, що між ними та колишньою
невісткою склалися напружені стосунки.
За таких обставин відповідач з дитиною
з об’єктивних, поважних причин не
проживають в спірному будинку, тому у
суду відсутні правові підстави для
визнання їх такими, що втратили право
на користування житлом. Також суд
враховує, що малолітній ОСОБА_4-О.Т. має
право на реєстрацію за місцем
проживання одного з батьків та не
забезпечений іншим житлом.

Окрім цього, як в своїй заяві так і в
судовому засіданні позивачі просили
визнати відповідача з дитиною такими,
що втратили право на користування
житловим приміщенням у житловому
будинку у зв’язку з відсутністю в
ньому понад шість місяців без поважних
причин –на підставі ст. 71,72 ЖК України.
Проте дана норма закону, на яку
покликаються позивачі як на підставу
своїх вимог, стосується лише
правовідносин між наймачем житлового
приміщення та членами його сім»ї та
регулює питання користування жилими
приміщеннями в будинках державного і
громадського житлового фонду (глава 2),
а відповідно не може бути застосована
до правовідносин, які виникли між
сторонами.

Також суд звертає увагу, що
позивач ОСОБА_2 не є власником спірного
житлового будинку, не зареєстрована за
цією адресою, тому суд не вбачає
порушення її прав чи інтересів, а
відповідно підстав для захисту таких.

Керуючись ст.ст. 10,60,61,74,88,169,209,212-215,218 ЦПК
України, ст.ст. 71,72,156,163 ЖК України, суд,-

в и р
і ш и в:

В позові ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 (в
своїх інтересах та інтересах
малолітнього сина ОСОБА_3 Андрія-Олега
Тарасовича), третя особа Орган опіки та
піклування Личаківської районної
адміністрації про визнання осіб
такими, що втратили право користування
житловим приміщенням: будинком № 12 по
вул. Лермонтова у м. Львів-Винники
–відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене в
апеляційному порядку до апеляційного
суду Львівської області через
Личаківський районний суд м. Львова
шляхом подачі апеляційної скарги в
порядку та строки передбачені ст.ст.
294,296 ЦПК України.

Суддя:

Леньо С.І